Справа № 824/2558/13-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2558/13-а

14:25

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача -Романіки О.В.;

представників відповідача -Більської
Н.В.,Книговського В.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області до
Державної екологічної інспекції в
Чернівецькій області про виконання
вимог,-

ВСТАНОВИВ :

Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області (далі-позивач),
звернувся з адміністративним позовом
до Державної екологічної інспекції у
Чернівецькій області (далі-відповідач),
в якому з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог просив суд:
зобов'язати Державну екологічну
інспекцію у Чернівецькій області
виконати вимоги ДФІ в області від 05.07.2013
року №24-07-14-14/4714, а саме: забезпечити
відшкодування 242000 грн. незаконно
виплаченої в лютому-березні 2012 року
компенсації за невикористану
відпустку в 2011 році. В іншому випадку
стягнути з особи, винної у зайвих
грошових виплатах кошти в сумі 242000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Державною фінансовою інспекцією в
Чернівецькій області проведено
ревізію окремих питань фінансово -
господарської діяльності Державної
екологічної інспекції у Чернівецькій
області за ІІ півріччя 2010 року, 2011-2012
року та завершений період 2013 року.

За результатами проведеної ревізії,
встановлено ряд порушень та недоліків,
які відображені в акті ревізії від
31.05.2013 №24-07/257.

Проведеною ревізією встановлено, що
об'єктом контролю було виплачено в
лютому-березні 2012 року грошову
компенсацію за всі невикористані дні
основної та додаткової відпустки, в той
час як факту припинення трудових
договорів не було, а фактично відбулася
переведення працівників у зв'язку із
реорганізацією Державної екологічної
інспекції у Чернівецькій області
спецпідрозділу Мінприроди України та
передачу всіх прав та обов'язків
Державній екологічній інспекції у
Чернівецькій області територіального
органу Державної екологічної
інспекції України.

Позивач вважає, що внаслідок
зазначеного порушення, завдано
матеріальної шкоди (збитків)
Державному бюджету України на загальну
суму 242000 грн.

Відповідач позову не визнав, подав
заперечення в якому зазначив, що
Державна екологічна інспекція у
Чернівецькій області як
правонаступник Державної екологічної
інспекції у Чернівецькій області
спецпідрозділу Мінприроди України
мала всі правові підстави для виплати
грошової компенсації за невикористані
дні відпустки.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві.

Представники відповідача позов не
визнали, посилаючись на обставини
викладені в запереченні.

Судом дослідженні докази надані
сторонами.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази надані
сторонами, перевіривши матеріали
справи, а також проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд вважає, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

З 16.04.2013 року по 24.05.2013 року Державною
фінансовою інспекцією в Чернівецькій
області проведено ревізію окремих
питань фінансово - господарської
діяльності Державної екологічної
інспекції у Чернівецькій області за ІІ
півріччя 2010 року, 2011-2012 роки та
завершений період 2013 року.

За результатами проведеної ревізії
було складено акт перевірки від 31.05.2013
року за №24-07/257(а.с. 7-20).

05 липня 2013 року Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області
надіслала лист (вимогу) начальнику
Державної екологічної інспекції в
Чернівецькій області про усунення
порушень та недоліків виявлених
ревізією, а саме (окрім іншого)
вимагала: забезпечити відшкодування
242000 грн. незаконно виплаченої в
лютому-березні 2012 року компенсації за
невикористану відпустку в 2011 році. В
іншому випадку стягнути з особи, винної
у зайвих грошових виплатах кошти в
сумі 242000 грн. в порядку та розмірах
встановлених ст.ст. 133-136 КЗпПУ(а.с.21-22).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України від 26.01.1993 №2939-ХІІ "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" (далі -
Закон №2939) визначає правові та
організаційні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні.

Пунктами 7, 10 статті 10 Закону №2939
визначено, що органу державного
фінансового контролю надається право:
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Згідно з нормами ст.15 Закону №2939,
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Підпунктами 15, 17 п.6 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23.04.2011 року №499/2011
визначено, що Державній фінансовій
інспекції надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року встановлено, що відповідач
здійснив виплату компенсації за
невикористані дні основної щорічної та
додаткової відпустки відповідно до п. 10
ст. 51 Бюджетного кодексу України та ст.
19 Закону України "Про Державний бюджет
на 2012 рік".

Державна екологічна інспекція в
Чернівецькій області, як спеціальний
підрозділ Мінприроди, була ліквідована
17.10.2012 р., а виплати компенсації за
невикористану відпустку проведено
новоутвореною установою у лютому -
березні 2012 року, тобто до завершення
процедури ліквідації
Держекоінспекції, як спеціального
підрозділу Мінприроди саме відповідно
до п. 10 ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Оскільки Державна екологічна
інспекція у Чернівецькій області є
правонаступником Державної
екологічної інспекції в Чернівецькій
області спецпідрозділу Мінприроди,
відтак виконала обов'язок, у разі
ліквідації державного органу у
поточному бюджетному періоді, щодо
забезпечення його діяльність у
наступному бюджетному періоді до
завершення процедури ліквідації в
межах видатків, передбачених новим
державним органам.

Зазначеною постановою Чернівецького
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року визнано протиправним
та скасовано п. 4 вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області №24-07-14-14/4714 від 05.07.2013 р. "Про
усунення порушень та недоліків
виявлених ревізією" (а.с. 78-81).

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Чернівецькій
області залишено без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року - без змін(а.с. 82-84).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вказані обставини також і не
заперечувались сторонами в ході
судового розгляду справи.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку, що
вимога позивача щодо зобов'язання
Державну екологічну інспекцію у
Чернівецькій області виконати вимоги
ДФІ в області від 05.07.2013 року №24-07-14-14/4714,
а саме: забезпечити відшкодування 242000
грн. незаконно виплаченої в
лютому-березні 2012 року компенсації за
невикористану відпустку в 2011 році. В
іншому випадку стягнути з особи, винної
у зайвих грошових виплатах кошти в
сумі 242000 грн., є необґрунтованою та
безпідставною, оскільки по своїй суті
така вимога взагалі відсутня в зв'язку
з її скасуванням судовою інстанцією.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В свою чергу
позивач, як суб'єкт владних повноважень
не довів обґрунтованості позовних
вимог, а тому в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Розподіл судових витрат, у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 94 КАС
України, не здійснюється, оскільки
відповідач не надав суду доказів про
понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд
, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі
складена 25 березня 2014 року.

Суддя
О.В.
Боднарюк