Справа № 821/768/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 р. м. ХерсонСправа № 821/768/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - Березняк І.І.,

представника відповідача-2 - Оржинської
Е.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Херсонське лісомисливське
господарство" до головного державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Херсонської
області Коняєва О.В., Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області про скасування рішення № 01-33/21
від 07.02.2014 р. про тимчасову заборону
(зупинення) експлуатації резервного
саморобного котла, що працює на
твердому паливі,

встановив:

Державне підприємство "Херсонське
лісомисливське господарство" (далі -
позивач, ДП "Херсонське лісомисливське
господарство") звернулося з позовом до
головного державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області
Коняєва О.В. (далі - відповідач-1),
Державної екологічної інспекції у
Херсонській області (далі -
відповідач-2, ДЕІ), в якому просить
скасувати рішення № 01-33/21 від 07.02.2014 р.
про тимчасову заборону (зупинення)
експлуатації резервного саморобного
котла, що працює на твердому паливі,
розташованого в адмінбудівлі
Центральної садиби ДП "Херсонське
лісомисливське господарство" (73000,
м.Херсон, с.Антонівка, вул.Некрасова, 1).

Обґрунтовуючи протиправність
оскаржуваного рішення позивач вказує
на те, що резервний котел, працює на
твердому паливі (виключно на дровах) та
застосовується для опалення
приміщення, загальною площею близько 250
кв. м, у випадках, коли не працює котел
ДОR-45 D. Протягом 2013-2014 років резервний
котел взагалі не працював. Для опалення
приміщення адмінбудівлі підприємства
використовується котел марки ДОR-45 D,
максимальна потужність якого не
перевищує 50 МВт. Під час проведення
перевірки державними інспекторами не
проводилося жодних замірів щодо
перевірки відповідності нормативам
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин. Враховуючи те, що
фактичною підставою для отримання
дозволу на здійснення викидів
забруднюючих речовин з котлів є
фактичні показники порогових значень
потенційних викидів в атмосферне
повітря забруднюючих речовин під час
їх роботи, та те, що максимальна
потужність резервного котла є меншою,
ніж передбачено нормативними актами,
вимога відповідача про необхідність
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами є
необґрунтованою.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити з вказаних
підстав.

Відповідача-1 в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив.

Представник відповідача-2 заперечувала
проти задоволення позовних вимог.
Зазначила, що Законом України "Про
охорону атмосферного повітря"
передбачено, що для забезпечення
екологічної безпеки, створення
сприятливого середовища
життєдіяльності, запобігання
шкідливому впливу атмосферного
повітря на здоров'я людей та навколишнє
природне середовище здійснюється
регулювання викидів найбільш
поширених і небезпечних забруднюючих
речовин. Викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, який видається
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я. Під час проведення перевірки
встановлено, що у позивача відсутній
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
саморобним котлом, у зв'язку з чим
правомірно винесено рішення від 07.02.2014
р. № 01-33/21 про тимчасову заборону його
експлуатації.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 14.01.2014
р. по 31.01.2014 р. державними інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області
проведено планову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами ДП "Херсонське
лісомисливське господарство", за
результатами якої складено акт № 04-11/26.

Під час перевірки виявлено порушення
вимог ч.5 ст.11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря", а саме:
відсутній дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря з стаціонарних джерел -
резервного саморобного котла, що
працює на твердому паливі,
розташованого в адмінбудівлі
Центральної садиби ДП "Херсонське
лісомисливське господарство".

На підставі акту перевірки ДЕІ
прийнято рішення № 01-33/22 від 07.02.2014 р.
"Про тимчасову заборону (зупинення)
експлуатації резервного саморобного
котла, що працює на твердому паливі,
розташованого в адмінбудівлі
Центральної садиби ДП "Херсонське
лісомисливське господарство" (73000,
м.Херсон, с.Антонівка, вул.Некрасова, 1)".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Таким чином, дії відповідачів повинні
ґрунтуватись на чинному законодавстві
та відповідати нормам спеціальних
нормативно-правових актів з питань
природоохоронного законодавства.

Перевіряючи правомірність прийнятого
ДЕІ рішення № 01-33/21 від 07.02.2014 р. суд
виходить з наступного.

Саморобний котел, що працює на твердому
паливі є джерелом викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря.

Підпунктом 1.15.5 пункту 1.15 розділу 1
Інструкції про зміст та порядок
складання звіту проведення
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин на підприємстві, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки № 7 від 10.02.1995 р.,
визначено, що стаціонарним джерелом
забруднення атмосфери є підприємство,
цех, агрегат, установка або інший
нерухомий об'єкт, що зберігає свої
просторові координати протягом
певного часу і здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферу.

Найбільш поширеними забруднюючими
речовинами, у відповідності до
Переліку найбільш поширених і
небезпечних забруднюючих речовин,
викиди яких в атмосферне повітря
підлягають регулюванню, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.11.2011 р. № 1598 (далі - Перелік № 1598), є
оксиди азоту, оксид вуглецю, озон,
речовини у вигляді суспендованих
часток (мікрочастинки та волокна),
свинець та його сполуки, формальдегід,
бенз(а)перен.

У процесі згорання деревини
виділяються: діоксин азоту, оксид
вуглецю (чадний газ), вуглекислий газ та
речовини у вигляді суспендованих
твердих часток недиференційованих за
складом - речовини, які підлягають
регулюванню у відповідності до
Переліку № 1598.

Згідно абз.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря"
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, який видається
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я.

Приписами ст.12 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря"
передбачено, що господарська чи інші
види діяльності, пов'язані з порушенням
умов і вимог до викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря і рівнів
впливу фізичних та біологічних
факторів на його стан, передбачених
дозволами, може бути обмежена,
тимчасово заборонена (зупинена) або
припинена відповідно до законодавства.

З урахуванням вищезазначеного суд
вважає, що рішення відповідача від
07.02.2014 р. № 01-33/21 є обґрунтованим та
винесеним відповідно до вимог чинного
законодавства, оскільки позивачем
дозволу на викиди в атмосферне повітря
забруднюючих речовин з резервного
саморобного котла не отримано, що не
заперечується самим позивачем.

Твердження позивача про те, що
саморобний котел протягом 2013-2014 років
не використовувався ДП "Херсонське
лісомисливське господарство", у зв'язку
з чим немає необхідності у отриманні
дозволу, є безпідставними, оскільки
діюче законодавство пов'язує отримання
дозволу з наявністю самого
стаціонарного джерела викидів і
тимчасове його не використання не
звільняє позивача від обов'язку на
отримання дозволу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ДП
"Херсонське лісомисливське
господарство".

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову
Державного підприємства "Херсонське
лісомисливське господарство" до
головного державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області
Коняєва О.В., Державної екологічної
інспекції у Херсонській області про
скасування рішення № 01-33/21 від 07.02.2014 р.
про тимчасову заборону (зупинення)
експлуатації резервного саморобного
котла, що працює на твердому паливі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 25 березня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 7.1