Справа № 2а-2231/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2231/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області на постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 16
червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Вишгородському районі
Київської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 05 квітня 2011
року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненарахування та
виплати позивачу пенсії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 01 січня 2009 року, а також щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 22 травня 2008 року та
нараховувати вподальшому.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанову суду слід скасувати з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі 1 мінімальної зарплати
відповідно до ст. 39, Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а також
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

З таким висновком суду повністю не
можна погодитися, оскільки судом
першої інстанції, задовольнивши
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу, виходячи з
розміру визначеного ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 01 січня 2009 року порушив
норми процесуального права, а саме
замість залишення без розгляду в
частині позовних вимог за період з 01
січня 2009 року по 16 вересня 2010 року, та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача та
виплатити щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до вимог ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01 січня 2006 року по 16
вересня 2010 року суд першої інстанції в
цій частині задовольнив позовні
вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4 категорія,
та проживає на території
радіоактивного забруднення, що
підтверджується копією посвідчення,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію у відповідача,
додаткову пенсію та доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідності до
ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року по ст. 39 вказаного Закону
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, а
не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
та Постановою Кабінету Міністрів
України № 1 від 03.01.2002 р. відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо наявності у позивача
права на перерахунок та виплатити
пенсії відповідно до ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також позивач має статус дитини війни,
що підтверджується копією посвідчення.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч ч.1 ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Таким чином суд першої інстанції
правильно наявність права позивача на
перерахунок щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до вимог ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», але судом першої інстанції не
враховані строки звернення до суду.

Що стосується позовних вимог за межами
строку звернення до суду, то судова
колегія приходить до висновку про
необхідність скасування судового
рішення в цій частині, з огляду на
наступне.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду ,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення
до суду є підставою для залишення його
без розгляду.

Так як позивач, звернувшись до суду 10
червня 2011 року, в порушення вимог ч.1
ст.71 КАС України не надав суду доказів у
підтвердження поважності строку
звернення до суду, а зазначені судом
першої інстанції причини пропуску
строку на звернення не є поважними, то
адміністративний позов в частині
позовних вимог за період до 10 січня 2011
року підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга -підлягає частковому
задоволенню, позовні вимоги щодо
відмови нарахувати та виплатити
недоплачену щомісячну додаткову
пенсії, встановлену ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01 січня 2009 року по 10 січня 2011
року та позовні вимоги щодо визнати дій
відповідача неправомірними,
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01 січня 2006 року по 10 січня 2011
року підлягають залишенню без
розгляду, а постанова суду - скасуванню
в зв'язку з порушенням норм
процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що Законом
України від 14.06.2011, № 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Разом з тим, на виконання пункту 7
Закону України від 14 червня 2011 року N
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Кабінет Міністрів України
виніс постанову від 06.07.2011, № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", на підставі якої
будуть проводиться соціальні виплати у
2011 році, яка набрала чинності 23 липня 2011
року.

З огляду на вищезазначене позовні
вимоги слід задовольнити в частині
визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії позивачу, виходячи з розміру
визначеного ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням проведених виплат, доплату
до пенсії за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної зарплати,
а також щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до вимог ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за період з 10
січня 2011 року по 22 липня 2011 року, а
позовні вимоги за період до 10 січня 2011
року слід залишити без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з
думкою суду першої інстанції стосовно
того, що строк звернення до суду,
передбачений ст. 99 КАС України, не може
бути застосований до цих
правовідносин, а має бути застосований
строк, встановлений спеціальним
законом, а саме ч.2 ст. 87 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", оскільки
вказана норма застосовується в тому
разі, коли був здійснений перерахунок
пенсії, а виплати не відбулись. Але,
оскільки, позивач просить провести
перерахунок та виплату підвищення
пенсії, то в даному випадку
застосовуються загальні строки
позовної давності, встановлені КАС
України, тобто шість місяців.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 99, 100, 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 16 червня 2011
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 пенсії в розмірі меншому ніж
передбачено ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Вишгородському районі
Київської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 за
період з 10 січня 2011 року по 22 липня 2011
року з урахуванням проведених виплат,
доплату до пенсії, визначеного ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної зарплати.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Вишгородському районі
Київської області здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з
10 січня 2011 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням проведених виплат,
відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» .

Позовні вимоги за період до 10 січня 2011
року слід залишити без розгляду.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.