Справа № 818/238/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.Справа № 818/238/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 06.02.2014р. по справі №
818/238/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення та стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Сумихімпром" (далі -
позивач, ПАТ "Сумихімпром") звернувся з
адміністративним позовом до Сумської
митниці Міндоходів (далі - відповідач,
Сумська митниця), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача від 22.08.2013 року №
805130000/2013/000154/1 про коригування митної
вартості товарів;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Сумихімпром" суму
надмірно сплаченого ввізного мита в
розмірі 4241,24 грн.

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Сумихімпром" суму
надмірно сплаченого податку на додану
вартість в розмірі 85672,96 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014 р. у
задоволенні адміністративного позову
Публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром" - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" (40003, м. Суми,
вул. Харківська, п/в 12, код 05766356) на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1644 (одна тисяча
шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Не погодившись з прийнятою постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст. 53, 54
Митного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 11, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

ПАТ "Сумихімпром" зазначає, що рішення
від 22.08.2013 року № 805130000/2013/000154/1 про
коригування митної вартості товарів
прийнято відповідачем незаконно,
оскільки всі документи, необхідні для
підтвердження митної вартості товару,
були додані до митної декларації. При
цьому, витребування додаткових
документів може мати місце тільки у
випадку наявності обґрунтованих
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей. Разом з тим,
застосовуючи другорядний метод
визначення митної вартості товарів,
митний орган не зазначив, які саме
обставини не підтверджені позивачем,
та не надав доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що в своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надав до суду
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
прибуття в судове засідання
останнього.

Проте, вказане клопотання задоволенню
не підлягає, оскільки відповідачем не
зазначено жодних поважних причин
неприбуття до судового засідання
представника.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено при розгляді апеляційної
скарги, що 01 жовтня 2008 року між ПАТ
"Сумихімпром" (Покупець) та компанією
"Ransweel Trading Limited" (Продавець) було
укладено контракт № 27-01/10-08, відповідно
до якого Продавець зобов'язується
поставити сірку комову на умовах
поставки DAF Російсько-Український
кордон (в редакції ІНКОТЕРМС-2000).

Відповідно до умов вищезазначеного
Договору компанія "Ransweel Trading Limited"
здійснювала поставку ПАТ "Сумихімпром"
сірки комової за ціною 103,00 доларів США
за 1 метричну тону протягом червня 2013
року.

На підтвердження факту такої поставки
позивач надав копію рахунку-фактури
(інвойс) від 03.06.2013 р. за № 65, платіжні
доручення № 370 від 03.07.2013 р., № 385 від
09.07.2013 р. (а.с.15-17).

З метою митного оформлення придбаного
товару позивачем було подано митну
декларацію (МД) № 805130000/2013/010045 від 14.08.2013
р. (а.с.87-89), згідно з якою заявлено до
декларування сірку технічну газову
грудкову в кількості 4244950 кг., вартістю
3494778,19 грн. (при курсі долара США 7,993). При
цьому, митна вартість вищевказаного
товару визначалась позивачем за
методом 1, відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України, тобто, за ціною
договору щодо товару, який
імпортується (103,0 доларів США за 1
метричну тону).

22.08.2013 року Сумською митницею прийнято
рішення № 805130000/2013/000154/1 (а.с.90-91) про
коригування митної вартості товарів на
рівні 115,5 доларів США за 1 тону метричну,
другорядним методом - за ціною договору
щодо ідентичних товарів (ст. 57 МК
України).

22.08.2013 р. Сумською митницею видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№805130000/2013/00164 (а.с.92-94).

В подальшому, за заявою позивача,
придбаний товар митним органом було
випущено у вільний обіг відповідно до
ч. 7 ст. 55 МК України з визначенням
митної вартості в розмірі 103,0 доларів
США за 1 метричну тону, що
підтверджується митною декларацією
від 28.08.2013 р. № 805130000/2013/010670 (а.с.95-98).

Різниця між митом, визначеним до сплати
відповідачем, та митом, визначеним до
сплати позивачем, складає 4241,24 грн.
Різниця між податком на додану
вартість, визначеним до сплати
відповідачем, та податком на додану
вартість, визначеним до сплати
позивачем, склала 85672,96 грн.

Зазначені суми мита в розмірі 4241,24 грн.
та податку на додану вартість в розмірі
85672,96 грн. Сумською митницею були
перераховані до Державного бюджету
України.

Не погодившись з прийнятим рішенням
Митниці від 22.08.2013 року № 805130000/2013/000154/1
про коригування митної вартості
товарів, позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуване рішення Сумської
митниці відповідає ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов ПАТ
"Сумихімпром" не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 7 Митного кодексу України
(далі - МК України) митні органи
визначено як спеціально уповноважений
орган виконавчої влади в галузі митної
справи, на які відповідно до цього
Кодексу та інших законів України
покладено її безпосереднє здійснення.

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні, зокрема: ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МКУкраїни).

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо
митна вартість не може бути визначена
за основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної тості
товарів митний орган визнає заявлену
декларантом, або уповноваженою ним
особою, митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

При цьому, слід зазначити, що
відповідно до частини другої статті 334
Митного кодексу України, особи, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України, зобов'язані надавати
митним органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Відповідно до підпунктів 2.4-2.7, 2.9, 2.10
пункту 2 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених Наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012р. № 362, робота посадових осіб з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом, зокрема:
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця; перевірки
інформації, наданої декларантом або
уповноваженою особою, при продажу
товарів між пов'язаними особами, щодо
наближеності митної вартості товарів,
визначеної основним методом до однієї
з операцій, які наведені у частині
вісімнадцятій статті 58 Кодексу;
перевірки наявності знижок/нарахувань
з/до ціни оцінюваних товарів, перевірки
наявності продажу оцінюваних товарів
на експорт в Україну.

З матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні поставки товару за
зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 01.10.2008 року
у наданих до митного оформлення
документах, а саме в рахунках проформи
№3508 від 28.06.2013 року та №3475 від 26.06.2013
року зазначено: поставщик - ТОО
"Тенгизшевройл", покупатель - ОО
"Экотехинвест", тоді як грузополучатель
- "ПАО "Сумыхимпром".

Однак, будь-яких документів у
підтвердження домовленостей з ТОВ
"Екотехінвест" позивачем не надавалось.

Відповідно до експортних митних
декларацій №50505/280613/0007151 від 28.06.2013 року,
№50505/260613/0007076 від 26.06.2013 року вартість
поставленого товару складає 83,00
доларів США за тону, що відрізняється у
числовому відношенні від заявленої
позивачем контрактної вартості товару
(103,0 доларів США). Вказана у
рахунках-проформах вартість товару,
також відрізняється у числовому
відношенні від даних специфікацій та
рахунку-фактури № 65 від 03.06.2013 щодо
вартості товару.

Тобто, подані до митного оформлення
товаросупровідні документи містять
розбіжності щодо вартості
імпортованого ПАТ "Сумихімпром" товару.

Крім того, пунктом 3.6
зовнішньоекономічного контракту
визначено, що протягом трьох
календарних днів з дати відвантаження
продавець направляє покупцеві
кур'єрською поштою рахунок-фактуру на
фактично відвантажену кількість
товару. За пунктом 3.4 цього ж контракту
датою відвантаження є дата оформлення
митних документів у країні
вантажовідправника, відмічені
штемпелем митниці.

Відповідно до залізничних накладних та
митної декларації країни відправлення
датою відвантаження є 27.06.2013 року та
29.06.2013 року.

Отже, рахунок-фактура на дану поставку
товару не може датуватися раніше, ніж
27.06.2013 року. Проте, декларантом позивача
надано до митниці рахунок-фактуру від
03.06.2013 року № 65, що свідчить про те, що
даний документ не стосується даної
(спірної) поставки товару, а належить до
пакету товаросупровідних документів
на іншу поставку, що відбувалась
раніше.

