Справа № 806/4897/13-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" березня 2014 р.
Справа № 806/4897/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

від позивача: не з"явились,

від відповідача: Давидчук Т.І., Шанської
О.В., представників за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бердичівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"25" грудня 2013 р. у справі за позовом
Приватного підприємства "Спайк-Плюс"
до Бердичівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області Бердичівське управління
Державної казначейської служби
України Житомирської області третьої
особи Бердичівського управління
Державної казначейської служби
України Житомирської області про
визнання дій протиправними та
стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Спайк-плюс"
звернулось до суду з позовом, в якому
просило визнати протиправними дії
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо зарахування в рахунок
сплати поточних платежів грошових
коштів у сумі 8473,00 грн., яка була
заявлена до повернення як сума
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість згідно податкової
декларації за вересень 2011 року;
стягнути з Державного бюджету України
через Бердичівське управління
Державної казначейської служби
України Житомирської області на
користь приватного підприємства
"Спайк-плюс" заборгованість по
бюджетному відшкодуванню податку на
додану вартість за вересень 2011 року в
розмірі 8473,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем було
самостійно здійснено розпорядження
грошовими коштами бюджетного
відшкодування без будь-яких погоджень
та відповідних звернень позивача.
Вважає, що такі дії відповідача
суперечать пп. 200.6, пп.200.7 ст. 200
Податкового кодексу України.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано протиправними дії
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо зарахування на сплату
поточних нарахувань грошових коштів у
сумі 8473,00 грн., яка була заявлена до
повернення як сума бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість згідно податкової декларації
за вересень 2011 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
через Бердичівське управління
Державної казначейської служби
України Житомирської області на
користь приватного підприємства
"Спайк-плюс" заборгованість по
бюджетному відшкодуванню податку на
додану вартість за вересень 2011 року в
розмірі 8473,00 грн.

Відповідач не погодився з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу в якій з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати вказану постанову та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, про день, час та
місце судового розгляду справи був
належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем виконані всі необхідні умови
для отримання бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, а відповідачем не вчинено
дій, спрямованих на перерахування
позивачу бюджетної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 травня 2013 р. директор приватного
підприємства "Спайк-Плюс" звернувся до
начальника Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області із заявою, в якій
просив повідомити про здійснені заходи
щодо відшкодування податку на додану
вартість (а.с. 21).

28 травня 2013 р. листом за вих. №5524/10/202
відповідач повідомив, що 18 січня 2013р.
приватному підприємству "Спайк-плюс"
було відшкодовано 1099,00 грн. на
розрахунковий рахунок. Різниця між
заявленою та відшкодованою сумами
складала 8473,00 грн., яка була автоматично
зарахована в рахунок погашення
поточних зобов'язань з ПДВ згідно
поданих декларацій за грудень 2011 року,
серпень 2012 року, вересень 2012 року (а.с.
22).

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
безпідставності дії податкового
органу з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 р., залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
р., задоволено адміністративний позов
приватного підприємства "Спайк-плюс",
визнано незаконними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області від 20.12.2011 року: №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 2159,00 грн.. з яких 1439,00 грн. -
основного платежу та 720,00 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій; №, яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за вересень 2011 року на 3644,00
грн.; №, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за вересень
2011 року на 9572,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в сумі 4786,00
грн.

Пунктом 198.3 ст. 198 ст. 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 14.1.18. п. 14.1 ст.14 ПК України
передбачено, що бюджетне відшкодування
- це відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 201 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України
передбачено, що при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Згідно п.200.3.ст.200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. ст. 200 ПК України
передбачено, що якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

Відповідно до пп. 200.6., 200.7., 200.8. ст. 200 ПК
України, платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Однак, як встановлено судом першої
інстанції, таке рішення підприємством
"Спайк-плюс" не приймалось.

Крім того, згідно п.200.15 ст.200
Податкового кодексу України після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як свідчать матеріали справи, 17 січня
2013 р. на рахунок відповідача зараховані
кошти - бюджетне відшкодування податку
на додану вартість за декларацією за
вересень 2011 року в розмірі 1099,00 грн., що
підтверджується копією виписки з банку
(а.с. 25).

З огляду на те, що заявлені позивачем
суми бюджетного відшкодування
підприємством підтверджено, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо того, що
податковий орган зобов"язаний подати
відповідні висновки до органу
державного казначейства із
зазначенням сум, що підлягають
відшкодуванню з бюджету, а на підставі
отриманого висновку відповідного
податкового органу орган державного
казначейства повинен був перерахувати
кошти з бюджетного рахунку на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Проте, податковий орган відповідні
висновки до органу державної
казначейської служби не подавав.

Оскільки позивачем підтверджено право
на отримання сум бюджетного
відшкодування, а відповідач по справі,
як суб'єкт владних повноважень, не
виконав покладеного на нього обов'язку
щодо доказування, податковим органом
не доведено наявності підстав для
відмови в здійсненні бюджетного
відшкодування, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Посилання апелянта на приписи п.1.6.
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами Державної
податкової служби України
(затвердженої наказом Державної
податкової служби України від 18.07.2005
року №276) судом до уваги не береться,
оскільки право на самостійну зміну
спрямування бюджетного відшкодування
податковим органам не надано.

Доводи апеляційної скарги викладеного
не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "13" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Приватне підприємство
"Спайк-Плюс" вул.Зелена,
15,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу: Бердичівська об"єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
вул.Б.Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Жито
мирська область,13312 Бердичівське
управління Державної казначейської
служби України Житомирської області
вул.В.Чорновола,9,м.Бердичів,Житомирськ
а область,13300