Справа № 872/10774/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 рокусправа № 804/1439/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Смолки М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Метал
України» до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Інвестиційна компанія «Метал
України» звернулося до суду з
вищевказаним позовом в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 29 грудня 2012 р.

В обґрунтування позовних вимог
посилається не безпідставність
висновків податкового органу
викладених в акті перевірки, оскільки
господарські операції з ТОВ
«Сталь-Інвест-Груп» за період з січень -
травень 2012 р. та ТОВ «Бест-Торг-Компані»
за період травень 2012 року мали реальний
характер. Правомірність формування
позивачем податкового кредиту за
результатами господарських операцій
із зазначеними контрагентами
підтверджується податковими
накладними та іншими первинним
документами.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2013 року у позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі
м. Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області проведено документальну
невиїзну перевірку ТОВ «Інвестиційна
компанія «Метал України» з метою
перевірки правомірності нарахування
податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ
«Сталь-Інвест-Груп» () за
період січень - травень 2012р. та з ТОВ
«Бест-Торг-Компані» () за
період травень 2012р.

За результатами перевірки складено акт
№ 5261/22-6/30431978 від 14.12.2012р., яким
встановлено порушення позивачем п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198 та ст. 201 ПК України ,
підприємством ТОВ «ІК «МеталУкраїни»
завищено податковий кредит на суму ПДВ
107666,74 грн., в т.ч. по : ТОВ
«Бест-Торг-Компані» на загальну суму
ПДВ 81000 грн. за травень 2012 року; по ТОВ
«Сталь-Інвест-Груп» на загальну суму
ПДВ 26666,74 грн., у т.ч. за періоди: за
січень 2012 р. у сумі ПДВ 2000,01 грн., за
лютий 2012 р. у сумі ПДВ 3333,35 грн., за
березень 2012 р. у сумі 4000,02 грн., за
квітень 2012 р. у сумі ПДВ 6000,02 грн., за
травень 2012 р. у сумі ПДВ 11333,34 грн.

При цьому податковий орган виходив з
того, що за договором купівлі-продажу
від 21.05.2012р. № 21/05 з ТОВ
«Бест-Торг-Компані», де ТОВ
«Бест-Торг-Компані» - постачальник, а
ТОВ «ІК «Метал України» - покупець
позивач придбав верстат вальцювальний.
Але позивачем не надано до перевірки
технічний паспорт, сертифікат якості
тощо, та не надано документів, які
підтверджують, що придбане обладнання
було введене в експлуатацію для
використовування у господарській
діяльності підприємства (акти або
накази).

Згідно з п.2.1. договору купівлі-продажу
від 21.05.2012р. № 21/05, поставка товару
здійснюється постачальником на умовах
ЕХW (за рахунок покупця ТОВ «ІК «Метал
України») Інкотермс 2010 зі змінами.

ТОВ «ІК «Метал України» надано до
перевірки договір перевезення
вантажів №01/10 від 01.10.2011р., який
укладено з ТОВ «Сталь-Інвест-Груп» та
товарно-транспортні накладні (Б/Н від
23.05.2012р. та Б/Н від 25.05.2012р.). Згідно
договору ТОВ «ІК «Метал України» -
замовник, а ТОВ «Сталь-Інвест-Груп» -
перевізник. Умовами договору
передбачено, що перевізник приймає, а
замовник пред'являє до перевезення
вантажі в об'ємі заявки.

Під час перевірки відповідачем було
встановлено, що товарно-транспортні
накладні, які надані ТОВ «ІК «Метал
України» до перевірки, оформлені не
належним чином, а саме: у рядку «Відпуск
дозволив» присутній підпис, але не
зазначено посади відповідальної особи
за відвантаження товарно-матеріальних
цінностей; в вищезазначених ТТН
відсутні записи номеру подорожнього
листа; також відсутні записи у розділі
«Вантажно-розвантажувальні операції»
та у розділі «Інші відомості»; у рядках
«для перевезення здав», «Прийняв
водій-експедитор», «Прийняв», «Вантаж
одержав» присутні печатки підприємств,
але відсутні: посада, прізвище ім'я та
по батькові, тому не можливо
ідентифікувати осіб які здали,
прийняли та одержали відповідний
вантаж.

Таким чином, в акті перевірки
відповідачем зазначено про
неможливість зробити остаточні
висновки, щодо придбання
вищезазначеного обладнання
підприємством ТОВ «ІК «Метал України».

Податковим органом було зроблено
висновок, що ТОВ «ІК «Метал України»
порушено п. 198.6, ст. 198 ПК України, згідно
якої не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

На підставі висновків вищевказаного
акту перевірки було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 29.12.2012р.
№ на загальну суму 161 500,11 грн. ( в
т.ч. 107 666,74 грн., - сума основного
зобов'язання, штрафні санкції - 53833,37
грн.).

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4.,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що наявність у
позивача податкових та видаткових
накладних, на підставі яких відповідні
суми ПДВ у складі вартості придбаних
товарів, послуг були включені до
податкового кредиту, ТОВ «ІК «Метал
України» цілком правомірно включило
суми податку на додану вартість по
отриманими послугами до складу
податкового кредиту оскільки його
право на податковий кредит
підтверджується єдиним і належним, з
точки зору діючого законодавства,
доказом.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті і перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом, а при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг, а
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця
та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладання
штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої
інстанції не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
наведених норм законодавства, яке б
позбавляло позивача права на
формування податкового кредиту,
від'ємного значення ПДВ та на подальше
отримання бюджетного відшкодування.

Реальність поставки товару та надання
послуг, підтверджені належним чином
первинними документами: договорами,
видатковими накладними; податковими
накладними; актами здачі-прийняття
робіт, актами прийманні-передачі
послуг та майна, виписками з особових
рахунків, картками рахунків,
платіжними дорученнями, заявками на
перевезення вантажу.

Транспортування товару та здійснення
послуг з перевезень вантажів
підтверджується товарно-транспортними
накладними.

В подальшому, придбаний товар та
послуги були використані позивачем у
власній господарській діяльності.

При цьому судом вірно зазначено, що
прийняття товару в експлуатацію та
постановку на облік відповідно до
господарської операції з ТОВ
«Бест-Торг-Компані», підтверджується
розпорядженнями «Про введення в
експлуатацію основних засобів та
визначення терміну їх експлуатації» №5
від 23.05.2012р., № 6 від 25.05.2012р.; копіями
актів приймання-передачі основних
засобів від 23.05.2012р. та 25.05.2012р.;
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку: 104; Підрозділи: місця
зберігання; необоротні активи за
травень 2012р.

Первинні бухгалтерські документи
свідчать про фактичне отримання
позивачем послуг, що відображено в
бухгалтерському обліку та інших
документах, які були надані позивачем
до податкового органу до проведення
перевірки.

Зазначені первинні бухгалтерські
документи відповідають вимогам ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Щодо посилання відповідача, на
фіктивність укладених договорів між
позивачем та вказаними вище
контрагентами, то суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що відсутність
та/або дефектність документів на
транспортне перевезення не є
безумовною підставою ставити під
сумнів здійснення господарських
операцій.

Податковий орган не довів суду
належними та достатніми доказами те, що
усі первинні документи складені за
наслідками здійснення спірних
господарських операцій, не
відповідають дійсності, те, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договір укладено з метою
безпідставного збільшення валових
витрат позивача та безпідставного
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість. Ці
обставини могли бути підтверджені,
зокрема вироком суду про визнання осіб,
які уклали договір та склали первинні
документи, які містять відомості про
господарську операцію та
підтверджують її здійснення, винними у
скоєнні відповідних злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова