Справа № 2а-2170/10/1070
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2170/10/1070
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Мельничука
В.П., Грищенко Т.М.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Державної інспекції України з
контролю за цінами до Комунального
підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради про примусове стягнення
економічних санкцій,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2013
року позовні вимоги Державної
інспекції України з контролю за цінами
до Комунального підприємства
житлового і комунального господарства
Вишгородської міської ради про
примусове стягнення економічних
санкцій задоволено, стягнуто з
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради в доход
Державного бюджету України 414788,49 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог. Свої
вимоги апелянт обгрунтовує тим, що в
рішенні позивача №179 від 29 жовтня 2009
року не вказано, які саме спеціальні
норми законодавства з питань
ціноутворення, якими запроваджено
регулювання цін (тарифів), порушені
відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 06 жовтня 2009 року по 22 жовтня
2009 року Державною інспекцією з
контролю за цінами в Київській області
була проведена планова перевірка
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради з питань
додержання порядку формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів, за період з 01 липня 2008 року по 30
вересня 2009 року, за результатами якої
складено акт №406 від 22 жовтня 2009 року.

В акті перевірки №406 від 22 жовтня 2009
року встановлено наступне: при
розрахунку та затвердженні діючих
тарифів підприємством порушено вимоги
п.2 Порядку формування тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій в частині:
розмір тарифів (нормативних витрат,
пов'язаних з утриманням будинків і
споруд та прибудинкових територій)
визначається по кожному будинку окремо
залежно від кількісних показників
фактичного надання послуг з
урахуванням забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків і споруд та прибудинкових
територій згідно з типовим переліком
послуг; при розрахунку вартості
вивезення ТПВ на 1 м2 загальної площі
підприємством враховано вартість
вивезення ТПВ за ціною 14,87 грн. (тобто з
ПДВ), при тому що ПДВ враховано до
загальної вартості послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій. Враховуючи середній
відсоток сплати споживачами за надані
послуги, необґрунтовано одержана сума
виручки за період з 01 липня 2008 року по 30
вересня 2009 року по статті «Вивезення та
утилізація ТПВ» становить 77469,22 грн.,
чим порушено вимоги п.1.1 ст.6 Закону
України «Про податок на додану
вартість», яким передбачено, що об'єкт
оподаткування застосовує ставку
податку на додану вартість в розмірі 20%
на базу оподаткування; при розрахунку
вартості обслуговування та ремонту
ліфтів встановлено, що загальні
витрати за всі ліфти за рік склали -
1280030,4 грн., в розрахунку на один ліфт на
один місяць загальна сума
обслуговування складає - 808,10 грн.
Підприємством до розрахунку вартості
технічного обслуговування ліфтів
включено податок на додану вартість
(20%), в результаті чого вартість
обслуговування одного ліфта склала 969,72
грн., що і включено підприємством до
розрахунку вартості обслуговування
ліфтів на 1 м2 загальної площі будинків
з ліфтами (крім квартир першого
поверху), при тому що ПДВ враховано до
загальної вартості послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій. Враховуючи середній
відсоток сплати споживачами за надані
послуги, необґрунтовано одержана сума
виручки за період з 01 липня 2008 року по 30
вересня 2009 року по статті
«Обслуговування ліфтів» становить
277563,68 грн., чим порушено вимоги п.1.1 ст.6
Закону України «Про податок на додану
вартість», яким передбачено, що об'єкт
оподаткування застосовує ставку
податку на додану вартість в розмірі 20%
на базу оподаткування. Загальна сума
необґрунтовано одержаної виручки КПЖ і
КГ Вишгородської міської ради за
період з 01 липня 2008 року по 30 вересня 2009
року склала 355032,90 грн.; різниця між
плановими витратами, закладеними
підприємством до розрахунку по
обслуговуванню житлового фонду на всі
матеріали, та фактичними витратами по
матеріалах, понесених підприємством в
процесі надання послуг, за період з 01
липня 2008 року по 31 липня 2009 року
становить 762293,09 грн., чим порушено
вимоги пп.3 п.2 ст.22 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» в частині
«проводити в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України,
відповідні перерахунки розміру плати
за житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості», а також п.2
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та п.10
Типового договору, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №560 в частині «у
разі ненадання послуг або надання їх не
в повному обсязі, відхилення їх
кількісних і якісних показників від
нормативних виконавець здійснює
перерахунок розміру плати».

