Справа № 753/19218/13
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Колесник
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Чаку Є.В.,

суддів -
Мєзєнцева Є.І., Старової Н.Е.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва на
постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 19 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
Києва про визнання нечинною відмову у
перерахуванні та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Дарницького
районного суду міста Києва з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва про
визнання нечинною відмову відповідача
від 04.11.2013 року в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з 31.07.2013
року, виходячи зі зміни розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді; зобов'язання
відповідача провести з 31.07.2013 року
перерахунок й виплату довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_3, виходячи з розміру заробітної
плати працюючого судді Верховного Суду
України (28 330 грн.) на підставі довідки
Верховного Суду України від 16.07.2013 року
за № 25-1629/0/8-13.

Постановою Дарницького районного
суду міста Києва від 19 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції з
мотивів порушення судом норм
матеріального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволені позову
відмовити.

Главою 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено особливості провадження
окремих категорій адміністративних
справ. Зокрема, частиною першою ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині
першій ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративні справи щодо яких
застосовується скорочене провадження,
можуть бути розглянуті не у
скороченому провадженні у випадку,
передбаченому частиною четвертою ст.
183-2 цього Кодексу з обов'язковим
постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст. 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої
інстанції особливості провадження
справи, а саме розгляд її не у
скороченому провадженні, не є
перешкодою для апеляційного її
розгляду в порядку письмового
провадження, в зв'язку з чим і
оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 перед виходом у відставку
працював суддею Верховного Суду
України. З 2006 року він є суддею у
відставці.

Як встановлено судом, ОСОБА_2
перебуває на обліку в УПФУ в
Дарницькому районі міста Києва та, як
суддя у відставці, отримує щомісячне
довічне грошове утримання відповідно
до ЗУ "Про судоустрій та статус суддів"
у розмірі 90% грошового утримання.

Відповідно до виданої Верховним
Судом України довідки про розмір
суддівської винагороди для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України, станом на 03.06.2013 року
суддівська винагорода судді, який
працює на відповідній посаді,
становить 23 330,90 грн.

31.07.2013 року позивач звернувся до
УПФУ в Дарницькому районі міста Києва з
заявою про перерахунок розміру
довічного грошового утримання згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп2013 у частині
щодо відповідності Конституції
України окремим положенням ст. 138 ЗУ
"Про судоустрій та статус суддів",
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді, проте у
перерахунку пенсії позивачеві було
відмовлено.

Відповідно до листа УПФУ в
Дарницькому районі міста Києва № 268/П-248
від 04.11.2013 року, підставою для відмови у
перерахунку позивачеві пенсії є те, що
згідно ч. 4 ст. 138 ЗУ "Про судоустрій та
статус суддів" визначено право на
перерахунок пенсії лише суддям
Конституційного Суду України.

Крім того, позивач перебуває на
обліку в УПФУ в Дарницькому районі
міста Києва та, як суддя у відставці,
отримує щомісячне довічне грошове
утримання відповідно до ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» у розмірі
90 % від суддівської винагороди
працюючого судді Верховного Суду
України на день звільнення. Стаж на
посаді судді становить понад 38 років.

Відповідно до виданої Верховним
Судом України довідки про розмір
суддівської винагороди для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України, станом на 03 червня 2013 року
суддівська винагорода судді, який
працює на відповідній посаді,
становить 29 076,45 грн.

В липні 2013 року позивач звернулася
до УПФУ в Дарницькому районі міста
Києва з заявою про перерахунок розміру
довічного грошового утримання, проте у
перерахунку пенсії позивачеві було
відмовлено.

Відповідно до листа УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва № 4069 від
23.07.2013 року, підставою для відмови у
перерахунку позивачеві пенсії є те, що
згідно ч. 4 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» визначено право на
перерахунок пенсії лише суддям
Конституційного Суду України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як дії УПФУ в Дарницькому районі
міста Києва щодо відмови позивачу у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» є
протиправними.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів" (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) судді у відставці, який
має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена
і в ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (у редакції
Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI), який
набрав чинності з 30 липня 2010 року.
Відповідно до вказаної норми щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 90
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року
- страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Законом України від 08.07.2011 року №
3668-VI "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю і п'яту
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" викладено
у новій редакції, згідно з якою
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді (частина
третя статті 138 Закону). Максимальний
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч. 5 ст. 138 Закону).

Таким чином, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 90 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, але не більше
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Спір у справі виник щодо величини,
з якої нараховується довічне грошове
утримання позивача, а саме заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді.

Враховуючи зміст вказаних норм,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати з заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Слід зазначити, що положення ч. 3
ст. 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" в редакції Закону
України від 08.07.2011 року N 3668-VI визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Посилання апелянта на те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено
здійснення перерахунку грошового
утримання судді у відставці - не
заслуговують на увагу, оскільки
Законом чітко встановлений порядок
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від суми грошового утримання
діючого судді, з якої було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а тому
при перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді, що вийшов у
відставку, органами Пенсійного фонду
України повинен застосовуватись
розмір грошового утримання, що
нараховується працюючому судді на
відповідній посаді, яку займав суддя у
відставці.

Відмова відповідача у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
є протиправною, оскільки позивач має
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90% від грошового утримання
працюючого на посаді судді, а тому суд
обґрунтовано зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу.

Враховуючи викладене, апелянтом
не було надано доказів на
підтвердження вимог апеляційної
скарги, а висновки суду першої
інстанції є такими, що відповідають
вимогам закону і доводами апеляційної
скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва - залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду міста Києва від 19 грудня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.