Справа № 804/450/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 лютого 2014 р. Справа № 804/450/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Ніколайчук
С.В.

при секретарі судового засідання
Федуркіній А.В.;

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2;

представник відповідача Овчар
Т.В.;

третя особа
не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
прокуратури м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області; третя
особа: прокурор м. Дніпродзержинська
старший радник юстиції Решетілов В.А.
про визнання протиправною та
скасування постанови від 05.12.2013р. -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
прокуратури м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області; третьої
особи: прокурора м. Дніпродзержинська
старшого радника юстиції Решетілов
В.А., в якому просить визнати
протиправною постанову від 05.12.2014р.,
винесену прокурором м.
Дніпродзержинська про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 та скасувати постанову від
05.12.2013р., винесену прокурором м.
Дніпродзержинська про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що у прокуратури м.
Дніпродзержинська відсутні відомості
(заяви, повідомлення) від органів
виконавчої влади про порушення або
недодержання законів позивачем щодо
охорони праці найманих працівників під
час виготовлення об'єктів виробництва,
а тому відсутні підстави, які свідчать
про можливі порушення законності з
обґрунтуванням необхідності вчинення
дій передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст.20 Закону
України «Про прокуратуру» , а також
відповідачем у постанові не вказано,
яке порушення стало підставою
проведенню прокурорської перевірки.

Ухвалою суду від 27.01.2014р. відкрито
провадження по справі №804/450/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 11.02.2014р.

В зв'язку з неявкою осіб, які беруть
участь у розгляді адміністративної
справи, справу відкладено на 18.02.2014р. та
21.02.2014р.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задоволити, звернула увагу суду на те,
що господарська діяльність позивача з
виробництва меблів для офісів і
підприємств торгівлі, виробництва
кухонних меблів, виробів інших меблів,
виробництво інших дерев'яних
будівельних конструкцій і столярних
виробів (основний вид діяльності),
установлення столярних виробів тощо не
підлягає ліцензуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
вважав, що постанову від 05.12.2013 р.
прийнято в межах наданих йому
повноважень та згідно чинного
законодавства. Підставами для
проведення перевірки передувало
вивчення матеріалів кримінального
провадження № 0000355 від 07.11.2013р., в
якому встановлено, що відповідно до
протоколу допиту в якості свідків
ОСОБА_1,, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за
адресою - АДРЕСА_2 розташовано цех, в
якому здійснює господарську
діяльність позивач без відповідних
дозвільних документів та без
офіційного працевлаштування
робітників, що підтверджується
інформацією з Дніпродзержинського
центру зайнятості та Єдиного
ліцензійного реєстру. Таким чином,
позивачем порушено законодавство про
працю та працевлаштування, а тому
оскаржувана постанова прокурора м.
Дніпродзержинська відповідає нормам
Конституції України та Закону України
«Про прокуратуру».

Третя особа в судове засідання не
з'явилась про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, докази чого наявні в матеріалах
справи.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи , які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Заслухавши представника позивача та
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного:

01.07.2008 року виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
зареєстровано як фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1, місце
знаходження: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва
платника єдиного податку позивачка
займається такими видами діяльності:
установлення столярних виробів;
виробництво інших дерев'яних
будівельних конструкцій; виробництво
кухонних меблів; виробництво інших
меблів; виробництво меблів для офісів.

Як вбачається з матеріалів справи, 05
грудня 2013 року прокурором м.
Дніпродзержинськ старшим радником
юстиції Решетіловим В.А, винесено
постанову №95 про проведення перевірки
у сфері додержання вимог чинного
законодавства про працю та
працевлаштування у господарській
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, в якій зазначено з посиланням
на ч. 3 ст. 21 Закону України "Про
прокуратуру" провести перевірку ФОП
ОСОБА_1 з питань додержання та
застосування Законів України «Про
охорону праці», Кодексу законів про
працю України, включаючи витребування
документів та матеріалів, необхідних
для проведення перевірки; залучення до
перевірки спеціаліста територіального
управління Держгірпромнагляду у
Дніпропетровській області; відібрання
пояснень у найманих працівників та ФОП
ОСОБА_1, та виконати інші дії,
передбачені п.п 3,4.5 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру».

Вказану постанову позивач отримав
05.12.2013р. про що свідчить підпис
уповноваженого позивачем працівника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
прокуратуру» прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про
прокуратуру» повноваження прокурорів,
організація, засади та порядок
діяльності прокуратури визначається
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини 9 розділу XV
Перехідних положень Конституції
України прокуратура продовжує
виконувати відповідно до чинних
законів функцію нагляду за додержанням
і застосуванням законів та функцію
попереднього слідства - до введення в
дію законів, що регулюють діяльність
державних органів щодо контролю за
додержанням законів, та до сформування
системи досудового слідства і введення
в дію законів, що регулюють її
функціонування.

Статтею 19 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: 1) відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; 2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

До законів, за якими прокуратура
виконує вказані у ст. 19 Закону України
«Про прокуратуру» функції, зокрема
відноситься Кодекс законів про працю
України, згідно ч.3 ст.259 якого, вищий
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів про працю
здійснюється Генеральним прокурором
України і підпорядкованими йому
прокурорами.

