Справа № 249/2770/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
Київ К/800/44007/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 04 липня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року

у справі № 249/2770/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області

про визнання дій
незаконними

В С Т А Н О В И В :

15.05.2013 ОСОБА_2 звернувся до Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області (далі - Управління)
про визнання дій незаконними та
зобов'язання до вчинити певні дії.

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 04.07.2013, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013,
позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області щодо не зарахування
позивачу до пільгового стажу за
Списком №1 період роботи з 22.08.1992 по
31.07.1996; зобов'язано відповідача
зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу
за Списком №1 період роботи з з 22.08.1992
по 31.07.1996 та здійснити перерахунок
пенсії з 13.07.2012. У решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
у частині задоволеного позову,
Управління оскаржило їх у касаційному
порядку

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з мотивів порушення норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення у справі - про
відмову у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що суди попередніх
інстанцій безпідставно дійшли
висновку про наявність підстав для
зарахування періоду роботи позивача з
22.08.1992 по 31.07.1996 до пільгового стажу за
Списком №1 без проведення атестації
робочого місця ОСОБА_2 у цей період.
Крім того, касатор звернув увагу на
порушення судами попередніх інстанцій
положень статей 99, 100 КАС України.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2
знаходиться на обліку в УПФУ м.
Шахтарську та Шахтарського районі і
отримує пенсію з 13.07.2012.

У липні 2012 року та січні 2013 року позивач
звертався до Управління з проханням
провести перевірку обґрунтованості
нарахування пенсії.

Рішенням відповідача від 18.01.2013
позивачу відмовлено у призначені
пенсії на пільгових умовах. Відмова
обґрунтована тим, що у позивача згідно
з наданими документами відсутня
атестація робочого місця за період з
22.08.1992 по 31.07.1996. Загальний стаж роботи
ОСОБА_2 складає 20 років 7 місяців 22 дні
(враховано за періоди з 01.09.1977 по 31.07.1998).

Спір між сторонами полягає у тому, що
відповідач не зарахував до пільгового
стажу позивача по Списку №1 період
роботи з 22.08.1992 по 01.08.1996 в якості
електрослюсаря підземного та
гірничого майстра підземного в
Шахтобудівельному управлінні №5 у
зв'язку з не підтвердженням атестації
робочих місць, що є необхідною умовою
для зарахування такого стажу.

Також судом першої інстанції
установлено, що професії, за якими
працював позивач, передбачені Списком
№1, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що відповідач безпідставно
відмовив у включені до пільгового
стажу за Списком №1 спірного періоду
роботи позивача, оскільки умови праці
позивача не змінювались, а не
проведення підприємством атестації
робочих місць не може позбавити
працівника його законного права на
пенсію на пільгових умовах.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 № 637,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом «а» частини першої статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку
застосування списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчислені стажу роботи,
що дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
наказом Мінпраці та соціальної
політики України від 18.11.2005 № 383 (далі -
Порядок № 383) при визначені права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 та за результатами проведення
атестації робочих місць за умови праці
після 21.08.1992.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць
за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками в галузі реалізації прав
на здорові і безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. Частиною 2 пункту
4 зазначеного Порядку встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Ураховуючи, що судами попередніх
інстанцій установлено факт роботи
позивача з 22.08.1992 по 31.07.1996 на посадах
електрослюсаря підземного та
гірничого майстра, які передбачені
Списком №1, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності не включення
відповідачем цього періоду роботи
ОСОБА_2 до пільгового стажу, оскільки не
проведення підприємством атестації
робочих місць не може позбавити
позивача конституційного права на
соціальний захист щодо призначення
пенсії на пільгових умовах.

Проте, суд касаційної інстанції не може
погодитись із висновком судів
попередніх інстанцій щодо періоду
задоволення позовних вимог з огляду на
таке.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 99 КАС України (у
редакції, що діяла на момент звернення
позивача до суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, про порушення своїх прав
позивач дізнався у липні 2012 року.

Таким чином, ураховуючи звернення
позивача до суду з даним позовом лише
15.05.2013, позовні вимоги за період з 13.07.2012
по 15.11.2012 судами попередніх інстанцій
повинні були бути залишені без
розгляду відповідно до приписів статті
100 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувані
рішення судів попередніх інстанцій
підлягають скасуванню в частині
задоволення позовних вимог за період з
13.07.2012 по 15.11.2012 із залишенням позову в
цій частині без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 225 КАС
України суд касаційної інстанції має
право змінити судове рішення, якщо у
справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 99, 100, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в м. Шахтарську та
Шахтарському районі Донецької області
задовольнити частково.

Постанову Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 липня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року скасувати в частині задоволення
позовних вимог за період з 13 липня 2012
року по 15 листопада 2012 року.

Прийняти в цій частині нове рішення про
залишення позову без розгляду.

В іншій частині оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.