Справа № 810/1307/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року 810/1307/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача:
Олефір О.О. (за довіреністю)

від третьої особи:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до третя особа: проОСОБА_3
Відділу державної виконавчої служби
Броварського Міськрайонного
управління юстиції Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний банк «Новий» визнання
неправомірними дій, визнання
протиправними та скасування постанов,
визнання протиправним акту, - В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
(далі - відповідач) про визнання
неправомірними (незаконними) дій
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
щодо визначення вартості (оцінки)
земельної ділянки та передачі
стягувачеві в рахунок погашення суми
боргу земельної ділянки пл. 0,18 га в
межах згідно з планом, розташовану у
АДРЕСА_1 (Зазимська сільська рада),
кадастровий № 32212828:06:010:0087, цільове
призначення - для ведення садівництва,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
вчиненими відповідачем під час
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.09.2011
№ 2991 про звернення стягнення на
нерухоме майно - земельну ділянку пл. 0,18
га в межах згідно з планом, розташовану
у АДРЕСА_1 (Зазимська сільська рада),
кадастровий № 32212828:06:010:0087, цільове
призначення - для ведення садівництва,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
на користь ПАТ «АКБ «Новий», за
кредитними договорами № 2108/05 від 14.03.2008
року та № 2208/05 від 14.03.2008 року на
загальну суму 262259,42 грн. (ВП № 29598781), а
також щодо винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 12.10.2012 р. в частині
повернення виконавчого документа
стягувачу виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
напису приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.09.2011
№ 2991 про звернення стягнення на
нерухоме майно - земельну ділянку пл. 0,18
га в межах згідно з планом, розташовану
у АДРЕСА_1 (Зазимська сільська рада),
кадастровий № 32212828:06:010:0087, цільове
призначення - для ведення садівництва,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
на користь ПАТ «АКБ «Новий», за
кредитними договорами № 2108/05 від 14.03.2008
року та № 2208/05 від 14.03.2008 року на
загальну суму 262259,42 грн. (ВП № 29598781), а
також щодо винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 12.10.2012 р. в частині
повернення виконавчого документа
стягувачу; скасування винесених
відповідачем під час виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого напису приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.09.2011
№ 2991 про звернення стягнення на
нерухоме майно - земельну ділянку пл. 0,18
га в межах згідно з планом, розташовану
у АДРЕСА_1 (Зазимська сільська рада),
кадастровий № 32212828:06:010:0087, цільове
призначення - для ведення садівництва,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
на користь ПАТ «АКБ «Новий», за
кредитними договорами № 2108/05 від 14.03.2008
року та № 2208/05 від 14.03.2008 року на
загальну суму 262259,42 грн. (ВП № 29598781):
постанови про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення суми боргу від
05.10.2012 р. повністю; постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 12.10.2012 р. в частині
повернення виконавчого документа
стягувачеві; визнання нечинним акту
про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення суми боргу від 12.10.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відділом державної
виконавчої служби Броваського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області на підставі
виконавчого напису нотаріуса було
відкрите виконавче провадження ВП
№29598781, у межах якого була проведена
оцінка та звернено стягнення на
предмет договору іпотеки - земельну
ділянку площею 0.18 га, що належала на
праві власності ОСОБА_3 Позивач,
посилаючись на порушення державним
виконавцем порядку надсилання
постанов про відкриття виконавчого
провадження, призначення експерта та
результатів оцінки земельної ділянки,
вказує на протиправність дій
відповідача та відсутність підстав для
передачі предмета іпотеки стягувачу за
ціною визначеною експертом. Із
зазначених підстав позивач також
просив суд поновити строк на звернення
до суду з даним позовом.

Судом ухвалою від 13 березня 2014 року
було залучено в якості третьої особи
без самостійних вимог на стороні
відповідача Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Новий».

У судовому засіданні, призначеному на 14
березня 2014 року, позивачем було подано
заяву про збільшення позовних вимог,
якою позивач просить визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо неповідомлення
ОСОБА_3 про відкриття виконавчого
провадження №29598781, скасувати
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні від 28
листопада 2011 року та від 12 червня 2012
року, визнати неправомірною дію
відповідача про передачу майна на
реалізацію вчинену 22 серпня 2012 року та
про зняття майна на реалізацію, вчинену
2 жовтня 2012 року.

Представник позивача позовні вимоги з
обставин викладених в позовній заяві
та заяві про збільшення позовних вимог
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, свою позицію мотивує тим, що
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
при відкритті виконавчого провадження,
направлення постанов призначення
експерта та передачі майна стягувачу
було дотримано вимоги Закону України
«Про виконавче провадження». У
задоволенні адміністративного позову
просив відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
факсограмою.

За таких обставин суд вирішив
здійснювати розгляд справи за
відсутності уповноваженого
представника третьої особи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
врахувавши норми закону, які діяли на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Суд встановив, що 27 вересня 2011 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу видано
виконавчий напис, яким запропоновано
звернути стягнення на нерухоме майно -
земельну ділянку площею 0.18 га, що
знаходиться в межах згідно планом та
розташована у АДРЕСА_1, кадастровий
номер №32212828:06:010:0087, що належить на
праві власності ОСОБА_3 (а.с. 133)

Державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції 7 жовтня 2011 року, на
підставі виконавчого напису нотаріуса
№2991 від 27 вересня 2011 року, відкритого
виконавче провадження №29598781 про
стягнення з ОСОБА_3 вказаної земельної
ділянки в рахунок погашення
заборгованості позивача перед ПАТ «АКБ
«Новий» за кредитним договором №2108/05
від 13 березня 2008 року та №220/05 від 14
березня 2008 року на загальну суму 262259,42
грн.(а.с. 60-61)

Боржнику встановлено строк для
добровільного виконання рішення до 13
жовтня 2011 року. Цією ж постановою було
накладено арешт на все майно, що
належить позивачу.

Постановою від 5 жовтня 2012 року
земельну ділянку площею 0.18 га, що
знаходиться в межах згідно планом та
розташована у АДРЕСА_1, кадастровий
номер №32212828:06:010:0087, що належить на
праві власності ОСОБА_3 передано ПАТ
«АКБ «Новий» у рахунок погашення боргу
(а.с. 161).

Внаслідок відсутності у ОСОБА_3 іншого
майна на яке може бути звернуто
стягнення, постановою відповідача від
12 жовтня 2012 року виконавчий напис №2991
виданий 27 вересня 2011 року повернуто
стягувачу ПАТ «АКБ «Новий» із
зазначенням строку пред'явлення для
повторного виконання до 11 жовтня 2013
року (а.с. 168-169).

Не погоджуючись з рішеннями та діями
відповідача у ході звернення стягнення
на нерухоме майно - земельну ділянку,
що належить на праві власності ОСОБА_3
позивач звернувся до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку встановлено Законом України
"Про виконавче провадження" від 21
квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №
606-XIV)

Статтею 2 Закону №606-XIV встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці.

Відповідно до статті 17 Закону №606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону №606-XIV
примусовому виконанню, серед інших,
підлягають: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів,; ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Відповідно до статті 25 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно приписів статті 27 Закону №606-XIV
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 31
Закону №606-XIV копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Порядок направлення рішень державного
виконавця, окрім статтей 27 та 31 Закону
№ 606-XIV регулює Інструкція про
порядок проведення виконавчих дій,
затверджена наказом Мінюсту від 15
грудня 199 року №74/5 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до підпункту 4.1.1
Інструкції державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження вважається врученою
боржнику за адресою, зазначеною у
виконавчому документі, за умов,
передбачених для вручення судових
повісток.

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, установленому статтею 32
Закону № 606-XIV, та поновлює боржнику
строк для добровільного виконання
рішення.

Згідно підпункту 4.1.3. Інструкції,
якщо боржник у встановлений строк
добровільно не виконав рішення, то
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання в
межах строку, передбаченого статтею 25
Закону Закону № 606-XIV

З аналізу положень чинного
законодавства суд зазначає, що орган
державної виконавчої служби
зобов'язаний не пізніше наступного дня
після прийняття постанови про
відкриття провадження надіслати її
копію на адресу сторін виконавчого
провадження із зазначенням строку
добровільного виконання обов'язку
боржника. Суд також вказує на те, що
обов'язком державного виконавця є
вчинення дій, що мають на меті
одержання відомостей про факт
отримання боржником копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
і чи здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк.

Суд звертає увагу, що добровільне
виконання рішення органу державної
виконавчої служби, можливість
реалізації інших прав боржника,
безпосередньо пов'язане з фактом
отримання боржником постанови про
відкриття провадження.

У разі неповідомлення боржника про
відкриття виконавчого провадження,
боржник позбавляється об'єктивної
можливості виконати свій обов'язок у
добровільному порядку, брати
безпосередню участь у провадженні
виконавчих дій, оскаржувати дії та
рішення державного виконавця, що
порушують права та інтереси боржника.

Такі висновки суду узгоджуються з
обов'язками державного виконавця,
встановленими Законом України «Про
виконавче провадження» у силу якого
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із виконавчого напису
нотаріуса від 27 вересня 2011 року, місцем
проживання позивача (боржника) є:
АДРЕСА_2, місцем проживання боржника на
день укладення договору іпотеки є:
АДРЕСА_3 (а.с. 133).

Таким чином, виконавчий документ
містить дві адреси можливого
місцепроживання боржника.

Відповідно до супровідного листа від 7
жовтня 2011 року №34005 постанову про
відкриття виконавчого провадження
№29598781 направлено на адресу сторін
виконавчого провадження, у тому числі
боржнику - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.
(а.с. 59).

Листом відділу Державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
зобов'язано ОСОБА_3 з'явитись до
головного державного виконавця
протягом 3х робочих днів, з моменту
отримання виклику для сплати боргу за
виконавчим документом (а.с. 62).

Конверт із постановою про відкриття
виконавчого провадження, направлений
на адресу АДРЕСА_2, повернувся на адресу
відповідача із відміткою відділення
поштового зв'язку на довідці ф.20 «за
зазначеною адресою не проживає».

За даних обставин, суд зазначає, що
обов'язок державного виконавця щодо
надсилання постанови про відкриття
провадження вважається виконаним, коли
така постанова направлена на адресу
зазначену у виконавчому документі. При
цьому положення частини першої статті
31 Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції не
встановлюють альтернативного способу
визначення державним виконавцем
адреси боржника, у разі коли виконавчий
документ містить два і більше
місцепроживання останнього.

Крім того, відповідно до статті 40
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документами про
відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи,
дитини, розшук транспортних засобів
боржника здійснюють органи внутрішніх
справ, а розшук боржника - юридичної
особи та іншого майна боржника
організовує державний виконавець.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Підпунктом 4.13.1 Інструкції
передбачено, що підставами для
оголошення розшуку є відсутність в
ході виконавчого провадження
відомостей про місце проживання
(місцезнаходження) боржника, його
майна, а також дитини.

Таким чином, державний виконавець
зобов'язаний направити постанову про
відкриття виконавчого провадження на
всі адреси боржника, що зазначені у
виконавчому провадженні, а з моменту
отримання відомостей про відсутність
боржника за вказаним місце проживанням
вчинити дії спрямовані на розшук
боржника.

Водночас, матеріали виконавчого
провадження свідчать про не вчинення
відповідачем вказаних дій, у
результаті чого позивач був
протиправно позбавлений можливості на
реалізацію визначених Законом прав у
виконавчому провадженні. Крім того, не
дивлячись на обізнаність відповідача
щодо відсутності позивача за першою
адресою, жодних дій щодо його розшуку
державним виконавцем не здійснювалось.

Суд не бере до уваги посилання
відповідача з приводу того, що
державним виконавцем документи у межах
виконавчого провадження надсилались
на адресу саме «місця проживання» та не
взято до уваги іншої адреси боржника,
оскільки за такою адресою відповідач
проживав на момент укладання договору
іпотеки. Законом не встановлено
можливості відповідача тлумачити
положення Закону України «Про
виконавче провадження» та визначати
місцезнаходження боржника на власний
розсуд.

Отже, державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
не було належним чином направлено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та не вчинено дій щодо
розшуку боржника, що свідчить про
протиправну бездіяльність позивача.

З приводу вимог позивача про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
визначення вартості земельної ділянки,
суд зазначає наступне.

У силу положень статті 58 Закону №
606-XIV визначення вартості майна
боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні".

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» суб'єктами оціночної
діяльності є: фізичні особи -суб'єкти
підприємницької діяльності, а також
юридичні особи, які здійснюють
господарську діяльність, у складі яких
працює хоча б один оцінювач, та які
отримали сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону.

Пунктом 2.2.1 Інструкції передбачено, що
експерт або спеціаліст
зобов'язаний дати письмовий висновок
з питань, що поставлені йому
державним виконавцем у постанові, а
також давати усні пояснення та
рекомендації щодо дій, які виконуються
в його присутності.

Згідно пункту 2.2.3 Інструкції суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання несе відповідальність
за недостовірність чи
необ'єктивність оцінки майна в
порядку, установленому законом.

Отже, визначення вартості майна
здійснює суб'єкт оціночної діяльності,
який є учасником виконавчого
провадження, та не являється посадовою
особою державної виконавчої служби, і
висновки експерта є результатом
практичної діяльності
фахівця-оцінювача, за що він несе
персональну відповідальність
відповідно до вимог Закону.

Висновки оцінювача не є актом
Державної виконавчої служби або
державного виконавця. При цьому,
відповідач у силу покладених на нього
прав та обов'язків мав підстави для
призначення оцінювача.

Таким чином, державний виконавець лише
призначає оцінювача у випадках
встановлених законом, втім не здійснює
оцінку вартості майна, тому вимоги
позивача в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
визначення вартості земельної ділянки
є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Відносно вимог про скасування
постанови про передачу майна стягувачу
від 5 жовтня 2012 року та визнання
недійсним акту про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
від 12 жовтня 2012 року суд зазначає
наступне.

Як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження, 19 листопада
від стягувача до відповідача надійшла
заява №2/7-1973 про згоду ПАТ «АКБ «Новий»
на реалізацію заставної земельної
ділянки у рахунок погашення
заборгованості позивача за кредитними
договорами (а.с. 69), до якої був наданий
правовстановлюючий документ на
вказану земельну ділянку, а саме:
державний акт на право власності Серія
ЯД №790226 (а.с. 71-72).

Постановою державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
від 28 листопада 2011 року ВП№29598781
призначено експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні №29598781 та
зобов'язано експерта Бакай В.В. надати
письмовий висновок, звіт про оцінку
майна (акт оцінки майна) з питань
встановлення дійсної ринкової
вартості описаної земельної ділянки
(а.с. 75-76).

Відповідно до супровідного листа
№40251-52 постанову про призначення
експерта направлено стягувачеві,
експертній організації, а також
позивачу за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 74).

3 квітня 2012 року до відділу Державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного юстиції надійшов звіт
про експертну грошову оцінку земельної
ділянки площею 0,1800 га, кадастровий
номер №32212828:06:010:0087, відповідно до якої
ринкова вартість земельної ділянки
становить 210690,00 грн.(а.с. 97-116).

Копію вказаного звіту листом від 6
квітня 2012 року №14325 надіслано ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2 та попереджено
боржника, що у разі незгоди з висновком
експерта він має право подати до
відділу ДВС заяву про проведення
рецензування (а.с. 88).

12 червня 2012 року відповідачем прийнято
нову постанову про призначення Бакай
В.В. експертом та зобов'язано його
надати письмовий висновок про оцінку
майна боржника. (а.с. 124-125). Постанову,
відповідно до супровідного листа від 12
червня 2012 року №20951-53, скеровано
сторонам виконавчого провадження,у
тому числі позивачу.

На підставі зазначеної постанови, ТОВ
«Експертцентр» розробило новий звіт
про експертну грошову оцінку земельної
ділянки, що отриманий відповідачем 4
липня 2012 року та підтверджується
відповідним штампом служби
діловодства відділу державної
виконавчої служби Бучанського
міськрайонного управління юстиції.
Земельна ділянка була оцінена у
розмірі 191340,00 грн. (а.с. 125-132)

Звіт по експертну грошову оцінку майна,
відповідно до супровідного листа №25283
від 10 липня 2012 року направлено боржнику
- ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 146).

5 жовтня 2012 року відповідачем прийнято
постанову про перадачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу, відповідно
до якої земельну ділянку було передано
стягувачеві за ціною 191340,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що ОСОБА_3 будь-яких
рішень з приводу призначення
експертної грошової оцінки та звітів
із визначенням вартості земельної
ділянки на яку звернено стягнення не
отримував, при цьому зазначив, що із
висновком експерта не погоджується,
оскільки майно оцінене у значно
меншому розмірі ніж при укладені
договору іпотеки.

Частинами1 та 2 статті 62 Закону №606-XIV
встановлено, що реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах. Нерухоме майно, транспортні
засоби, повітряні, морські та річкові
судна реалізуються виключно на
прилюдних торгах (аукціонах).

Частинами 6, 9 цієї ж статті передбачено,
що у разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної уцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

Майно передається стягувачу за ціною,
що дорівнює початковій вартості майна,
за якою воно передавалося на
реалізацію. Про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Згідно частини 3 статті 62 Закону № 606-XIV
майно передається на реалізацію за
ціною та в порядку, визначеними статтею
58 цього Закону.

У силу положень статті 58 Закону № 606-XIV
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
нерухомого майна державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання.

Державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем
(частина 3 статті 58 Закону № 606-XIV).

Приписами підпункту 2.2.3 Інструкції
встановлено, що копія постанови
державного виконавця про призначення у
виконавчому провадженні експерта або
спеціаліста та суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання в
3-денний строк з дня її винесення
надсилається сторонам. Заявлений
сторонами відвід експерту або
спеціалісту вирішується в порядку,
передбаченому статтею 17 Закону.

Згідно приписів підпункту 2.1.4
Інструкції сторони можуть подати
письмові заперечення проти розрахунку
державного виконавця щодо розподілу
коштів між стягувачами, укласти мирову
угоду про закінчення виконавчого
провадження, яка визнається судом,
оспорювати належність майна і його
оцінку.

Отже, державний виконавець при
здійснені реалізації нерухомого майна
зобов'язаний провести його оцінку, для
чого залучає суб'єкта оціночної
діяльності, про що виносить постанову,
яку у 3-денний строк направляє сторонам
виконавчого провадження.

Залучений до оцінки нерухомого майна
суб'єкт оціночної діяльності
зобов'язаний надати письмовий звіт у
якому визначається ринкова вартість
нерухомого майна. У разі незгоди сторін
виконавчого провадження з визначеною
вартістю майна, такі особи в
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення вправі оскаржити
висновок оцінювача.

Суд зазначає, що постанови про
призначення суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
від 12 червня 2012 року та від 28 листопада
2011 відповідачем, та звіти щодо
експертної грошової оцінки предмета
стягнення, відповідно до наявних у
матеріалах виконавчого провадження
супровідних листів, надсилались на
адресу АДРЕСА_2. Водночас, як було
встановлено судом, виконавчий напис
нотаріуса містить дві адреси позивача,
а державному виконавцю було відомо про
відсутність боржника за адресою:
АДРЕСА_2.

За таких обставин відповідачем
всупереч частини 3 статті 58 Закону №
606-XIV безпідставно позбавлено позивача
права на оскарження експертної
грошової оцінки земельної ділянки.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до постанов про призначення
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання від 12 червня 2012
року та від 28 листопада 2011 у якості
експерта визначено Бакай В.В., якого і
було зобов'язано надати звіт про
експертну грошову оцінку земельної
ділянки та попереджено про
відповідальність за відмову або
ухилення від висновку чи дачу завідомо
неправдивого висновку.

Разом з тим, як вбачається із звітів
наданих на замовлення відповідача,
експертну грошову оцінку було
здійснено іншою особою, а саме: ОСОБА_7
Представник відповідача з приводу
виконання доручення державного
виконавця щодо експертної оцінки
неналежною особою пояснень надати не
зміг.

Отже, враховуючи, що не направленням
відповідачем звітів про експертну
грошову оцінку земельної ділянки
відповідача було позбавлено права на
оскарження висновків оцінювача,
постанова про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу від 5 жовтня
2012 року за ціною визначеною експертною
грошовою оцінкою земельної ділянки від
4 липня 2012 року є протиправною та
підлягає скасуванню.

Оскільки за фактом передачі майна
стягувачу складається акт, якому
передує постанова про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
яку у даному випадку скасовано, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для визнання акту про передачу майна
стягувачу від 12 жовтня 2012 року
недійсним.

Водночас, вимога про скасування
постанови про призначення суб'єкта
оціночної діяльності від 28 листопада
2011 року та від 12 червня 2012 року
задоволенню не підлягають, оскільки
зазначені постанови за своєю сутністю
є рішенням з процедурних питань, актом
одноразового застосування і вичерпали
свою дію фактом її виконання, а їх
скасування не є належним способом
захисту порушених у даному випадку
прав позивача.

Безпідставною є вимога позивача і про
визнання протиправними дій щодо
передачі майна на реалізацію. Суд
зазначає, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про іпотеку» реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження"

Частинною 6 Закону №606-XIV встановлено,
що стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження.

Після надходження відомостей про
наявність майна боржника державний
виконавець описує таке майно, вилучає
його і реалізує у встановленому цим
Законом порядку. В межах даного
адміністративного позову позивачем
дії державного виконавця щодо
відкриття виконавчого провадження,
арешту та опису майна не оспорюється,
таким чином у відповідача не було
підстав відмовляти стягувачу у
передачі майна на реалізацію

Крім того, ані у адміністративному
позові, ані під час судового розгляду
справи представником позивача не
зазначено та не наведено жодних
доказів щодо порушення саме державним
виконавцем своїх обов'язків та
неналежне виконання своїх повноважень
при передачі майна на реалізацію.

Щодо вимоги позивача про скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 12 жовтня 2012
року, суд зазначає наступне.

Як встановлено у ході розгляду справи,
земельну ділянку площею 0.18 га
кадастровий номер №32212828:06:010:0087
передано у власність іпотеко держателю
- ПАТ «АКБ «Новий» в рахунок часткового
погашення боргу, за початковою
вартістю, що становить 191340,00 грн.

З огляду на ту обставину, що у позивача
було відсутнє інше майно, на яке
можливо було звернути стягнення, 12
жовтня 2012 року відповідачем прийнято
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві (а.с. 168-169).

Відповідно до пункту 2 частини 1
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження», яка регулює питання
повернення виконавчого документа
стягувачу, виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що
у відповідності до вимог частини 1
статті 51 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Враховуючи, що постанову про передачу
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу від 5 жовтня 2012 року, відповідно
до якої третій особі було передано
земельну ділянку даним рішенням
скасовано, позивач є таким, що має
майно, на яке може бути звернене
стягнення у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

За таких обставин постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 12 жовтня 2012 року,
винесена на підставі пункту 2 частини 1
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження» підлягає скасуванню, а
виконавче провадження може бути
відновлено.

Вирішуючи питання щодо пропущення
позивачем строків звернення з позовом,
суд зазначає наступне.

Із змісту статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства слідує,
що учасники виконавчого провадження,
які вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
порушено їх права чи інтереси, мають
право звернутись до суду у
десятиденний строк з дня, коли вони
дізнались або повинні були дізнатись
про такі порушення.

Судом встановлено, що про відкриття
виконавчого провадження та здійснення
інших виконавчих дій позивач дізнався
12 лютого 2014 року під час ознайомлення
із справою. З огляду на те, що постанову
про відкриття виконавчого провадження
позивачу у спосіб визначений Закону
України "Про виконавче провадження"
направлено не було, позивач не знав та
не міг знати про порушення його прав.

З позовною заявою до суду позивач
звернувся 22 лютого 2014 року, про що
свідчить відбиток штампу відділення
поштового зв'язку на конверті, у якому
надійшла позовна заява.

Отже, позивачем не було пропущено
десятиденного строку звернення до суду
щодо оскарження рішень державного
виконавця.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем згідно квитанції від 22
лютого 2014 року №24 сплачено судовий
збір у розмірі 73,08 грн. Враховуючи, що
позовні вимоги було задоволено у
розмірі 50%, сума судового збору, що
підлягає стягненню на користь позивача
становить 36,54 грн.

Керуючись статтями 9, 11, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
щодо неповідомлення ОСОБА_3 про
відкриття виконавчого провадження
ВП№29598781.

Скасувати постанови Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції, а
саме:

постанову про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення суми боргу від 5
жовтня 2012 року ВП №29598781;

постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 12 жовтня 2012
року ВП №29598781.

Визнати недійсним акт від 12 жовтня 2012
року про передачу майна стягувачу в
рахунок погашення суми боргу ВП №29598781.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 36 (тридцять шість) гривні 54
копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 20 березня 2014 року