Справа № 204/8762/13-а
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8762/13-а
Провадження № 2-а/204/218/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року о 08 годині 40 хвилин
суддя Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська Токар Н.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження у м.Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у
м.Дніпропетровську ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправними дії щодо не нарахування
та виплати позивачу розміру щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до вимог ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та здійснити виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік як встановлено п.1 ч.4, 7 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат,
визначених на момент виплати.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
вказав на те, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та
є інвалідом третьої групи. Згідно
вимог ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», він має право на пільги і
компенсації, а саме, на виплату йому
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Проте відповідач
виплатив йому у 2013 році допомогу на
оздоровлення у розмірі 90 грн., що не
відповідає вказаній нормі права.
Вважає відмову відповідача незаконною,
виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними актами,
оскільки застосуванню підлягають саме
норми Законів, а не постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
на яку посилається відповідач.
Звернувшись до відповідача із заявою
зробити перерахунок його щорічної
допомоги на оздоровлення згідно ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», отримав відмову, тому він
вимушений звернутися до суду.

Відповідно до ч.5 ст.183-2 КАС України,
справа була розглянута у порядку
скороченого провадження без
надходження до суду, у передбачений
законом строк, заперечень відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.9 КАС України, суд вирішує
справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Встановлено, що позивач є особою, яка
віднесена до першої категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та інвалідом третьої групи,
що підтверджується посвідченням
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується копією посвідчення
(а.с.7).

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам І і ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
ІІІ групи, дітям-інвалідам - чотири
мінімальні заробітні плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

11 листопада 2013 року позивач звернувся
до Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у місті Дніпропетровську ради
з письмовою заявою про виплату йому
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат у відповідності з
нормами ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на яку отримав відповідь,
згідно якої йому було відмовлено з
посиланням на те, що розмір вказаної
допомоги йому виплачено в повному
розмірі - 90 грн. (а.с.5,6). При виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідач керувався Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» №5515-VІ від 06.12.2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

У Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012 р. №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку зі
застосуванням статей 39,48,50,52,54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначено, що судам варто враховувати
Рішення Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, яким дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист,
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Враховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Проте, в 2013 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», не
приймалися.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
2013 році нарахування одноразової
допомоги на оздоровлення повинно
здійснюватися відповідно до ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» при
нарахуванні одноразової допомоги на
оздоровлення суперечить положенням
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та не може бути віднесено
до реалізації права визначеного
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік».

Вказане не протирічить і висновкам
рішення Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, оскільки
Кабінету Міністрів України своїм
правом на визначення розмірів
одноразової допомоги на оздоровлення у
2013 році не скористався.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на пріоритетність Законів над
підзаконними актами, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2013 році у розмірі,
встановленому ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх наявна оцінка вказують на наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від
сплати судового збору на підставі п.9
ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий
збір», суд вважає за необхідне судові
витрати віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 8, 19, 22, 46, 55 Конституції України,
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 18, 94, 99, 158, 159,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у м.Дніпропетровську ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі меншому, ніж передбачено ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2013
рік, відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
з урахуванням виплачених сум.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси та обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання стороною
копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя
Н.В. Токар