За результатами перевірки Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Київській області винесено рішення №179
від 29 жовтня 2009 року «Про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін», згідно
якого за порушення відповідачем п.п.2,4
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та п.10
Типового договору, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №560, пп.3 п.2 ст.22
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», наказу Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України №369 від 09 листопада 2006 року
«Про затвердження Порядку
встановлення вартості технічного
обслуговування ліфтів та систем
диспетчеризації», вирішено вилучити у
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради в доход
державного бюджету необґрунтовано
одержану суму виручки в розмірі 138262,83
грн. та штраф в сумі 276525,66 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
вимоги позивача щодо стягнення
заборгованості є обґрунтованими з
огляду на правомірність та законність
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне:

У відповідності до ст.192 ГК України
політика ціноутворення, порядок
встановлення та застосування цін,
повноваження органів державної влади
та органів місцевого самоврядування
щодо встановлення та регулювання цін, а
також контролю за цінами і
ціноутворенням визначаються законом
про ціни і ціноутворення, іншими
законодавчими актами.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
ціни і цiнoyтвopeння» (в редакції, що була
чинною на час застосування економічних
санкцій та звернення до суду з позовом)
державне регулювання цін і тарифів
здійснюється шляхом встановлення:
державних фіксованих цін (тарифів);
граничних рівнів цін (тарифів) або
граничних відхилень від державних
фіксованих цін і тарифів. В разі
надмірного зростання цін, раніше
виведених з-під контролю за рішенням
Кабінету Міністрів України, виконавчих
комітетів обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад, допускається тимчасове повернення
до державного регулювання цін і
тарифів. Урядом України можуть
вводитись інші методи державного
регулювання цін і тарифів.

Статтею 4 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» встановлено, що Кабінет
Міністрів України, серед іншого,
визначає повноваження органів
державного управління в галузі
встановлення і застосування цін
(тарифів), а також по контролю за цінами
(тарифами).

Таким органом відповідно до Положення
про Державну інспекцію з контролю за
цінами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
грудня 2000 року №1819, є Державна
інспекція з контролю за цінами, яка є
урядовим органом державного
управління, який діє у складі
Мінекономіки і підпорядковується йому
та має територіальні органи державні
інспекції з контролю за цінами в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, які
становлять єдину систему органів
державного контролю за цінами і мають
права, передбачені п.п.4, 5 Положення. За
змістом п.4 вищезазначеного Положення
Держінспекція відповідно до
покладених на неї завдань у межах своєї
компетенції здійснює перевірки
додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і
тарифів, а також їх економічного
обґрунтування.

Згідно п.3.8 Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України та Міністерства
фінансів України 03 грудня 2001 року
№298/519, відповідно до наданих
повноважень, зокрема, державні
інспекції з контролю за цінами в
областях на підставі проведених ними
перевірок суб'єктів господарювання
приймають рішення про застосування
фінансових (штрафних) санкцій за
порушення вимог законодавства, яким
такі санкції та їх розміри передбачено.
Суми за зазначеними санкціями
стягуються із суб'єктів господарювання
і зараховуються за належністю в
порядку, визначеному законодавством, з
урахуванням вимог цієї Інструкції.

Пунктом 1.4 вищезазначеної Інструкції
передбачено, що підставою для
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін є
одержання суб'єктами господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, не
погоджуючись з рішенням Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області №179 від 29 жовтня 2009
року «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін», на підставі якого
заявлений позов про стягнення
економічних санкцій в сумі 414788,49 грн.,
Комунальним підприємством житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради дане
рішення було оскаржено у судовому
порядку. Постановою Київського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року, в задоволенні позову про
скасування рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області №179 від 29 жовтня 2009
року «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін» відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності та
необхідності стягнення коштів з
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради в доход
Державного бюджету України у розмірі
414788,49 грн. за рішенням Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області №179 від 29 жовтня 2009
року «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін», яке прийнято на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що встановлено чинним
законодавством, а також постановою
Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року, яка набрала законної сили, а
обставини, які нею встановлені, не
підлягають доказуванню в силу ч.1 ст.72
КАС України.

Доводи апелянта щодо оскарження
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року до Вищого
адміністративного суду України судом
не приймаються, оскільки в силу ст.254
КАС України постанова суду першої
інстанції та ухвала суду апеляційної
інстанції набрали законної сили.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
В.П.Мельничук

Т.М.Грищенко

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Мельничук В.П.

Грищенко Т.М.