Справа № 805/484/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєломєстнов
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
справа №805/484/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Чебанов О.О., Яковенко М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/484/14 за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м.Донецька до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька про стягнення
заборгованості у сумі 348,81 грн., -

В С Т А Н О В И В
:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/484/14 позов Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м. Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_2 за
період з 01 01.07.2013 р. по 30.09.2013 у розмірі
348,81 грн. - задоволено. Стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька (83049, Донецька
область, м. Донецьк, вул. Куйбишева, 78,
) на користь управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька (83049,
Донецька область, м. Донецьк, вул.
Воїнська, 16, ) витрати,
пов'язані з виплатою пенсій ОСОБА_2 за
період з 01.07.2013 р. по 30.09.2013 р. у розмірі
348,81 грн. (триста сорок вісім гривень
вісімдесят одна копійка). (арк.справи
34-37)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. (арк.справи 41-42).

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач - Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька, є
органом виконавчої влади, який
здійснює повноваження, покладені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Положенням про
Пенсійний фонд України», затвердженим
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011.

Відповідач - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька, яке у даній справі
реалізує завдання, передбачені Законом
України від 23.09.1999 № 1105 «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі Закон №1105).

Позивачем з 01.07.2013 р. по 30.09.2013 року
виплачена пенсія у розмірі 348,81 грн. по
інвалідності ОСОБА_2, який отримав
каліцтво на виробництві на території
колишньої республіки СРСР на підставі
акту про нещасний випадок на
виробництві від 12.09.1986 року №59.

Окрім актів форми Н-1 вказані обставини
підтверджується наявним в матеріалах
справи розпорядженням позивача № 117770
від 08.08.2008 року про призначення пенсій.

Позивачем за вказані періоди були
складені акти щомісячної звірки
розрахунків витрат по особових справах
потерпілих, який він надав
відповідачеві для заліку.

Відповідачем за вказаний період суми
виплачених пенсій не прийняті до
заліку.

Вказані обставини не заперечуються
сторонами.

Відповідно до ч.3. ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Таким чином, спір між сторонами виник
внаслідок різного тлумачення норм щодо
відшкодування витрат Пенсійному фонду
України по особових справах
потерпілих, яким виплачена пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманих
ними на території республік колишнього
СРСР.

Принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначають Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
№16/98 (далі - Основи).

Статтею 1 Основ встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття. Відносини, що виникають за
зазначеними у частині першій цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремим законами,
прийнятими відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі ст.
25 Основ надаються такі види соціальних
послуг та матеріального забезпечення:
пенсії за віком, по інвалідності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ, за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надається зокрема такий
вид соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

З набранням чинності Закону України №
1105 обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності в
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Статтею 24 Закону № 1105 закріплене
правило, згідно з яким якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
за якими виник спір.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1105 особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Пунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до п. 3 р. ХІ Прикінцевих
положень Закону № 1105 відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 2 пункту 3 розділу ХІ Закону №
1105 встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 6 зазначеного
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевого та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст. 21
Закону України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

За таких обставин, страховиком, який
повинен виплачувати пенсію по
інвалідності особі, як стала інвалідом
від нещасного випадку на виробництві
на території колишніх республік СРСР, а
в разі виплати такої органами
Пенсійного фонду України -
відшкодовувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
06 червня 2011 року у справі № 21-116а11.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 244.2. КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, суд приймає до уваги, що
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.05.2013 року
по справі № 805/5408/13-а задоволені
аналогічні вимоги щодо відшкодування
пенсій, виплачених ОСОБА_2 але у інших
періодах.

Згідно з ч.1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З згідно із приписом пункту 1 статті 1
Протоколу № 12 до Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
здійснення будь-якого передбаченого
законом права забезпечується без
дискримінації за будь-якою ознакою.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 22 грудня 2009 року у справі
"Сейдіч та Фінді проти Боснії та
Герцеговини" передбачив, що
"дискримінація" у розумінні статті 1
Протоколу № 12 розглядається "як
неоднакове, без будь-якої об'єктивної
та виправданої причини, поводження з
різними особами в однакових ситуаціях".

У зв'язку з цим суд у даній справі без
об'єктивних причин не може вирішити
спір між тими самими сторонами з
аналогічного предмету.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду - відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Позивачем до матеріалів справи на
підтвердження заявлених вимог надані
первинні документи, на підставі яких
була нарахована пенсія, а також акт про
нещасний випадок та докази виплати
цієї пенсії.

Призначення та сплата позивачем пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання на підставі
вищенаведених норм є обов'язком УПФУ.

Дії позивача щодо виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання ніким не
оскаржені, не визнані неправомірними, а
тому за наявності сплати цих сум у
відповідача виник обов'язок їх
відшкодувати.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/484/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/484/14 - залишити без змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді
О.О.
Чебанов

М.М.Яковенко