Справа № 2а-1719/09/2670
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 березня 2014 року м.
Київ В/800/724/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Маринчак Н.Є.,

суддів: Вербицької О.В., Голубєвої Г.К.
Костенка М.І,, Лосєва А.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

про допуск до перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
листопада 2013 року

у справі № 2а-1719/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерофіз Лімітед"

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
листопада 2013 року у справі №2а-1719/09/2670
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерофіз Лімітед"
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(із змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 7 липня 2010 року №
2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів»),
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.239-1 КАС України
передбачено, що до заяви мають бути
додані копії різних за змістом судових
рішень, в яких має місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування вимог заяви про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
листопада 2013 року Державна податкова
інспекція у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві вказує на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Так, Вищий адміністративний суд
України в оскаржуваній ухвалі, зокрема,
зазначив, що згідно із висновком
експертизи у обсязі наданих на
дослідження документів не вдалося
встановити факт заниження або
завищення податку на прибуток за
період, що перевірявся, тому, з
урахуванням положень ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення покладено на суб'єкта владних
повноважень, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
недоведеність податковим органом
висновку щодо заниження позивачем
податкового зобов'язання з податку на
прибуток внаслідок порушення ведення
податкового обліку приросту (убутку)
балансової вартості товарів.

На підтвердження мотивів перегляду
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції Державна податкова
інспекція у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2012 року (К-38943/09) та ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 07
березня 2013 року (К-30404/10), в яких, на її
думку, інакше застосовані спірні норми
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Проте, як зазначено в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2012 року (К38943/09), перевіркою
встановлено, що ЗАТ "Автохаус Харків" за
період 1- 3 квартал 2006р., 1 квартал 2007р.
при обліку приросту (убутку) товарних
запасів і матеріальних активів не було
враховано суму балансової вартості
запасів, яка залишалась на складі на
кінець звітного періоду, чим було
порушено вимоги Закону "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Щодо ухвали Вищого адміністративного
суду України від 07 березня 2013 року
(К-30404/10), то в останній на підставі
матеріалів справи встановлено, що
прибуткові документи на інший товар на
момент перевірки податківцям не
надавалися, і за поясненнями
працівників позивача знаходились в
офісі за іншою адресою.

Отже, в згаданих вище рішеннях Вищого
адміністративного України, яке
оскаржується та на які посилається
скаржник в заяві, різні обставини
справи.

Таким чином, підстави для допуску
справи до провадження для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
листопада 2013 року відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві в допуску справи для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
листопада 2013 року у справі №2а-1719/09/2670.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
___________________Н.Є. Маринчак

___________________О.В. Вербицька

___________________ Г.К. Голубєва

___________________ М.І. Костенко

___________________ А.М. Лосєв