Зазначені норми права, дають підстави
вважати, що посилання позивачки на
відсутність у органів прокуратури
права здійснювати перевірки за
дотриманням законів підприємцями є
невірними.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України
«Про прокуратуру» для здійснення
перевірки прокурор приймає постанову,
в якій зазначає підстави, що свідчать
про можливі порушення законності, та
обґрунтовує необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови. За результатами
розгляду скарги прокурор вищого рівня
приймає рішення про задоволення скарги
та скасування постанови або про
відмову у задоволенні скарги.
Оскарження постанови до прокурора
вищого рівня не позбавляє особу права
на її оскарження до суду, яке може бути
здійснене нею протягом десяти днів з
дня одержання рішення прокурора вищого
рівня про результати розгляду скарги.

З метою належної організації
проведення органами прокуратури
перевірок при здійсненні нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
керуючись статтею 15 Закону України
«Про прокуратуру», Генеральним
прокурором України видано наказ № 111
від 12.11.2012 року, яким затверджено
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів (далі -
Положення).

Відповідно до пункту 2.4 Положення
підставами для проведення перевірки
прокурором за власною ініціативою є
дані, що свідчать про можливі порушення
законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформації про стан законності,
вивчення актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в: дорученнях Генерального прокурора
України, наданих у межах компетенції
дорученнях його першого заступника,
заступників, прокурорів Автономної
Республіки Крим, міст Києва і
Севастополя, областей та прирівняних
до них прокурорів, їх перших
заступників та заступників; наказах
Генерального прокурора України;

- планах роботи органів прокуратури;
колегій Генеральної прокуратури
України, прокуратур обласного рівня;
рішеннях нарад у керівників органів
прокуратури; дорученнях прокуратури
іншого регіону щодо проведення
перевірки, яка потребує вчинення
окремих дій у межах повноважень,
передбачених статтею 20 Закону України
"Про прокуратуру"; інших
організаційно-розпорядчих документах.

Пунктом 1.2 Положення визначено, що
перевірка - це спосіб здійснення
нагляду за додержанням і застосуванням
законів, який з моменту прийняття
постанови про проведення перевірки
надає право на вчинення дій, зазначених
у пунктах 3, 4, 5 частини 1 статті 20 Закону
України "Про прокуратуру"; постанова
про проведення перевірки - документ, що
приймається керівником прокуратури
для здійснення перевірки відповідного
об'єкта.

Судом встановлено, що підставами
проведення перевірки стало те, що
відповідно до відомостей ЄДР ФОП
ОСОБА_1 здійснює господарську
діяльність з виробництва та
установлення дерев'яних будівельних
конструкцій і столярних виробів за
адресою АДРЕСА_2, при цьому ліцензії на
здійснення робіт у будівельній
діяльності, зокрема, на здійснення
будівельних та монтажних робіт у ЄЛР
відсутні. Водночас, за інформацією
розміщеною на офіційному сайті
Державного комітету України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду, будь-які дозволи на
виконання робіт з підвищеною
небезпекою позивачці не надавалися, що
на думку прокуратури, є обґрунтованою
підставою вважати, що ФОП ОСОБА_1
порушуються вимоги Закону України «Про
охорону праці» щодо охорони праці
найманих працівників під час
виготовлення ними об'єктів
виробництва.

Для повної, всебічної та об'єктивної
перевірки дотримання вимог Законів
України «Про охорону праці», та іншого
чинного законодавства про працю та
працевлаштування, необхідно провести
відповідну перевірку.

В судовому засіданні представник
прокуратури зазначила, що однією з
підстав проведення прокурорської
перевірки було вивчення матеріалів
кримінального провадження № 0000355
від 07.11.2013р.та встановлено, що
відповідно до протоколів допиту в
якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, за адресою - АДРЕСА_2
розташовано цех, в якому здійснює
господарську діяльність позивач, та в
якому в травні 2013р. виконувалися роботи
з виготовлення та, в подальшому
встановлення вхідних деревяних дверей
для приміщення Дніпродзержинського
музичного-драматичного театру імені
Л.України. Виконання зазначених та
інших робіт з виготовлення та
встановлення дверей виконувалося
працівниками позивача, які, відповідно
до інформації Дніпродзержинського
міського центру зайнятості та
зазначених протоколів допитів не були
офіційно працевлаштовані у позивача.

За наслідками перевірки, встановлено,
що ФОП ОСОБА_1, використовувала у своїй
діяльності працю найманих осіб: ОСОБА_8
(на посаді столяра), ОСОБА_9 (на посаді
столяра), ОСОБА_10 (на посаді різьбяра),
ОСОБА_11 (на посаді столяра), ОСОБА_12 (на
посаді столяра) в період часу 2010 року по
теперішній час без належного
оформлення трудових відносин, за
вказаним фактом 09.12.2013р. прокуратурою
міста Дніпродзержинськ відкрито
кримінальне провадження № 0000099 за
ч. 1 ст. 172 КК України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначеної статті передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи усе вище викладене, суд
вважає, що в оскаржуваній постанові про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
в діяльності позивачки зазначені і
підстави проведення перевірки, і
обґрунтованість вчинення перевірочних
дій.

Щодо посилань позивачки, що вона не
здійснювала діяльність, яка потребує
ліцензування, то необхідно вказати, що
питання ліцензування діяльності
позивачки не є предметом даного спору і
не може встановлюватись в даному
судовому процесі.

За таких підстав, постанова про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
відповідає вимогам Закону України "Про
прокуратуру", винесена у спосіб та у
межах повноважень передбачених чинним
законодавством, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до прокуратури м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області; третя особа: прокурор м.
Дніпродзержинська старший радник
юстиції Решетілов В.А. про визнання
протиправною та скасування постанови
від 05.12.2013р. - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови буде складений
26.02.2014 р.

Суддя С.В.
Ніколайчук