Крім того, вартість попередньої партії
ідентичного вантажу складала 115,50
доларів США за тону і була випущена у
вільний обіг за МД № 805130000/2013/003370 від
28.03.2013 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 58 МК України
розрахунки згідно із цією статтею (для
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору) робляться
лише на основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості
(частина п'ята статті 54 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи.

Керуючись вищезазначеними нормами
законодавства, інспектором митниці у
письмовому вигляді на зворотній
сторінці декларації митної вартості №
805130000/2013/010045 витребувано такі додаткові
документи: договір із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини; виписку з
бухгалтерської документації, про що
декларанта ознайомлено і це
підтверджується його особистим
підписом.

Також, декларантові роз'яснено право
подання будь-яких інших документів, що
на його думку можуть мати значення для
митного оформлення товару та
проведення контролю правильності
визначення митної вартості товарів.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів (зазначеній на
зворотному аркуші декларації митної
вартості № 805130000/2013/010045) декларантом
позивача внесено запис про відсутність
можливості надати інші додатково
затребувані документи.

Згідно з ч. 21 ст. 58 Митного кодексу
України використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що декларантом при
первісному поданні документів до
Сумської митниці з метою митного
оформлення товару, що поставляється за
зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 01.10.2008
року, та при наданні відповіді на запит
митного органу, не в повному обсязі
документально підтверджена митна
вартість товару.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованого витребування
відповідачем додаткових документів
під час здійснення митного оформлення
товарів колегія суддів вважає
помилковими, оскільки відповідно до
вимог Митного кодексу України це є
правом митниці.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що у
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви щодо правомірності
застосування у даному випадку
основного (першого) методу визначення
митної вартості товару.

Необхідно зауважити на те, що у разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом
застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 Митного кодексу
України).

З матеріалів справи вбачається, що з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці митної декларації. При
цьому, декларантом власноручно вчинено
запис: "Консультацію проведено.
Підстави узгоджено".

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. 58
цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

У даному випадку підставою прийняття
Сумською митницею оскаржуваного
рішення є дані цінової інформації ЄАІС
ДМСУ (МД 600080000/2013/000128 від 08.01.2013 року) та
ненадання позивачем на вимогу митного
органу документів, а саме: договір із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини; виписку з бухгалтерської
документації.

Таким чином, оскільки надані позивачем
до митного оформлення документи
містили розбіжності щодо вартості
товару, тобто не є об'єктивними,
заявлені відомості не були
підтверджені документально та не
піддавалися обчисленню, Сумською
митницею обґрунтовано визначено митну
вартість товарів на підставі МД №
600080000/2013/000128 від 08.01.2013 року згідно зі ст.
59 Митного кодексу України.

Наданий позивачем лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 03.07.2013
року № 2889 не підтверджує числові
значення складових митної вартості
задекларованого товару, оскільки
містить суперечливі відомості, зокрема
зазначена інформація щодо ціни на
імпортований товар на рівні 103,00
доларів США/т, але при цьому вказано, що
рівень цін може змінюватись в
залежності від якості зазначеного
товару, умов оплати, розміру партії,
кон'юнктурної ситуації на ринку тощо. У
листі не наведена інформація, яких саме
товаровиробників та постачальників
проаналізовано. Крім того, даний лист
не може бути визначальним при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
оскільки він має виключно
інформаційний та консультаційний
характер.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що зважаючи на
неможливість застосування першого
методу визначення митної вартості,
Сумська митниця прийняла обґрунтоване
рішення про коригування митної
вартості товарів від 22.08.2013 року №
805130000/2013/000154/1 за другорядним методом (за
ціною договору щодо ідентичних
товарів), а тому позовні вимоги про
скасування зазначеного рішення не
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, також є
безпідставними та не підлягають
задоволенню і позовні вимоги ПАТ
"Сумихімпром" про стягнення з
Державного бюджету України суми
надмірно сплаченого мита у розмірі 4241,24
грн. та надмірно сплаченого ПДВ у
розмірі 85672,96 грн., оскільки є похідними
від первісної вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому посилання позивача в
апеляційній скарзі на порушення судом
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р.
по справі № 818/238/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С. Повний
текст ухвали виготовлений 24.03.2014 р.