Справа № 2а-3135/11/1470
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

04 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3135/11/1470

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

при секретарі - Дубчак Ю.В.,

за участю: представника ДП "Нарп" -
Медвінского Тараса Анатолійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в м.
Миколаєві Державної податкової служби
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року по справі за адміністративним
позовом Державного підприємства
"Миколаївський авіаремонтний завод
"Нарп" до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в м.
Миколаєві Державної податкової служби
про визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року державне підприємство
"Миколаївський авіаремонтний завод
"Нарп" (далі - ДП "Нарп") звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великим
платниками податків у м. Миколаєві про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17.03.2011 року, яким позивачу
зменшено бюджетне відшкодування
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
на суму 304507,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що позивач не може нести
відповідальність за дії або
бездіяльність інших платників
податків, які не сплатили ПДВ до
бюджету, в той час як ним виконані всі
встановлені законодавством передумови
для отримання бюджетного
відшкодування: придбано товар і
послуги, в ціні яких сплачено ПДВ, від
постачальників отримані податкові
накладні, які відповідають вимогам
законодавства і є підставою для
нарахування податкового кредиту та
бюджетного відшкодування.

Ухвалою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року позивача - Спеціалізовану
державну податкову інспекцію по роботі
з великим платниками податків у м.
Миколаєві змінено на правонаступника -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію по роботі з великим
платниками податків у м. Миколаєві
Державної податкової служби (далі -
СДПІ по роботі з ВПП м. Миколаєва).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року позовні вимоги ДП
"Миколаївський авіаремонтний завод
"Нарп" - задоволено. Суд визнав
протиправним та скасував оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 17.03.2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду,
представником СДПІ по роботі з ВПП у м.
Миколаєві подана апеляційна скарга, в
якій зазначено, що вказана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
в березні 2011 року СДПІ по роботі з ВПП м.
Миколаєва проведена невиїзна
документальна перевірка позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ під час
відображення операцій з ТОВ
"Авіасервіс-Київ", ТОВ
"СпецАвіаКомплект", ТОВ ВКФ
"Промзварка", ПП "ТехПромМаш" за січень,
березень, квітень, травень, червень,
липень 2010 року.

За результатом перевірки складено акт
№ 236/36/09794409 від 09.03.2011 року, яким
встановлено порушення ДП "Нарп" вимог
ст. 1 п. 1.8., ст. 7 п. 7.2. пп. 7.2.1., п. 7.4. пп. 7.4.1.,
7.4.5., п. 7.5. пп. 7.5.1., п. 7.7. пп. 7.7.1. Закону
України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого завищено
бюджетне відшкодування ПДВ в загальній
сумі 304507,35 грн.

На підставі зазначеного акту прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 17.03.2011
року.

Судом також встановлено, що позивачем
було укладено низку договорів з такими
контрагентами, як ТОВ "Авіасервіс-Київ",
ТОВ "СпецАвіаКомплект", ТОВ ВКФ
"Промзварка" і ПП "ТехПромМаш", зокрема:

- 4 березня 2009 року з ТОВ
"Авіасервіс-Київ", за умовами якого
Товариство надало позивачу послуги з
модернізації літака Іл-78:

- 10 лютого 2010 року з ТОВ
"СпецАвіаКомплект", згідно якого
позивач придбав запчастини до літака
Іл-78;

- 22 лютого 2007 року з ТОВ ВКФ "Промзварка",
відповідно до умов якого останнє
продало позивачу авіаційне обладнання
і запчастини і з ПП "ТехПромМаш", у якого
придбало сантехнічне обладнання (з цим
підприємством окремого договору не
укладалось, письмова форма договору
була додержана шляхом обміну
накладними, рахунками і платіжним
дорученням, що відповідає вимогам до
письмової форми правочинів,
передбаченої ст. 207 ч. 1 Цивільного
кодексу України).

Товар і послуги отримані за цими
договорами використані ДП "Нарп" під
час виконання ремонтних робіт на
літаку Іл-78. Крім того, характер товарів
і послуг, які отримані позивачем від
вищенаведених контрагентів, цілком
узгоджується із його діяльністю з
ремонту і обслуговування літаків та
авіаційного обладнання. Позивач на час
укладення договорів, отримав від ТОВ
"Авіасервіс-Київ", ТОВ
"СпецАвіаКомплект", ТОВ ВКФ "Промзварка"
і ПП "ТехПромМаш" копії свідоцтв про
державну реєстрацію цих суб'єктів,
довідок з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
свідоцтв про реєстрацію платника ПДВ і
статутів.

Належне виконання договірних
зобов'язань сторонами підтверджується
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а саме: актом
здачі-прийняття робіт,
рахунками-фактурами, накладними,
видатковими накладними, лімітними
відомостями на відпуск матеріалів,
рахунками. Як свідчать платіжні
доручення позивач в договірній ціні
сплатив ПДВ.

Судом також досліджено акт перевірки, з
якого вбачається, що висновок
контролюючого органу про порушення
позивачем податкового законодавства
ґрунтується виключно на тому, що
відповідач, щонайменше по 3 ланцюгу
постачальників позивача, не має змоги
встановити сплату ПДВ до бюджету, тобто
ненадходження ПДВ до бюджету
встановлено не у позивача і навіть не у
його безпосередніх контрагентів - ТОВ
"Авіасервіс-Київ", ТОВ
"СпецАвіаКомплект", ТОВ ВКФ "Промзварка"
і ПП "ТехПромМаш", з якими позивач
пов'язаний договірними відносинами, і
які, як зафіксовано актом перевірки,
свої податкові зобов'язання з ПДВ із
позивачем задекларували, а з боку
постачальників останніх. При чому, акт
не містить дослідження вищезазначених
документів, що підтверджують
отримання товару (послуг), їх
використання в господарській
діяльності ДП "Нарп".

З огляду на встановлені обставини, які
сторонами справи не оспорювалися, суд
першої інстанції, вирішуючи справу
виходив з того, що висновки акту
перевірки, які стали підставою для
винесення оскаржуваного рішення, є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та відхиляє доводи
апеляційної скарги з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи
договори, укладені позивачем з
контрагентами були вчиненні з
додержанням норм чинного
законодавства, мали реальний характер,
були виконанні сторонами у повному
обсязі.

Відповідно до пп. 7.2.3 п.7.2 ст. 7 Закону
України №168/97-ВР від 03.04.1997 р. "Про
податок на додану вартість" (далі -
Закон №168/97) норми якого діяли на момент
виникнення частини спірних
правовідносин податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом та
яка складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця.

Згідно пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України
№168/97-ВР, податкова накладна є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

Також, відповідно до пп. 7.5.1 п.7.5 ст. 7
Закону України №168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5. п.7.4 ст. 7 Закону
України №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до вірного висновку про
обґрунтованість віднесення позивачем
сум ПДВ до складу податкового кредиту
по взаємовідносинам з ТОВ
"Авіасервіс-Київ", ТОВ
"СпецАвіаКомплект", ТОВ ВКФ
"Промзварка", ПП "ТехПромМаш" за періоди
січень, березень, квітень, травень,
червень, липень 2010 року. Оскільки,
відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Пунктом 3 ст. 215 ЦК України передбачено,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього загальні вимоги, додержання яких
є необхідним для чинності правочину).

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що
договори, які були укладені між
позивачем та контрагентами, не визнані
судом недійсними.

Колегія суддів, також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності з боку позивача порушень
положень Закону України "Про податок на
додану вартість", що в свою чергу
свідчить про безпідставність
винесеного податкового
повідомлення-рішення № від 17.03.2011
року, а тому вимоги щодо його
скасування було обґрунтовано
задоволено.

Підсумовуючи все викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, ретельно дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення відповідно до вимог норм
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки ґрунтуються на невірному
трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в м. Миколаєві Державної податкової
служби - залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її оголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 11 березня 2014 року.

Головуючий:

Судді: