Справа № 804/375/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
18 лютого 2014 р. Справа № 804/375/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук Н. В. при
секретаріКузнецов С.М. за участю:
представників позивача представника
відповідача Жикіна А.Б., Шкарбан Т.В.
Задорожна А.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім Профіль
України" до Дніпропетровської митниці
Міндоходів України про скасування
10 січня 2014 року Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» (далі - позивач, ТОВ
«Торговий Дім Профіль України»)
звернулось до адміністративного суду з
позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів (далі - відповідач), в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просить суд:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
року Дніпропетровської митниці
- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200427/1 від 19
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України;

В обґрунтування позовних вимог позивач
пояснив наступне.

На повідомлення Дніпропетровської
митниці Міндоходів №68687 від 19.09.2013 року
позивачем був наданий лист від 19.09.2013
року, в якому позивач наполягає на
достатність усіх документів. що є у
наявності у відповідача для визначення
митної вартості товарів.

Після розгляду вищевказаного листа,
відповідачем було винесено Рішення про
коригування митної вартості товарів за
№110100000/2013/200427/1 від 19.09.2013 р. та складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації №110100000/2013/00521 від 19.09.2013 р.

Відповідно до ст. 52 та ст.55 МКУ у зв'язку
з незгодою визначеною вартості
товарів митним органом, що
декларуються за умовами сплати митних
платежів у якості фінансової гарантії
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом, декларантом
позивача було надано нову ВМД
№110100000/2013/229495 від 19.09.2013 р. Після випуску
товару у вільний обіг позивач,
незгодний з діями відповідача щодо
коригування митної вартості
імпортованого товару, вирішив
скористатися своїм правом та оскаржити
протиправні дії відповідача у судовому
порядку.

Позивач вважає, що ним під час
здійснення митного оформлення
вищезазначених товарів були надані усі
необхідні передбачені законодавством
документи, які обґрунтовано та
безперечно доводили вартісні
показники товару, що імпортується,
тобто у відповідача не було жодних
підстав самостійно визначати митну
вартість задекларованого позивачем
товару.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити з
викладених у ньому підстав.

Представник відповідача пред'явлені
позовні вимоги не визнав та зазначив,
що за результатами проведеного
контролю із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МКУ
в автоматизованому порядку було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявления неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України. Отже, митниця
може вимагати, а суб'єкт господарювання
повинен надати лише належні документи,
оскільки надання неналежних
документів не може вважатись
виконанням вимог митного органу щодо
підтвердження митної вартості товару.

Оскільки позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які у
розумінні вимог Митного кодексу
України є належними, а у митниці
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, відповідач вважає, що
він правомірно застосував другий
метод визначення митної вартості.

З огляду на викладене відповідач
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, 19.09.2013 Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім Профіль України»
звернулося до Дніпропетровської
митниці Міндоходів для здійснення
митного оформлення товару: оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною0,45 мм, оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною 0,55 мм, оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною 0,60 мм, оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною 0,65 мм.

Товар надійшов на адресу ТОВ «Торговий
дім Профіль України» від фірми «HANGZHOU
YONZHAN TRADING Co., LTD» (КНР), шляхом
електронного декларування (митна
декларація № 110100000/2013/229354). Митна
вартість товару була заявлена
позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МКУ.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 03.12.2012
№ 110/2012/0001937; залізнична накладна для
внутрішнього сполучення; коносамент;
банківські платіжні документи;
прейскурант цін (прайс-лист виробника);
виписки з бухгалтерської документації;
розрахунок ціни (калькуляція);
рахунок-фактура (інвойс); пакувальний
лист від 08.06.2013; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) від 05.06.2013 №99;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 08.06.2010 № YF0806-10; сертифікат
про походження товару № ССРІТ125637553 від
20.06.2013; сертифікат якості № 110705С від
18.06.2013; єдиний уніфікований документ на
розміщення та тимчасове зберігання
товарів № 110100000/0665 від 17.09.2013; копія
митної декларації країни відправлення
№ 18805216 від 01.07.2013р.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності.

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Суд зазначає, що з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу
України (далі - МКУ) має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 МКУ додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному ст.
ст. 345 - 354 МКУ, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МКУ передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МКУ.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка
документів та відомостей, які
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато - логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Формато - логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
XI МКУ.

В судовому засіданні встановлено, що за
результатами проведеного контролю із
застосуванням системи управління
ризиками Автоматизованою системою
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
відповідно до ст. 337 МКУ в
автоматизованому порядку було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявления неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу
України здійснено контроль наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

- в інвойсі TR110705A від 20.06.2013,
пакувальному листі до нього,
сертифікаті якості № 110705А від 20.06.2013 та
сертифікаті про походження
№ССРІТ125637553 від 20.06.2013 зазначено інше
підприємство - отримувач;

- в платіжному дорученні №288 від 07.062013
та Swift №1602 від 07.06.2013 вказано іншій
інвойс (№TR110705 від 05.06.2013).

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст. 53 Митного кодексу України,
під час проведення консультацій 19.09.2013
митним органом направлено електронне
повідомлення, яким було зобов'язано
декларанта протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи:

1) виписку з бухгалтерської
документації;

2) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені

спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових

організацій про вартість товару або
сировини.

