Справа № 121/6276/13-а (2а/121/437/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Київ К/800/63505/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Ялтинського міського голови,
заступника Ялтинського міського
голови про визнання дій протиправними,
зобов'язання забезпечити розгляд
інформаційного запиту за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 30 вересня 2013 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірними дії заступника
Ялтинського міського голови щодо
надання відповіді на запит від 6 липня
2013 року;

зобов'язати Ялтинського міського
голову забезпечити розгляд
вищезазначеного запиту та надати
достовірну, точну, повну інформацію із
завіреними належним чином копіями
документів, а також про звітувати про
виконання судового рішення.

Посилався на незаконність дій
відповідачів, які виразилися в
неналежному розгляді його
інформаційного запиту про надання
публічної інформації.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії заступника
Ялтинського міського голови щодо
ненадання повної публічної інформації
на запит ОСОБА_2 від 6 липня 2013 року.
Зобов'язано Ялтинського міського
голову забезпечити розгляд
інформаційного запиту позивача про
надання публічної інформації. У решті в
задоволенні позовних вимог відмовлено.
В іншій частині позовні вимоги
залишено без задоволення.

У касаційні скарзі ОСОБА_2, з посиланням
на порушення норм матеріального та
процесуального права, допущені судами,
просить попередні рішення скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі. Вказує на те, що судами
не повно з'ясовані обставини справи,
невірно застосовано положення статті 22
Закону № 2939-VI.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 6 липня 2013 року ОСОБА_2
звернувся до Ялтинського міського
голови із запитом, в якому просив
надати інформацію щодо виконання умов
Договору про співпрацю від 27 червня 2008
року, укладеного між Ялтинською
міською радою і її виконавчим
комітетом та ОСОБА_3, а також направити
належним чином завірені копії
документів про виконання умов
зазначеного Договору.

Листом заступника Ялтинського
міського голови від 08.07.2014 року
позивача повідомлено про виконання
пункту 2.3.3 Договору та надіслано копії
протоколу 18 сесії 5 скликання
Ялтинської міської ради від 30.07.2008 року,
рішення виконавчого комітету від 10.07.2008
року №1463.

З такою відповіддю та матеріалами,
надісланими на інформаційний запит,
позивач не погодився і оскаржив дії
відповідачів у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, прийшов до
висновку про протиправність дій,
оскільки позивачу надана неповна
відповідь на інформаційний запит.

Висновок судів є обґрунтованим і
законним.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, цій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з положень зазначеної норми,
суд може прийняти рішення про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення певного
змісту, проте цей спосіб захисту не
можна застосовувати щодо
дискреційного рішення.

Саме із зазначених норм закону
виходили суди при ухваленні рішення
про зобов'язання відповідача
забезпечити розгляд інформаційного
запиту. При цьому, судами встановлено,
що відповідачами порушені норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, тому визнав
такі дії незаконними і зобов'язав
розглянути інформаційний запит.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, визначається
Законом України від 13 січня 2011 року №
2939-VI «Про доступ до публічної
інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частин першої та
четвертої статті 20 цього Закону
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання
великого обсягу інформації або
потребує пошуку інформації серед
значної кількості даних, розпорядник
інформації може продовжити строк
розгляду запиту до 20 робочих днів з
обґрунтуванням такого продовження. Про
продовження строку розпорядник
інформації повідомляє запитувача в
письмовій формі не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Запит відповідачем одержано 9 липня 2013
року та відповідно до вищезазначених
норм права, 15 липня 2013 року заявника
проінформовано про продовження строку
розгляду запиту, що підтверджується
матеріалами справи, тому
доводи позивача про ненадання йому
відповіді щодо продовження строк
розгляду його звернення, є
безпідставними.

За правилами статті 22 Закону № 2939-VI
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і
не зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить
до категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини другої
статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені статтею 21
цього Закону фактичні витрати,
пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь про те, що інформація може
бути одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел, або
відповідь не по суті запиту вважається
неправомірною відмовою в наданні
інформації. У відмові в задоволенні
запиту на інформацію має бути
зазначено, зокрема, мотивовану
підставу відмови.

Відмова в задоволенні запиту на
інформацію надається в письмовий
формі.

В порушення вимог вище згаданого
Закону, запит ОСОБА_2 належним чином
розглянуто не було. Зокрема, не надано
повної відповіді на поставлені питання
та копії документів, які вимагалися
позивачем.

З урахуванням зазначених норм Закону,
висновок судів про зобов'язання
відповідачів розглянути запит ОСОБА_2
від 6 липня 2013 року за правилами і в
порядку, передбаченому Законом № 2939-VI,
є законним.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначених висновків судів не
спростовують і не дають підстав
вважати рішення такими, що ухвалені з
порушенням норм матеріального чи
процесуального права.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
вересня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський