Справа № 523/1843/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

20 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 523/1843/14-а

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції:
Бузовський В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

-
Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
треті особи без самостійних вимог:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування розпорядження про
прийняття в експлуатацію житлового
приміщення,

ВСТАНОВИВ :

07.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом в
якому просила визнати бездіяльність
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради щодо відмови у
скасуванні розпорядження №1331 від
10.12.2002 року «Про прийняття в
експлуатацію реконструйованої
квартири» та розпорядження №74 від
28.01.2005 року «Про укладання з ОСОБА_2
окремого договору найму житлового
приміщення» неправомірною. Також
позивач просила зобов'язати
відповідача скасувати розпорядження
№1331 від 10.12.2002 року «Про прийняття в
експлуатацію реконструйованої
квартири» та розпорядження №74 від
28.01.2005 року «Про укладання з ОСОБА_2
окремого договору найму житлового
приміщення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, а у
розпорядженні Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
№1331 від 10.12.2002 року «Про прийняття в
експлуатацію реконструйованої
квартири» вказано, що прийнято до
експлуатації трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 24.02.2014 року позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку
з пропуском встановленого строку для
звернення до суду та відсутністю
підстав для поновлення цього строку.

Не погодившись з таким висновком суду
ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою на вказану ухвалу. Апелянт
просить скасувати ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24.02.2014 року та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки дану справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та
не заперечується ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі, про існування оскаржуваного
розпорядження Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
позивачу було відомо з 02.10.2007 року, про
що свідчить складений Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» технічний
паспорт, отриманий позивачем у 2007 році.

Оскаржуване рішення суб'єкта владних
повноважень прийнято 10.12.2002 року, при
цьому про невідповідність
розпорядження та технічного паспорту
на квартиру позивач повинна була
дізнатися у 2007 році. Незважаючи на
вказані обставини з позовом про
скасування розпорядження ОСОБА_2
звернулася лише 07.02.2014 року.

Посилання апелянта на використання
досудового порядку вирішення спору
колегією суддів не приймаються,
виходячи з наступного.

Згідно до положень ч. 4 ст. 99 КАС України
якщо законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Законом України «Про звернення
громадян» передбачено право
оскаржувати дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи. Скаргою визначено
звернення з вимогою про поновлення
прав і захист законних інтересів
громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб (ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про звернення громадян»). Скарга
подається у порядку підлеглості вищому
органу або посадовій особі, що не
позбавляє громадянина права
звернутися до суду відповідно до
чинного законодавства (ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про звернення громадян»).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що у
разі відсутності вищого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням скарга подається
безпосередньо до суду. Таким судом є
адміністративний суд, до юрисдикції
якого, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС
України, належать спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

З матеріалів справи не вбачається, що
ОСОБА_2 зверталась зі скаргою на
рішення, дії або бездіяльність
відповідача - суб'єкта владних
повноважень.

23.12.2013 року позивач зверталась із
заявою до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
про скасування ухваленого 10.12.2002 року
за №1331 розпорядження «Про прийняття в
експлуатацію реконструйованої
квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_2.» та
розпорядження Суворовської
райадміністрації №74 від 28.01.2005 року
«Про укладення з ОСОБА_2 окремого
договору житлового найму на приміщення
пл. 9.1 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1».

Однак звернення ОСОБА_2 із вищевказаною
заявою не є використанням досудового
порядку вирішення спору, оскільки
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення (розпорядження), якщо у
відповідності до приписів даних рішень
(розпоряджень) виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією відповідних
суб'єктивних прав та інтересів,
охоронюваних законом, та суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни або припинення. Це є гарантією
стабільності суспільних відносин між
органами місцевого самоврядування та
громадянами, яка породжує у громадян
впевненість у тому, що їх існуюче
становище не буде погіршено прийняттям
більш пізнішого рішення, що
перекликається з позицією
Конституційного Суду України (Рішення
від 13.05.1997 р. у справі № 1-зп).

Частиною 2 статті 144 Конституції
України визначено, що рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України припиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одночасного застосування, припиняють
свою дію фактом їх виконання і тому не
можуть бути скасовані органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

Враховуючи викладене, посилання
апелянта на використання досудового
порядку вирішення спору є помилковими
та безпідставним, оскільки
законодавством не передбачений
вказаний апелянтом досудовий порядок
вирішення даного спору, що виключає
можливість застосування положень ч. 4
ст. 99 КАС України.

Колегія суддів також звертає увагу на
той факт, що рішенням апеляційного суду
Одеської області від 19.01.2012 року, яке
набрало законної сили, встановлено, що
підстав для визнання розпорядження
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради від 10.12.2002 року
№1331 протиправним немає, оскільки
розпорядження прийнято в межах
компетенції органу місцевого
самоврядування, приєднання до квартири
приміщення для колясок та фактичне
користування таким мешканцями
квартири АДРЕСА_1 не є спірним. Проте
зазначені в розпорядженні загальна та
житлова площі квартири не відповідають
технічним даним, що містяться в
технічному паспорті 2007 року, технічних
висновках 2008 та 2011 років, що саме по
собі вказує на необхідність прийняття
органами місцевого самоврядування в
межах компетенції нових рішень щодо
реконструкції квартири.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Необґрунтованим та безпідставним
також є посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що, на думку
апелянта, призвело до неправильного
вирішення справи, оскільки
оскаржуваним рішенням вирішувалось
виключно процесуальне питання
стосовно можливості відкриття
провадження у справі.

Відповідно до ст. 49 КАС України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Частиною 2 зазначеної статті
визначено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Процесуальні строки встановлені КАС
України для того, щоб особа могла
реалізувати конституційне право на
судовий захист шляхом вчинення
процесуальної дії щодо подання до
адміністративного суду
адміністративного позову. Негативним
наслідком пропущення процесуальних
строків є те, що документи, за загальним
правилом, залишаються без розгляду.

Дотримання строків звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій. Відсутність
цієї умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу, що поважними
причинами пропуску строку на звернення
до суду можуть бути визнані лише такі
обставини, які є непереборними, не
залежать від волевиявлення особи та
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення процесуальних
дій, які повинні бути підтверджені
належними доказами. В матеріалах
справи докази таких обставин відсутні.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що ухвала
підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції порушень норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 206, 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Суворовського
районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014
року без змін.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький