Справа № 813/8816/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.
Справа № 1337/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Cапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Фарма
Лайф" про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Фарма Лайф",
звернулось 22.11.2013 року до суду з позовом
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №/7764,
прийнятого 19.11.2013 року відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовано
безпідставністю прийняття
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки у позивача є в наявності всі
підтверджуючі документи, пов'язані із
здійсненням господарської діяльності,
тому вимог чинного законодавства при
формуванні валових витрат позивач не
порушував.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області №/7764 від 19.11.2013
року.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що складений
відповідачем акт перевірки не містить
жодних фактичних даних, які б
засвідчували наявність в діяльності
позивача обставин, котрі передбачені
ч.1 ст.228 Цивільного кодексу України як
ознаки нікчемного правочину.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - Державна
податкова інспекція у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, яка
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до безпідставного
задоволення позовних вимог, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що висновок суду
щодо правомірності формування ТзОВ
«Фарма Лайф» витрат, за рахунок
включення до їх складу витрат, за
договорами страхування фінансових
ризиків укладених із ПАТ «Страхова
компанія «Скайд» не ґрунтується на
нормах чинного законодавства, оскільки
при його формуванні не враховано вимог,
закріплених у п. 140.1.6 ст.140 Податкового
кодексу України, який встановлює
взаємозв»язок витрат на страхування
фінансових ризиків із наявністю самих
ризиків для підтвердження їх
здійснення в межах господарської
діяльності платника податку.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що відповідачем у період з 17.10.2013р. по
23.11.2013р. проведено позапланову виїзну
перевірку ТзОВ „Фарма Лайф" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства під час
здійснення фінансово-господарських
взаємовідносин з ПАТ Страхова компанія
"Скайд" () за період з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року, про що 30.10.2013р.
складено акт №1036/22-80/20810310 (т.1 а.с.15-49).

На підставі складеного за результатами
перевірки акта, відповідачем 19.11.2013р.
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/7764/7886 (т.1
а.с.14) про збільшення позивачу
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток в сумі 1254791 грн.
(основний платіж - 885824 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 368967 грн.).

Спірне податкове повідомлення рішення
прийняте відповідно до викладених у
акті перевірки висновків (з
урахуванням внесених змін (т.1 а.с.51-52)
про порушення позивачем п.п. 44.1, п. 44.3 cт.
44, п.п. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10
cт. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 cт. 139, п. 140.1.6 cт. 140
Податкового кодексу України від 02.12.2010,
№ 2755-VI із змінами та доповненнями в
результаті чого занижено податок на
прибуток в загальній сумі 885 824, 00 грн., в
тому числі за III квартал 2011 року в сумі
64722,00 грн., за IV квартал 2011 року в сумі
83168,00 грн., за II квартал 2012 року в сумі 410
602, 00 грн., за IV квартал 2012 року в сумі
327332,00 грн.

Вказані порушення полягають в тому, що
господарські операції позивача з ПАТ
СК "Скайд" спрямовані на надання
податкової вигоди позивачу з метою
штучного формування витрат.

Судом також встановлено укладення
позивачем (постачальник) з
Міністерством охорони здоров'я України
(замовник) договорів про закупівлю
товарів за державні кошти від 09.06.11
№48/21-24, від 03.10.11 №195/21-24, від 09.06.11 №47/21-24,
від 09.06.11 №49/21-24, від 26.07.12 №140/21-24 із
відповідними додатками,
специфікаціями і додатковими угодами
(т.2 а.с.38-89), предметом яких є поставка
позивачем фармацевтичних препаратів
(вакцин) уповноваженому підприємству
замовника - ДП "Укрвакцина".

Факт поставки ДП "Укрвакцина"
передбачених вищевказаними договорами
та специфікаціями препаратів
підтверджується накладними,
довіреностями, товарно-транспортними
накладними (т.2 а.с.90-149).

Під час виконання вищевказаних
договорів з Міністерством охорони
здоров'я України, позивачем із ПАТ
"Страхова компанія "Скайд" укладено
генеральні договори страхування
фінансового ризику (т.1 а.с.53-57, 63-67, 73-77,
86-90, 96-100, 106-110, 116-120, 129-133, 145-149, 161-165, 171-175)
предметом яких відповідно до п.1.1 є
страхування майнових інтересів
позивача, що не суперечать чинному
законодавству України які пов'язані з
його діяльністю та ризиком
матеріальних, фінансових втрат та
збитків. Страховий захист відповідно
до п.1.2 вказаних договорів
розповсюджується на збитки позивача,
які відбулися у період дії цього
Договору страхування та пов'язані з
безпосереднім виконанням договорів та
додаткових угод укладених між
позивачем (страхувальником) та
контрагентом "Міністерство охорони
здоров'я України".

У відповідності умов вказаних
договорів страхування сторони
погодили страхові суми у адендумах (т.1
а.с. 58, 68, 78, 79, 91, 101, 111, 121, 122, 134-136, 150-152, 166,
176), позивач отримав рахунки фактури (т.1
а.с.59, 61, 69, 71, 80, 82, 84, 92, 94, 102, 104, 112, 114, 123, 125,
127, 137, 139, 141, 143, 153, 155, 157, 159, 167, 169, 177, 179) та
провів оплату страхових платежів
згідно долучених до справи банківських
виписок (т.1 а.с.60, 62, 70, 72, 81, 83, 85, 93, 95, 103, 105,
113, 115, 124, 126, 128, 138, 140, 142, 144, 154, 156, 158, 160, 168,
170, 178, 180).

Також судом встановлено укладення
позивачем договору добровільного
страхування професійної
відповідальності, предметом якого є
майнові інтереси позивача, пов'язані з
його обов'язком відшкодувати шкоду,
завдану третім особам у зв'язку зі
здійсненням позивачем професійної
діяльності в частині виконання угоди
від 28.01.10р. укладеної між
страхувальником та "ОСОБА_1" (Бельгія)
(т.1 а.с.181-190).

У відповідності до умов вказаного
договору позивач отримав
рахунки-фактури (т.1 а.с.191, 193,) та провів
сплату страхових платежів згідно
долучених до справи банківських
виписок (т.1 а.с.192, 194). Всі операції
відображені в оборотно-сальдовій
відомості та картці рахунку (т.1
а.с.226-246).

Сплачені позивачем за договорами
страхування кошти включено до
Декларацій з податку на прибуток у
складі витрат зі страхування (а.с.200-225).

Відповідно до п.14.1.27 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.140.6 ст. 140 ПК України при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються як витрати подвійного
призначення будь-які витрати із
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

За змістом вказаної статті, умовою для
віднесення до витрат сплачених
страхових сум при страхуванні
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку є їх пов'язаність із
провадженням платником господарської
діяльності і такі витрати мають бути в
межах звичайної ціни страхового тарифу
відповідного виду страхування, що діє
на момент укладення такого страхового
договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
страхування", страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи підтверджується те,
що застраховані позивачем фінансові
ризики пов'язані з його господарською
діяльність, а саме, виконанням
укладених з Міністерством охорони
здоров'я України (замовник) договорів
про закупівлю товарів за державні
кошти від 09.06.11р. №48/21-24, від 03.10.11р.
№195/21-24, від 09.06.11р. №47/21-24, від 09.06.11р.
№49/21-24, від 26.07.12р. №140/21-24 із
відповідними додатками,
специфікаціями і додатковими угодами
(т.2 а.с.38-89), предметом яких є поставка
позивачем фармацевтичних препаратів
(вакцин) уповноваженому підприємству
замовника - ДП "Укрвакцина".

Згідно з п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, а
вищевказані договори не визнані у
встановленому законом порядку
недійсними.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
позивач не може нести відповідальність
за несплату податків своїми
контрагентами та ведення ними
податкового обліку, а також за можливу
недостовірність відомостей про них, за
умови необізнаності щодо неї, як і не
може нести відповідальність за інші
дії контрагента, а тим більше за дії
контрагентів контрагента.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що податкове-повідомлення
рішення Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
№/7764 від 19.11.2013 року є
протиправним, а тому правомірно
скасовано судом першої інстанції.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
у справі № 813/8816/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

В.П. Сапіга