Справа № 465/11964/13а, 2а-465/535/13
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Справа № 876/1213/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Шинкар Т.І.,

суддів:
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на ухвалу судді Франківського
районного суду м. Львова від 26 грудня 2013
року про залишення позовної заяви без
руху в справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та відділу примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій державного
виконавця протиправними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 04.12.2013 року ВП №40989087,-

В С Т А Н О В И В :

25.12.2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області звернулося до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Львівській області (далі-ГУЮ),
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області (далі-Управління) та
відділу примусового виконання рішень
ВДВС Головного управління юстиції у
Львівській області (далі-ППВР) про
визнання дій державного виконавця
протиправними та скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 04.12.2013 року ВП №40989087.

Ухвалою судді Франківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року
позовну заяву Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області залишено без руху, з підстав не
дотримання вимог ст.106 КАС України.

Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області оскаржило
ухвалу судді суду першої інстанції,
подавши апеляційну скаргу в якій
зазначає, що така порушує норми
процесуального права. Просить ухвалу
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В судове засідання сторони повноважних
представників не забезпечили, належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, а тому колегія
суддів вважає можливим розглянути дану
справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Перевіряючи законність оскаржуваної
ухвали колегія суддів апеляційної
інстанції виходила з наступного.

Згідно ухвали судді Франківського
районного суду м. Львова від 26 грудня 2013
року позовну заяву Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та відділу примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій державного
виконавця протиправними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 04.12.2013 року ВП №40989087
залишено без руху та надано позивачу
термін тривалістю 5 днів з дня
отримання ухвали для усунення
недоліків.

Недоліками позовної заяви згідно
ухвали судді є не дотримання вимог ст.
106 КАС України: не конкретизовано суть
позовних вимог; не подано копій
позовної заяви відповідно до кількості
відповідачів, не додано копій заяви та
всіх документів, що додаються до неї
відповідно до кількості сторін;
позивачем 23.12.2013р. скеровано
адміністративний позов до суду про
скасування постанови державного
виконавця від 04.12.2013р. із пропуском
10-денного строку на її оскарження,
однак не заявлено клопотання про
поновлення строку та необґрунтовано
поважності пропуску строку.

Разом з тим, вказані висновки судді
суду першої інстанції щодо залишення
позовної заяви без руху з підстав не
дотримання вимог ст. 106 КАС України
колегія суддів вважає безпідставними з
огляду на наступне.

Згідно вимог ст.106 КАС України, у
позовній заяві зазначається зміст
позовних вимог і виклад обставин,
якими вимоги обґрунтовуються, про що
позивач надає докази, або ж зазначає,
причини неможливості їх надання.

Щодо позовних вимог, то колегія суддів
зазначає, що такі є чіткі та зрозумілі.

Зі змісту вимог ст.110 КАС України
слідує, що суд, здійснюючи підготовку
справи до судового розгляду, може
прийняти рішення про витребування
документів та інших матеріалів.

Окрім того, згідно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі,
закріпленого у ч.4 ст.11 КАС України, суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Суд може запропонувати особам, які
беруть участь у справі, доповнити чи
пояснити певні обставини, а також
надати суду додаткові докази у строк,
встановлений судом (ч.1 ст.114 КАС
України).

Згідно ст.138 КАС України, предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухвалені
судового рішення.

Відповідно до ст.6 КАС України, ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом. Відмова від права на
звернення до суду є недійсною.

Колегія суду зауважує, що неподання
документів та інших матеріалів, на які
покликається позивач та які можуть
бути в його розпорядженні, може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову, проте не є перешкодою для
відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України до
позовної заяви додаються її копії та
копії всіх документів, що приєднуються
до неї відповідно до кількості
відповідачів і третіх осіб, крім
випадків подання адміністративного
позову суб'єктом владних повноважень.
Суб'єкт владних повноважень при
поданні адміністративного позову
зобов'язаний додати до позовної заяви
доказ надіслання рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
відповідачу і третім особам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно реєстру вихідної
рекомендованої кореспонденції №306 від
23 грудня 2013 року та фіскальних чеків,
Головним управлінням Пенсійного фонду
у Львівській області на адреси
відповідачів надіслано копії позовних
заяв з додатками, що слугує доказом
дотримання вимог ч.3 ст. 106 КАС України.

Окрім того покликання судді суду
першої інстанції на пропуск 10-денного
строку на оскарження постанови
державного виконавця від 04.12.2013 року є
безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме супровідного листа відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУ юстиції у Львівській
області, 12 грудня 2013 року на адресу
Головного управління Пенсійного фонду
у Львівській області надійшла
постанова від 04.12.2013 року ВП №40989087 про
відкриття виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа №2а-280/11.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 103 КАС України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 6 ст. 103 КАС України якщо
закінчення строку припадає на
вихідний, святковий чи інший неробочий
день, останнім днем строку є перший
після нього робочий день.

Частиною 9 ст. 103 КАС України вказано, що
строк не вважається пропущеним, якщо до
його закінчення позовна заява, скарга,
інші документи чи матеріали або
грошові кошти здано на пошту чи
передані іншими відповідними засобами
зв'язку.

Згідно матеріалів справи десятий день
з моменту, коли боржник дізнався про
порушення своїх прав припав на 22.12.2013
року (неділю), а тому ГУЮ 23.12.2013 року
позовну заяву здано на пошту, що
підтверджується квитанцією поштового
відправлення від 23.12.2013 року та
реєстром вихідної рекомендованої
кореспонденції.

З огляду на наведене колегія суддів
приходить до переконання, що Головним
управлінням Пенсійного фонду у
Львівській області дотримано всіх
вимог передбачених ст. 106 КАС України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди при розгляді справ
застосовують практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує,
що право на доступ до суду має бути
ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. У зв'язку з наведеним, залишення
позову без руху з підстав, передбачених
законом (невідповідність позовної
заяви вимогам щодо її змісту, несплата
судового збору тощо) не є порушенням
права на справедливий судовий захист.
Разом з тим, суд зазначає, що не повинно
бути занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але і реальним (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Жоффр де ля Прадель проти
Франції» від 16 грудня 1992р.).

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та спростовують
висновки судді першої інстанції, а тому
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а оскаржувана ухвала
судді суду першої інстанції підлягає
до скасування як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направленню справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області задовольнити, а
ухвалу судді Франківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року про
залишення позовної заяви без руху у
справі №465/11964/13-а скасувати і направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш