Справа № 572/409/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/44395/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Розваляєвої Т.С.; Стрелець Т.Г.,
секретар судового засідання -
Домбровський І.В.;

за участю представників: Публічного
акціонерного товариства «Перший
інвестиційний банк» - Западнюка М.А.;
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бернд Бруггеманн
Україна» - Грапенюк С.С.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_7 до Сарненської міської
ради Рівненської області, Товариства з
обмеженою відповідальністю «РІФ»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бернд Бруггеманн
Україна», Управління Держземагенства у
Сарненському районі Рівненської
області про визнання незаконними та
скасування рішень, актів, визнання
недійсним договору, що переглядається
за касаційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бернд
Бруггеманн Україна» та Публічного
акціонерного товариства «Перший
інвестиційний банк» на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 18 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до Сарненської міської
ради Рівненської області (Рада), ТОВ
«РІФ», ТОВ «Бернд Бруггеманн Україна»,
Управління Держземагенства у
Сарненському районі Рівненської
області про визнання незаконними та
скасування рішень, договору
купівлі-продажу та акту про право
власності.

Зазначала, що є власником
адміністративної будівлі цеху
мінеральної води, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому, земельна
ділянка, на якій знаходиться будівля,
зареєстрована на праві власності за
ТОВ «Бернд Бруггеманн Україна»
(внесена до його статутного капіталу
товариством «РІФ»).

Посилаючись на те, що з набуттям права
власності на споруду, до позивача
перейшло і право користування
земельною ділянкою, яке є
непорушуваним, просила визнати
незаконним та скасувати рішення Ради
від 22 липня 2005 року «Про продаж
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
ТОВ «РІФ», визнати незаконним сам
договір купівлі-продажу, укладений між
Радою та ТОВ «РІФ» 17 серпня 2005 року, а
також визнати незаконними і скасувати
рішення Ради від 26 лютого 2008 року «Про
видачу державного акту про право
власності на земельну ділянку ТОВ
«Бернд Бруггеманн Україна», та сам
державний акт серії ЯД № 255648, виданий 27
березня 2008 року Відділом земельних
ресурсів у Сарненському районі
Рівненської області.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 18 квітня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 5 серпня 2013
року, позов задоволено у повному
обсязі.

У касаційних скаргах ТОВ «Бернд
Бруггеманн Україна» та ПАТ «Перший
інвестиційний банк» (особа, яка не
брала участі у справі, та питання про
інтереси якої вирішено у оскаржуваних
судових рішеннях), посилаючись на
порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати. При
цьому, ТОВ «Бернд Бруггеманн Україна»
просить ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову, а ПАТ
«Перший інвестиційний банк» -
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, представника
відповідача та третьої особи,
перевіривши матеріали справи та доводи
касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що скарга ПАТ «Перший
інвестиційний банк» підлягає
задоволенню, а скарга ТОВ «Бернд
Бруггеманн Україна» - частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 3 жовтня
2008 року, укладеного між ОСОБА_8
(продавець) та ОСОБА_7 (покупець), 16
жовтня 2008 року Комунальним
підприємством «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації» за
ОСОБА_7 зареєстровано право власності
на адмінбудівлю цеху мінеральної води
«Г-2», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Також встановлено, що рішенням Ради від
22 липня 2005 року № 1238 вирішено продати
ТОВ «РІФ» у власність земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 1,2254 гектара для будівництва,
обслуговування та реконструкції цеху
мінеральної води у АДРЕСА_1, а 17
серпня 2005 року між Радою та ТОВ «РІФ»
укладено договір купівлі-продажу цієї
земельної ділянки.

Рішенням Ради від 26 лютого 2008 року № 808
вирішено видати ТОВ «Бернд
Бруггеманн Україна» державний акт про
право власності на спірну земельну
ділянку, у зв'язку з її внесенням до
статутного капіталу товариством «РІФ».
На підставі цього рішення 27 березня 2008
року Відділом земельних ресурсів у
Сарненському районі Рівненської
області видано державний акт серії ЯД
№ 25564 про право власності ТОВ «Бернд
Бруггеманн Україна».

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
і апеляційний суд, виходив з того, що
позивач є власником будівлі, яка
знаходиться на спірній земельній
ділянці, що автоматично породжує у неї
право користування такою ділянкою. За
таких обставин, передача її у власність
іншій особі виключається.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такі висновки судів передчасними.

Суд першої інстанції, встановивши, що
цей позов подано з пропуском строку
звернення до адміністративного суду,
визнав причини зволікання поважними з
огляду на те, що позивач вчасно
звертався з аналогічним позовом в
порядку цивільного судочинства, проте
провадження у цивільній справі закрито
в грудні 2012 року у зв'язку з
непідсудністю.

Матеріалами справи підтверджується, що
у 2009 році ОСОБА_7 звернулась до суду в
порядку цивільного судочинства з
позовом до Ради, ТОВ «РІФ», ТОВ
«Бернд Бруггеманн Україна», Управління
Держземагенства у Сарненському районі
Рівненської області з аналогічними
позовними вимогами. Крім того, просила
зобов'язати ТОВ «Бернд Бруггеманн
Україна», усунути перешкоди у
користуванні приміщенням. Рішенням
Сарненського районного суду від 11
жовтня 2012 року позов задоволено у
повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 28 грудня 2012 року, на
яку послався позивач та суди в
обґрунтування поважності причин
пропуску строку звернення до суду,
скасовано рішення Сарненського
районного суду від 11 жовтня 2012 року. При
цьому апеляційний суд закрив
провадження лише в частині вимоги про
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні приміщенням, зазначивши
про необхідність її розгляду в порядку
господарського судочинства. В частині
інших вимог позову (які є аналогічними
з вимогами позову, що розглядається)
апеляційний суд лише скасував рішення
суду першої інстанції. При цьому
вказав, що судом першої інстанції
відмовлено у відкритті провадження в
цій частині вимог (у зв'язку з
непідсудністю), а тому вони розглянуті
безпідставно.

Матеріали справи, яка розглядається, не
містять копій рішення та ухвали
Сарненського районного суду, на які
послався Апеляційний суд Рівненської
області, що унеможливлює встановлення
викладених вище обставин.

За умови їх підтвердження, доводи
ОСОБА_7 щодо поважності пропуску строку
звернення до суду з цим
адміністративним позовом не можуть
прийматись до уваги, оскільки про
відмову в розгляді таких вимог в
порядку цивільного судочинства
позивач мала дізнатися на стадії
відмови у відкритті провадження в
цивільній справі, тобто у 2009 році.

Залишення судами викладених обставин
без дослідження та юридичної оцінки є
підставою вважати їх рішення
необґрунтованими, оскільки в порушення
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства (КАС) України вони ухвалені
не на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Зазначене є підставою для направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції у відповідності до вимог
частини другої статті 227 КАС України.

Колегія суддів також вважає за
необхідне звернути увагу судів на
питання юрисдикції цього спору та
правильності обраного позивачем
способу захисту свого права.

За правилами пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом сьомим частини першої
статті 3 КАС України суб'єкт владних
повноважень - це орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених процесуальних норм
вбачається, що формально цей позов є
адміністративним. Водночас,
розглядаючи його предмет та фактичний
зміст через призму завдань
адміністративного судочинства,
колегія суддів вважає неоднозначною
можливість вирішення юридичного
конфлікту, який виник між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи вбачається, що
питання, пов'язані з належністю речових
прав на будівлю, яка знаходиться на
спірній земельній ділянці, були
предметом численних судових спорів.
Наразі відсутнє рішення компетентного
суду у справі про право власності, де
брали б участь і ОСОБА_7 і ТОВ
«Бернд Бруггеманн Україна» (або ТОВ
«РІФ»). При цьому окремі судові рішення
та інші документи, надані сторонами в
обґрунтування своїх доводів, містять
протиріччя щодо площі будівлі, яка
знаходиться на спірній земельній
ділянці.

За таких обставин, цей позов вбачається
спробою вирішити приватний спір про
право між ОСОБА_7 і ТОВ «Бернд
Бруггеманн Україна», а Рада, як суб'єкт
владних повноважень, є опосередкованим
учасником таких відносин.

Тому судам необхідно враховувати, що
вирішення спору у запропонований
спосіб не зможе розв'язати юридичний
конфлікт щодо речових прав на земельну
ділянку, оскільки останні
безпосередньо пов'язуються
законодавцем з правом на відповідну
нерухомість.

Частиною другою статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
інвестиційний банк» задовольнити, а
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бернд Бруггеманн
Україна» - задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від 18 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
М.І.Цуркан

Т.С.Розваляєва

Т.Г.Стрелець