Згідно з ч.1 ст. 55 МКУ рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до пункту другого частини
шостої статті 54 МКУ митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Неможливість застосування першого
методу обумовлена ненаданням
позивачем затребуваних митницею
додаткових документів, а також
наявністю розбіжностей в наданих
документах та ненаданням Позивачем
обґрунтувань таких розбіжностей.

Суд зазначає, що у документах, поданих
позивачем виявлено наступні
розбіжності, з огляду на які
застосування першого методу
визначення митної вартості не може
бути здійснено:

1. В інвойсі TR110705A від 20.06.2013,
пакувальному листі до нього,
сертифікаті якості № 110705А від 20.06.2013 та
сертифікаті про походження
№ССРІТ125637553 від 20.06.2013 зазначено інше
підприємство - отримувач.

Інвойс № TR110705A від 20.06.2013, сертифікат
якості № 110705А від 20.06.2013 та сертифікат
про походження №ССРІТ125637553 від 20.06.2013 в
якості отримувача товару визначають
«PROFIL UKRAINY». Це ж саме підприємство є
отримувачем товару відповідно до
поданого пакувального листа від 20.06.2013.

Водночас, покупцем товару за
контрактом купівлі-продажу № YF0806-10 від
08.06.2010 є зовсім інше підприємство -
«Torgovij Pom Pro АГ Ukrainy» Ltd. Специфікація № 99
від 05.06.2013 також вказує на TD «Profil Ukrainy»
як товароотримувача.

Відповідно до частини другої статті 52
МКУ декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначений
частиною другою статті 53 МКУ.

Комерційні документи - документи, які
дають вартісну, якісну та кількісну
характеристику товару. Ці документи
оформляє на своєму бланку продавець, а
покупець на підставі їх здійснює
оплату. Вартісна характеристика товару
надається в рахунку-фактурі та у
рахунку-проформі.

Рахунок-фактура - вид комерційного
рахунка, в якому зазначено суму, що
повинна бути сплачена за товар. Окрім
свого основного призначення як
документа, в якому зазначено суму
належного за товар платежу,
рахунок-фактура може бути використаний
як супровідний документ.

Згідно загальносвітової практики,
рахунок-фактура має містити дату
складання, найменування та реквізити
продавця і покупця, найменування
товарів, їх ціну, загальну вартість
рахунку, валюту, ставки та розмір
податку.

Крім того, в рахунку - фактурі можуть
зазначатись реквізити
зовнішньоекономічної угоди,
відповідно до якої здійснюється
поставка, реквізити
відвантажувального документа,
платіжні реквізити та інші відомості, у
разі якщо їх наявність в
рахунку-фактурі передбачена умовами
договору, такі як умови поставки, умови
оплати, місце завантаження, розмір та
підстави надання знижок.

Таким чином, суд зазначає, що
невідповідність відомостей вказаних у
інвойсі та контракті свідчить про
можливу недостовірність поданих
документів.

В платіжному дорученні №288 від 07.06.2013 та
Swift №1602 від 07.06.2013 вказано іншій інвойс
(№TR110705 від 05.06.2013). В той же час, до
митного оформлення надано інвойс №
TR110705 А від 20.06.2013.

Таким чином , суд звертає увагу на те, що
до прийняття оскаржуваного рішення
позивач не надав митниці документи, що
вимагались.

Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МКУ, за основу для
її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МКУ, за митну вартість береться
прийнята митним органом вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Відсутність інформації про продаж
подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ)
повинні ґрунтуватися на даних, які є
об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів унеможливила
застосування зазначених методів.

Тому під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митної вартості (ст. 64 МКУ)
базується на світовій практиці, згідно
якої в рамках цього методу
допускається розумна гнучкість в
підходах до застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0, 751 дол. США/кг., рівень
митної вартості, раніше визнаної
митними органами, оформленої за митною
декларацією №101060000/2013/15518 від 04.09.2013
становить 0,85 дол. США/кг.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що посадова особа відповідача,
правомірно та відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
101060000/2013/15518 від 04.09.2013, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,85
доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за вантажною митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови № 110100000/2013/00521 від
19.09.2013.

Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Таким чином, суд вважає, що картки
відмови прийняті відповідачем
відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МКУ, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням підприємства під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України.

Позивач в своїх вимогах просить
повернути з Державного бюджету України
надмірно сплачений податок на додану
вартість у розмірі 172,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного
кодексу України Державна казначейська
служба України забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України. Згідно з
ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України
Державна казначейська служба України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги, що стосуються повернення
коштів з Державного бюджету України до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
не відповідають чинному законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МКУ контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом.

Митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. З цією
метою вони можуть витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності вказаної митної вартості
товару у разі наявності підстав для
сумніву, що вона визначена вірно.

Отже, митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання повинен надати лише
належні документи, оскільки надання
неналежних документів не може
вважатись виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивачем не надані документи,
запитувані митницею, які у розумінні
вимог Митного кодексу України є
належними, а у митниці виникли
обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, відповідач правомірно
застосував другий метод визначення
митної вартості.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що винесені
Дніпропетровською митницею Міндоходів
України картка відмови у митному
оформленні товарів №110100000/2013/00521/1 від 19
вересня 2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів
№110100000/2013/200427/1 від 19 вересня 2013 р.
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про скасування
рішення - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
24 лютого 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 24.02.2014
р. Суддя З оригіналом згідно Помічник
суддіН.В. Захарчук Н.В. Захарчук В.В.
Кухар