Справа № 2а-5067/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа № 37168/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Лойка Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Головного управління Державної
казначейської служби у Львівській
області та управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 16 грудня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, третя особа Головне
управління Державної казначейської
служби у Львівській області про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила, уточнивши позовні
вимоги, визнати протиправними дії
працівників управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
(далі - УДАІ ГУМВС України у Львівській
області) - інспекторів БДПС ВДАІ з ОАТ м.
Львова та АТІ при ГУМВС України у
Львівській області Баглая П.П. та
Матвіїва І.М., що мали місце 7-8 лютого 2011
року щодо позивачки, а саме затримання
її та автомобіля з доставленням у
Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області, вилучення
свідоцтва про реєстрацію та талона про
технічний огляд автомобіля «Форд»
д.н.з. НОМЕР_1, а також посвідчення водія.
Крім того, просила стягнути з УДАІ
ГУМВС України у Львівській області та
ГУМВС України у Львівській області
солідарно 50000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 16 грудня 2011 року у
справі № 2а-5067/11 зазначений позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії працівників УДАІ
ГУМВС України у Львівській області -
інспекторів БДПС ВДАІ з ОАТ м. Львова та
АТІ при ГУМВС України у Львівській
області Баглая П.П. та Матвіїва І.М., що
мали місце 7-8 лютого 2011 року та
виразилися у незаконному затриманні
позивачки ОСОБА_1 та її автомобіля з
доставленням в Шевченківський РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області,
вилучення талона про технічний огляд
автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та посвідчення
водія. Стягнено з УДАІ ГУМВС України у
Львівській області на користь
позивачки заподіяну моральну шкоду в
розмірі 500,00 грн. за рахунок коштів
державного бюджету. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач УДАІ ГУМВС України у
Львівській області просив зазначене
судове рішення скасувати та прийняти
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
наказом ГУМВС України у Львівській
області № 252 від 04.03.2011 року інспекторів
БДПС ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при
ГУМВС України у Львівській області
Баглая П.П. та Матвіїва І.М. притягнуто
до дисциплінарної відповідальності і
діючим законодавством не передбачено
подвійного покарання за один
проступок. Крім того, зазначає, що
позивачкою належним чином не доведено
факту завдання їй моральної шкоди у
розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Третя особа Головне управління
Державної казначейської служби у
Львівській області (далі - ГУ ДКС у
Львівській області) у своїй
апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржувану постанову в частині
стягнення коштів на користь ОСОБА_1 і
прийняти в цій частині нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог про стягнення коштів за завдану
моральну шкоду. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначає, що суд,
зазначивши у своєму рішенні про те, що
стягнення слід здійснити за рахунок
коштів державного бюджету, заперечив
сам факт стягнення коштів із юридичної
особи та визначив повністю не
зрозумілий спосіб виконання судового
рішення на користь позивачки шляхом
стягнення коштів з УДАІ ГУМВС України у
Львівській області. Вважає, що в
оскаржуваній постанові суду вказано
два способи виконання судового
рішення, які взаємно виключають один
одного.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що
апеляційна скарга УДАІ ГУМВС України у
Львівській області задоволенню не
підлягає, а апеляційну скаргу ГУ ДКС у
Львівській області слід задовольнити
частково, виходячи з таких міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що проведеною перевіркою на
підставі звернення позивача
встановлено, що окремими інспекторами
БДПС ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при
ГУМВС України у Львівській області
допущені порушення чинних нормативних
актів МВС України, за що винні особисто
притягнуті до дисциплінарної
відповідальності.

Крім цього, сам представник
відповідача УДАІ ГУМВС України у
Львівській області в письмовому
запереченні на позов визнав факт
вчинення неправомірних дій
працівниками ДАІ - Баглаєм П.П. та
Матвіївим І.М. відносно позивачки
ОСОБА_1, що мали місце в період з 23.00 год.
07.02.2011р. по 04.15 год. 08.02.2011 року.

Таким чином, внаслідок безпідставного
затримання позивачки працівниками
відповідача вона перенесла певні
незручності, приниження, нервовий
стрес, що дає підстави для
відшкодування їй моральної шкоди.

Разом з тим, жодних доказів того, що
внаслідок протиправних дій
працівників УДАІ ГУМВС України у
Львівській області їй заподіяно
моральну шкоду у визначеному
позивачкою розмірі не представлено,
тому суд визначив заподіяну моральну
шкоду в розмірі 500,00 грн.

Даючи правову оцінку постанові суду
першої інстанції та доводам апелянтів,
що викладені у апеляційних скаргах,
апеляційний суд виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції,
близько 23 год. 07 лютого 2011 року
працівниками УДАІ ГУМВС України у
Львівській області - інспекторами БДПС
ВДАІ з ОАТ м. Львова та АТІ при УДАІ
ГУМВС України у Львівській області
Баглаєм П.П. та Матвіївим І.М. було
зупинено автомобіль марки «Форд» д.н.з.
НОМЕР_1 на проспекті Чорновола в м.
Львові, яким керувала позивачка ОСОБА_1
При цьому працівниками ДАІ жодного
протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
складено не було, однак у позивачки
було вилучено свідоцтво про реєстрацію
автомобіля, посвідчення водія та талон
про проходження технічного огляду без
відповідного процесуального
оформлення такого вилучення. Вилучені
у позивачки документи були доставлені
працівниками ДАІ у Шевченківський РВ
ЛМУ ГУМВС України у Львівській області,
де їх позивачка отримала близько 4.15
год. 08 лютого 2011 року без вмотивованих
пояснень про причину вилучення цих
документів. При цьому протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення працівниками ДАІ не
складався.

Дані обставини підтверджуються
показами свідка ОСОБА_6, допитаного в
судовому засіданні 16 грудня 2011 року.

Як слідує з матеріалів справи
позивачка зверталася із скаргою у
прокуратуру Львівської області з
приводу неправомірних дій працівників
ДАІ, що мали місце в період з 23.00 год. 07
лютого 2011 року по 04.15 год. 08 лютого 2011
року (а.с. 6-10).

З відповідей Шевченківського РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області №
16/13-М від 07 березня 2011 року та ГУМВС
України у Львівській області № 1/5-М-9
від 24 лютого 2011 року (а.с. 11,12) слідує, що
окремими інспекторами БДПС ВДАІ з ОАТ
м. Львова та АТІ при ГУМВС України у
Львівській області допущені порушення
чинних нормативних актів МВС України,
за що винні особисто притягнуті до
дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 21 КАС
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 передбачено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

На думку апеляційного суду, діями
працівників відповідача позивачці
була заподіяна моральна шкода і
визначений судом першої інстанції
розмір її відшкодування у 500,00 грн.
відповідає фактичним обставинам
справи.

Разом із тим, згідно із ст. 1174
Цивільного кодексу України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

З огляду на викладене апеляційний суд
приходить до переконання, що заподіяну
позивачці моральну шкоду у розмірі 500,00
грн. слід відшкодувати за рахунок
держави шляхом стягнення вказаної суми
з Державного бюджету України, а отже у
цій частині постанову суду слід
змінити з огляду на приписи п. 1 ч. 1 ст. 201
КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби у Львівській області
задовольнити частково. Змінити
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 16 грудня 2011 року у
справі № 2а-5067/11 у частині вирішення
питання про порядок стягнення на
користь позивачки ОСОБА_1 заподіяної
моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот) грн.
відшкодування заподіяної моральної
шкоди.

У решті постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 16 грудня 2011
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

І.О.Яворський

Постанова у повному обсязі складена 13
березня 2014 року.