Справа № 2а/1006/12415/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Пархоменко В.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області на постанову Миронівського
районного суду Київської області від 21
жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області (далі-відповідач), в якому
просить суд визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивачу, виходячи з розміру
визначеного ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 01 жовтня 2011 року.

Постановою Миронівського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2011
року позов задоволено. Визнано дії
відповідача щодо призначення та
виплати пенсії неправомірними,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату основної
пенсії, виходячи з розміру визначеного
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, виходячи з розміру
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з 01
жовтня 2011 року з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та
отримує пенсію згідно з ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується тільки
на порушення норм матеріального права.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Однак, колегія суддів зазначає, що
Законом України від 14.06.2011, № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Разом з тим, на виконання пункту 7
Закону України від 14 червня 2011 року N
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Кабінет Міністрів України
виніс постанову від 06.07.2011, № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", на підставі якої
будуть проводиться соціальні виплати у
2011 році, яка набрала чинності 23 липня 2011
року.

Таким чином на час звернення до суду
позивачу, не було підстав на виплату
позивачу основної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком.

На час звернення позивача із такою
заявою у відповідача не було підстав
для її задоволення, тому дії
відповідача є правомірними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог
позивача.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було грубо порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області - задовольнити.

Постанову Миронівського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2011
року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області про зобов'язання вчинити дії
починаючи з 01 жовтня 2011 року відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.