Справа № 201/339/14-а
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________
№ 201/339/14-а
пр. № 2а/201/19/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

03 березня 2014 р.
м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська, як місцевий
адміністративний суд

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Нижник І.В.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача
Калаєвої Н.В., Хорошунової С.Б.,

розглянувши адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Адміністративно-технічне управління»
Дніпропетровської міської ради про
визнання протиправними дії та
повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом та просить:

1. Визнати конструкцію №1 (в
додатках) вивіскою.

2. Визнати протиправні дії з боку
КП «Адміністративно-технічне
управління» Дніпропетровської міської
ради відносно ФОП ОСОБА_1, а саме що КП
«Адміністративно-технічне управління»
Дніпропетровської міської ради не
вправі вимагати дозвільні документи та
демонтувати рекламні чи не рекламні
конструкції у ФОП ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1.

3. Повернути КП
«Адміністративно-технічне
управлінням» Дніпропетровської
міської ради до ФОП ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 1116 грн 49 коп. за
демонтаж конструкції.

4. Відшкодувати КП
«Адміністративно-технічне
управлінням» Дніпропетровської
міської ради до ФОП ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 1200 грн за монтаж
конструкції.

5. Дати окрему ухвалу про зупинення
будь-яких дій до остаточного розгляду
справи КП «Адміністративно-технічне
управлінням» Дніпропетровської
міської ради до ФОП ОСОБА_1

6. Витрати по сплаті судового збору
присудити з Державного бюджету
України.

В обґрунтування заявлених вимог
Позивач у позовній заяві та у судовому
засіданні послався на те, що
Відповідачем Комунальним
підприємством
«Адміністративно-технічним
управлінням» було видано ФОП ОСОБА_1
повідомлення про демонтаж рекламних
засобів за адресою АДРЕСА_1 кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за номером № 972/2-04 від
07.10.2013 р. У зв'язку з цим Позивач
направив листа Відповідачу вхідний
номер 831/2-03 від 08.10.13 р., в якому висловив
свою незгоду із зазначеним
повідомленням, вважаючи встановлення
конструкції з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1»
законною, оскільки на його думку, ця
конструкція є вивіскою, а не рекламою.
23.10.13 р. представниками КП
«Адміністративно-технічне управління»
було демонтовано конструкції та не
видано жодного протоколу про
відібрання даної конструкції, чим
порушили чинне законодавство України,
а саме Кримінально - Процесуальний
кодекс України Стаття 168. Порядок
тимчасового вилучення майна 3. Слідчий,
прокурор, інша уповноважена службова
особа під час затримання або обшуку і
тимчасового вилучення майна або
негайно після їх здійснення
зобов'язана скласти відповідний
протокол. 24.10.13 р. ФОП ОСОБА_1 заплатив
виставлений рахунок КП
«Адміністративно-технічне управління»
за назвою «Плата за демонтаж рекламних
засобів» у розмірі 1116 грн 49 коп. та
забрав свої конструкції зі складу КП
«Адміністративно-технічне
управління». 25.10.13 р. ЧП «Чароіт»
змонтувало конструкцію, де її було
демонтовано, за актом виконаних робіт у
розмірі 1200 грн.

Представники Відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, пославшись на те, що
конструкції з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» є
не вивіскою, а рекламою, окрім того,
Позивач використав зображення чашки з
кавою біля цього напису та рекламну
інформацію щодо продукції,
пропонованої споживачам у цьому кафе з
зазначенням її вартості без дозвільних
документів на таку діяльність, а на
огорожі входу в кафе, без будь-яких
дозвільних документів розмістив
плакати з інформацією про страви, що
готуються в кафе та їх вартість, що теж
є рекламним засобом.

Вислухавши Сторони та дослідивши
докази, надані Сторонами по справі з
увагою на їх належність, допустимість
та взаємний зв'язок між ними, судом
встановлено такі обставини та
визначені відповідні до них
правовідносини:

Позивач є фізичною особою-підприємцем
(а.с.11) та має картку обліку об'єкта
торговельного призначення, сфери
послуг та з виробництва продуктів
харчування №00917, видану йому
Департаментом споживчого ринку
Дніпропетровської міської ради 07.12.2011
р. на кафе, що має назву «ІНФОРМАЦІЯ_1»
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12). Дозволу на
розміщення зовнішньої реклами Позивач
не має, цій обставині він не заперечує
та цей факт підтверджується
поясненнями представників
Відповідача. При цьому Позивачем було
розміщено на зовнішній поверхні
будинку, в історичному ареалі АДРЕСА_1
плакати з інформацією: "ІНФОРМАЦІЯ_1,
Твой бизнесе ланч! суп, салат, второе
блюдо, десерт и сок 50 грн.", "ІНФОРМАЦІЯ_1,
Твой бизнесе ланч! Суп второе блюдо
Американо 30 грн.", "ІНФОРМАЦІЯ_1, Твой
бизнесе ланч! Суп салат второе блюдо
чай 40 грн." із зображеннями страв, а
також на балконі другого поверху дві
конструкції з інформацією
"ІНФОРМАЦІЯ_1". Цей факт було
задокументовано працівниками
Відповідача 01.03.2013 р. шляхом
фотографування (а.с.57) та Відповідач,
вважаючи ці конструкції та плакати
рекламою, направив Позивачу
попередження №2402 від 01.03.2013 р. про
необхідність демонтажу цих рекламних
засобів за вказаною адресою до 08.03.2013 р.
(а.с.56). Оскільки після отримання
попередження №2402 від 01.03.2013 р.
порушення усунуто не було, виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради у встановленому порядку було
прийнято рішення від 18.09.2013 № 426 про
демонтаж рекламних засобів (п. 310
переліку), відповідно до якого
зазначені самовільно розташовані
рекламні засоби підлягають
примусовому демонтажу (а.с.62-63), про що
листом КП "Адміністративно-технічне
управління" від 07.10.2013 № 972/2-04 ФОП ОСОБА_1
було повідомлено (з повторною
пропозицією демонтувати конструкції
самостійно) - (а.с.16). У відповідь на це,
Позивач направив листа Відповідачу
вхідний номер 831/2-03 від 08.10.13 р., в якому
висловив свою незгоду із зазначеним
повідомленням, вважаючи встановлення
конструкції з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1»
законною, оскільки на його думку, ця
конструкція є вивіскою, а не рекламою
(а.с.13-15). При цьому Позивач вважає
достатньою підставою для розміщення
зазначених конструкцій Договір оренди,
укладений ним із власником житлового
приміщення, розташованого на 2 поверсі
над кафе (а.с.17-19). Водночас, будинок, в
якому розташоване кафе, знаходиться у
комунальній власності територіальної
громади м. Дніпропетровська та
перебуває на балансі ЖЕУ-1 КП
«Жилсервіс-2» Дніпропетровьскої
міської ради (а.с.55). Оскільки
самостійно Позивачем порушення
усунуто не було, 23.10.2013 на виконання
рішення виконкому міської ради від
18.09.2013 №426 всі самовільно розташовані
ФОП ОСОБА_1 вищезазначені рекламні
засоби було демонтовано силами КП
"Адміністративно-технічне управління"
в примусовому порядку за що Позивачу
було виставлено рахунок на 1 116, 49 грн.
(а.с.20). Цю суму Позивач сплатив
Відповідачу (а.с.21) та конструкції було
повернуто Позивачу відповідно до п. 2.11
Положення про порядок демонтажу та
зберігання рекламних засобів в м.
Дніпропетровську (рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 31.08.2011 № 1148). 25.10.2013 р. Позивачем
знову, без оформлення дозволів на
розміщення зовнішньої реклами було
розташовано вищезгадану конструкцію
на зовнішній поверхні будинку АДРЕСА_1
та вищезгадані плакати на огорожі
входу в кафе, що задокументовано
фотоматеріалами станом на 11.11.2013 р.
(а.с.58-61). Цей факт Позивач не заперечує
та підтверджує його документально -
актом виконаних робіт від 25.10.2013 р.,
згідно до якого він сплатив ПП «Чароіт»
1200 грн. за монтаж «вивіски»
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.22).

Виходячи з викладеного, суд доходить до
висновку, що між Сторонами виникли
публічно-правові відносини щодо
здійснення Відповідачем владних
управлінських функцій по відношенню до
Позивача у сфері ведення господарської
діяльності суб'єктів господарювання,
пов'язаної із розміщенням зовнішньої
реклами цієї діяльності та вивісок, що
позначають таку діяльність, а також
щодо реалізації Відповідачем своїх
прав та виконання обов'язків щодо
реагування на порушення законодавства,
яке регулює таку діяльність.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, законодавчо врегульовані
наступним чином:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України орган державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції
України, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

За правилами ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дії їй бездіяльності
Конституцією чи іншими законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

Відповідно до ст.3 КАС України справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

КАС України визначає повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Розміщення зовнішньої реклами
регулюється Законом України "Про
рекламу", Типовими правилами
розміщення зовнішньої реклами
(затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, зі
змінами), Порядком розміщення
зовнішньої реклами в місті
Дніпропетровську (затверджений
рішенням виконкому Дніпропетровської
міської ради від 31.08.2011 № 1148).

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про
рекламу" розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів-на підставі
дозволів, що надаються державними
адміністраціями, а на території
Автономної Республіки Крим - Радою
Автономної Республіки Крим, в порядку,
встановленому цими органами на
підставі Типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Реклама на територіях,
будинках та спорудах розміщується за
згодою їх власників або уповноважених
ними органів (осіб).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
рекламу" реклама - це інформація про
особу чи товар, розповсюджена в
будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару,
рекламні засоби - засоби, що
використовуються для доведення
реклами до її споживача. Зовнішньою
рекламою є реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до пункту 2 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами
спеціальні конструкції- тимчасові та
стаціонарні рекламні засоби (світлові
та несвітлові, наземні та неназемні
(повітряні), плоскі та об'ємні стенди,
щити, панно, транспоранти, троли,
таблички, короби, механічні, динамічні,
електронні табло, екрани, панелі, тумби,
складні просторові конструкції,
аеростати, повітряні кулі тощо), які
використовуються для розміщення
реклами. Місце розташування рекламного
засобу - площа зовнішньої поверхні
будинку, споруди, елемента вуличного
обладнання або відведеної території на
відкритій місцевості у межах
населеного пункту, що надається
розповсюджувачу зовнішньої реклами в
тимчасове користування власником або
уповноваженим ним органом (особою).
Згідно з п. 24 Типових правил виданий у
встановленому порядку дозвіл є
підставою для розміщення зовнішньої
реклами та виконання робіт, пов'язаних
з розташуванням рекламного засобу.
Пунктом 16 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами встановлено, що
дозвіл на розміщення зовнішньої
реклами погоджується з власником місця
або уповноваженим ним органом) і
спеціально уповноваженим органом з
питань містобудування та архітектури.
Форма дозволу встановлена Кабінетом
Міністрів України у самих Типових
правилах і має відповідні графи.
Аналогічні вимоги щодо порядку
розміщення зовнішньої реклами
зазначено у Порядку розміщення
зовнішньої реклами у місті
Дніпропетровську.

Відповідно до п. 2.5. Порядку до
повноважень КП "Адміністративно-
технічне управління" належить
направлення попереджень
розповсюджувачам зовнішньої реклами
про виявлені порушення порядку
розміщення зовнішньої реклами з
вимогою про усунення виявлених
порушень у визначений строк, у тому
числі шляхом демонтажу рекламних
засобів, а також організація та
проведення демонтажу рекламних
засобів власними силами або із
залученням сторонніх організацій в
порядку, встановленому виконавчим
комітетом міської ради.

Згідно з пунктом 1.4.4. Положення про
порядок демонтажу та зберігання
рекламних засобів в місті
Дніпропетровську (затвердженого
рішенням виконкому Дніпропетровської
міської ради від 31.08.2011 № 1148) демонтажу
підлягають рекламні засоби,
розташовані без отримання дозволів на
розміщення зовнішньої реклами, у разі
скасування дозволу, після закінчення
строку дії дозволу, якщо строк дії
дозволу не продовжено.

Згідно з п. 2.1 цього Положення
розповсюджувач зовнішньої реклами
щодо рекламного засобу, який
відповідає визначенню, наданому в
пунктах 1.4.2-1.4.9 цього Положення повинен
усунути порушення порядку розміщення
зовнішньої реклами самостійно (за
власний рахунок, власними силами) у
термін, визначений у попередженні,
виданому Комунальним підприємством
"Адміністративно-технічне управління"
Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до п. 2.5 цього Положення у
разі невиконання розповсюджувачем
зовнішньої реклами вимог попередження,
виконкомом міської ради приймається
рішення про демонтаж рекламних
засобів, який є примусовим. При цьому
згідно з п. 2.2 Положення рекламні
засоби, які розташовано без дозволу на
розміщення зовнішньої реклами, можуть
бути демонтовані без надання
попередження.

Аналізуючи досліджені в судовому
засіданні докази у їх співставленні із
наведеними законодавчими нормами, суд
доходить до висновку про те, що вимога
Позивача щодо визнання спірної
конструкції вивіскою, є безпідставною,
оскільки згідно з ч. 6 ст. 9 Закону
України "Про рекламу" та п. 2 Типових
правил розміщення зовнішньої реклами
вивіска чи табличка з інформацією про
зареєстроване найменування особи,
знаки для товарів і послуг, що належать
цій особі, вид її діяльності (якщо це не
випливає із зареєстрованого
найменування особи), час роботи, може
бути розміщена на внутрішній поверхні
власного чи наданого у користування
особі приміщення, на зовнішній
поверхні будинку чи споруди не вище
першого поверху або на поверсі, де
знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою. При цьому суд бере до уваги
той факт, що відповідно до
законодавства зареєстроване
найменування особи - це є її
найменування, зареєстроване у Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців. Вид
діяльності визначається відповідно до
класифікації видів економічної
діяльності (КВЕД) та має бути
відображений у відповідних документах.
Додатково суд звертає увагу на те, що на
знак для товарів і послуг має бути
отримане відповідне державне
свідоцтво, яке видається у
встановленому законодавством порядку.
Конструкції ж зі словами "ІНФОРМАЦІЯ_1",
"ІНФОРМАЦІЯ_2" та зображенням чашки на
зовнішній поверхні будинку, а саме на
балконі другого поверху не є вивісками
як за місцем їх розташування, так і за
розміщеною на них інформацією. До того
ж, згідно з наданою Позивачем карткою
обліку стаціонарного об'єкта торгівлі
назва об'єкту торгівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1".
Розміщена інформація не підпадає під
визначення поняття "вивіска", надане у
ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу", а
підпадає під визначення поняття
"реклама", надане у ст.1 цього Закону.
Конструкції не є вивісками також за
місцем свого розташування, оскільки
розташовані на зовнішній поверхні
будинку вище першого поверху, а саме на
балконі другого поверху. Щодо
встановлених законом вимог стосовно
розміщення вивіски на поверсі, де
розміщується власне чи надане особі
приміщення, то у ч.6 ст.9 Закону України
"Про рекламу" прямо визначено місце
розташування конструкції у такому
випадку: "біля входу у таке приміщення".
Щодо зображень, то згідно з ч.6 ст.9
Закону України "Про рекламу" на вивісці
може бути зображено тільки знаки для
товарів і послуг, на які особа має
законні права. Згідно з Законом України
"Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг" доказом наявності
зареєстрованого знаку для товарів і
послуг є видане у встановленому цим
Законом порядку державне свідоцтво на
знак для товарів та послуг. Такого
свідоцтва, в якому конкретно
зазначається (описується словами з
фотознімком) певний товарний знак та
зазначається конкретна особа - власник,
якій належать права на цей товарний
знак, Позивачем не надано.

Таким чином, виходячи з вимог до
поняття «Вивіска», згідно з ч. 6 ст. 9
Закону України "Про рекламу" та п. 2
Типових правил, зазначені спірні
конструкції не є вивісками. Відповідно,
посилання Позивача на те, що ним було
розміщено інформаційні конструкції -
вивіски, не відповідає дійсності,
суперечить нормам законодавства та
фактичним обставинам.

Що стосується застосування ч.7 ст.8
Закону України "Про рекламу", то згідно
з нею не вважається рекламою
розміщення інформації про виробника
товару та /або товар у місцях, де цей
товар реалізується чи надається
споживачеві. Зовнішня поверхня
будинку, балкон будинку не є місцем
надання послуг. Місцем наданням послуг
та реалізації товару є приміщення кафе,
що є очевидним за фактичними
обставинами. Таким чином, згідно з ч. 7
ст. 8 Закону України "Про рекламу"
місцем, де повинна та може
розміщуватись зазначена інформація
про товар (послуги), є приміщення кафе.
Саме при цьому така інформація не буде
вважатися рекламою. Тому всі посилання
Позивача в обґрунтування розміщення
конструкцій з зазначеною інформацією
на фасаді будинку на ч.7 ст.8 Закону
України "Про рекламу" суд знаходить
безпідставними.

Окрім вищезазначених порушень закону
щодо самого порядку розміщення
зовнішньої реклами Позивачем
одночасно грубо порушувались
встановлені законодавством вимоги
щодо оплати за користування місцем
розташування рекламних засобів, яке
перебуває у комунальній власності
територіальної громади міста. Як вже
зазначено вище, згідно з листом
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради від
12.11.2013 № 3/4-2428 будинок АДРЕСА_1 перебуває
на балансі ЖЕУ-1 Комунального
підприємства "Жилсервіс-2"
Дніпропетровської міської ради,
належить до комунальної власності.
Згідно з п. 32 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами плата за тимчасове
користування місцем розташування
рекламних засобів, що перебуває у
комунальній власності, встановлюється
у порядку, визначеному органами
місцевого самоврядування. У місті
Дніпропетровську така оплата
здійснюється згідно з Положенням про
порядок оплати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, затвердженим
рішенням Дніпропетровської міської
ради від 14.09.2011 р. №37/15. Таким чином,
розмістивши рекламний засіб без
дозволу на розміщення зовнішньої
реклами на будинку, який перебуває у
комунальній власності територіальної
громади міста Дніпропетровська,
Позивач ухилявся також від
встановленої оплати, яка у визначеному
порядку направляється до місцевого
бюджету, а Відповідач діяв у межах
своїх повноважень, визначених
вищезгаданими нормативно-правовими
актами, у встановленому порядку.

З огляду на викладене, суд доходить до
висновку про те, що позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

На підставі ст.ст.2, 6, 69, 71, 86, 138, 158-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Адміністративно-технічне управління»
Дніпропетровської міської ради про
визнання протиправними дії та
повернення грошових коштів - відмовити.

Постанова може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя
С.С. Федоріщев