Справа № 805/1151/14
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 р.
Справа №805/1151/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11:20

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Хохленкова О. В., за участю секретаря
судового засідання Проніна Д. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс» до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
стягнення з Державного бюджету України
заборгованість бюджету з
відшкодування податку на додану
вартість за грудень 2011 року сумі 10037722,00
гривень,

за участю:

представника позивача: Кириленко С.Ю.,

представника відповідача 1: Лобата О.В.,
-

представника відповідача 2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
стягнення з Державного бюджету України
заборгованість бюджету з
відшкодування податку на додану
вартість за грудень 2011 року сумі 10037722,00
гривень.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі акту
перевірки ТОВ «ТАР Альянс» від 29.03.2012
року спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
29.03.2012 року № /174/10/15-17/2, яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 10037722,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
по справі № 2а/0570/7563/2012 задоволені
позовні вимоги ТОВ «ТАР Альянс» до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування
податкового-повідомлення-рішення №
000151313/174/10/15-17/2 від 29.03.2012 року про
відмову в наданні бюджетного
відшкодування за грудень 2011 року в сумі
10037722,00 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.09.2012 року,
апеляційна скарга спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального Головного
Управління Міндоходів залишена без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції від 07.08.2012 року була залишена
без змін.

Таким чином, зазначена постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
набрала законної сили.

Позивач звернувся до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів з проханням відшкодувати
заборгованість з ПДВ в сумі 10037722,00 грн.,
але відповідач йому відмовив на
підставі того, що процедура судового
оскарження ще триває. На підставі
вищевикладеного просив позов
задовольнити та стягнути бюджетну
заборгованість по податку на додану
вартість у розмірі 10037722,00 грн.

Відповідач 1 - Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів надав суду
письмові заперечення в яких вказав, що
дійсно постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
07.08.2012 року по справі № 2а/0570/7563/2012
задоволені позовні вимоги ТОВ «ТАР
Альянс» до спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування
податкового-повідомлення-рішення №
000151313/174/10/15-17/2 від 29.03.2012 року про
відмову в наданні бюджетного
відшкодування за грудень 2011 року в сумі
10037722,00 грн. Ця постанова була залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.09.2012 року. Але ним була подана
касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України і таким
чином, на його думку, процедура
судового оскарження ще триває і в нього
немає підстав для направлення висновку
та узагальненої інформації до
управління Державного казначейства
про бюджетне відшкодування зазначених
коштів.

В позові просив відмовити.

Відповідач 2 - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області надав суду
письмові заперечення в яких вказав, що
постановою КМУ від 17.01.2011 року № 39 був
затверджений Порядок взаємодії
органів державної податкової служби та
органів державної казначейської
служби в процесі відшкодування податку
на додану вартість, відповідно до якого
у разі коли за результатами проведення
перевірок платника податку з
урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК
України підтверджено достовірність
нарахованої суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, орган державної податкової
служби складає та зобов'язаний подати
органові державної казначейської
служби висновок про суми відшкодування
податку на додану вартість, в якому
зазначає суму, що підлягає
відшкодуванню з державного бюджету.

Окрім цього, орган державної
податкової служби надсилає до органів
державної казначейської служби
узагальнену інформацію про обсяги сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, визначені у висновках.

Зазначає що на теперішній час
відповідні висновок та інформація про
суму коштів, які підлягають поверненню
позивачеві до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області не
надходили.

Просив в позовних вимогах позивачу,
відмовити.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити, надавши пояснення,
аналогічні тим, що викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні в позові просив відмовити,
надавши пояснення аналогічні тим, що
викладені в його запереченнях на позов.

Представник відповідача 2 у судове
засідання не з'явився. Був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
судового розгляду справи. Заяви про
відкладення слухання справи суду не
надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази та заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
1, суд, встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс» є
юридичною особою, зареєстровано та
обліковується в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з кодом 33853132 з 21.10.2005
року, що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
5).

Позивач перебуває на податковому
обліку у спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів з 17.01.2012 року.

Відповідно до свідоцтва № 200022803 серія
НБ № 196386 позивач є платником податку на
додану вартість з 01.02.2012 року
індивідуальний податковий номер
49 (а.с. 92).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс» 18.01.2012
року подало податкову декларацію з
податку на додану вартість за грудень
2011 року з додатками, відповідно до якої
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту складає 10037722,00
гривень (а.с. 6-20).

18.01.2012 року позивачем подано додаток 4
«Заява про повернення суми бюджетного
відшкодування (Д4)» у розмірі 10037722,00
гривень (а.с. 21).

29 вересня 2013 року на підставі акту
перевірки позивача № 146/15-16-23/2-33853132 від
07.03.2012 року, яким встановлено порушення
п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу
України, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«В3» від № /174/10/15-17/2, яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 10037722,00 гривень
(а.с. 43).

На підтвердження здійснення
господарських операцій позивачем
надано суду реєстри митних декларацій
виданих та отриманих податкових
накладних за грудень 2012 року та (а.с. 34).

У судовому засіданні встановлено та не
спростовано сторонами, що всі вказані
документи були надані до
Спеціалізованої ДПІ.

Підставою для відмови у бюджетному
відшкодуванні відповідач зазначає акт
№ 146/15-16-23/2-33853132 від 07.03.2012 року, на
підставі якого прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «В3» від №
/174/10/15-17/2 від 29.03.2012 року, яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування у розмірі 10037722,00 гривень
(а.с. 43).

Суд зазначає, що висновки акту
перевірки позивача № 146/15-16-23/2-33853132 від
07.03.2012 року, на підставі якого було
прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «В3» від №
/174/10/15-17/2 від 29.03.2012 року про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 10037722,00 грн., були
предметом розгляду Донецького
окружного адміністративного суду у
справі № 2а/0570/7563/2012 за позовом ТОВ «ТАР
Альянс» до Спеціалізованої ДПІ по
роботі з великими платниками податків
у м. Донецьку про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення №
/174/10/15-17/2 від 29.03.2012 р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
по адміністративній справі №
2а/0570/7563/2012 за позовною заявою ТОВ «ТАР
Альянс» до Спеціалізованої ДПІ по
роботі з великими платниками податків
у м. Донецьку визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № /174/10/15-17/2
від 29.03.2012 року про відмову в наданні
бюджетного відшкодування за грудень 2011
року в сумі 10037722,00 грн. (а.с. 44-47).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року постанова суду першої
інстанції залишена без змін (а.с. 48-49).

Отже, постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
у справі № 2а/0570/7563/2012 відповідно до
вимог частини 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
є такою, що набрала законної сили 25
вересня 2012 року.

Відповідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

26.09.2012 року позивач звернувся до
відповідача с заявою № 07-1311 про
добровільне виконання постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
по адміністративній справі №
2а/0570/7563/2012 (а.с.50).

10.10.2012 року відповідач надав позивачу
відповідь № 21868/10/10 в якій вказує, що у
зв'язку з тим, що процедура судового
оскарження ще триває, при вирішенні
питання про направлення висновку до
органу Державної казначейської служби
він буде керуватися нормами чинного
законодавства (а.с.52)

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.10.2012 року було відкрито
касаційне провадження за скаргою
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
07.08.2012 року по адміністративній справі
№ 2а/0570/7563/2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.09.2012 року. Одночасно було
відмовлено скаржнику в задоволенні
клопотання про зупинення виконання
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
по адміністративній справі №
2а/0570/7563/2012 та ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.09.2012 року, оскільки підстав для
задоволення клопотання, не вбачається
(а.с.53).

15.01.2014 року позивач повторно звернувся
до відповідача с заявою № 07-59 про
добровільне відшкодування на його
розрахунковий рахунок суми ПДВ за
грудень 2011 року у розмірі 10037722,00 грн.
(а.с.51)

Але, як пояснив представник позивача і
проти цього не заперечував представник
відповідача, відповідь на цю заяву
надану не була.

Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.6 статті 200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Згідно з п.200.15 ст.200 ПК України, у
разі якщо за результатами перевірки
сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
контролюючий орган розпочинає
процедуру адміністративного або
судового оскарження, контролюючий
орган не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
тимчасово припиняє процедуру
відшкодування в частині оскаржуваної
суми до набрання законної сили судовим
рішенням.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження контролюючий орган
протягом п'яти робочих днів, що настали
за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Суд встановлено, та ця обставина не
оспорюється сторонами, що висновок про
суми відшкодування податку на додану
вартість, в якому зазначено суму, що
підлягає відшкодуванню з державного
бюджету, відповідачем 1 до відповідача 2
не надавався.

Постановою КМУ від 17.01.2011 року № 39
був затверджений Порядок взаємодії
органів державної податкової служби та
органів державної казначейської
служби в процесі відшкодування податку
на додану вартість (далі - Порядок),
відповідно до якого у разі коли за
результатами проведення перевірок
платника податку з урахуванням вимог
статей 73 і 83 ПК України підтверджено
достовірність нарахованої суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, орган державної
податкової служби складає та
зобов'язаний подати органові державної
казначейської служби висновок про суми
відшкодування податку на додану
вартість, в якому зазначає суму, що
підлягає відшкодуванню з державного
бюджету.

Відповідно до п.8 вказаного Порядку,
орган державної податкової служби
надсилає до органів державної
казначейської служби узагальнену
інформацію про обсяги сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, визначені у висновках.

Суд також встановлено, та ця обставина
не оспорюється сторонами, що
інформацію про обсяги сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, визначені у висновках,
відповідачем 1 до відповідача 2 не
надавався.

Крім того, відповідно до статті 43
Бюджетного кодексу України при
виконанні державного бюджету і
місцевих бюджетів застосовується
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Згідно з частиною 4 статті 45 Бюджетного
кодексу України податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (за
винятком установ України, які
функціонують за кордоном).

Зміст статті 25 Бюджетного кодексу
України свідчить про те, що Державне
казначейство здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Відповідно до норм п. 4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 460/2011,
Державна казначейська служба України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість право платника порушується
внаслідок неодержання коштів з
бюджету, а тому вимога про стягнення
бюджетного відшкодування є належним
способом захисту цього права.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, що встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 у
справі № 2а/0570/7563/2012 не підлягають
доказуванню в межах даної
адміністративної справи.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що Вищий адміністративний
суд України в своєму Інформаційному
листі № 2379/12/13-12 від 14 листопада 2012 року
наголосив, що передбачене частиною
першою статті 72 КАС України звільнення
від доказування не має абсолютного
характеру і не може сприйматися судом
як неможливість спростування під час
судового розгляду обставин, які
зазначені в іншому судовому рішенні.
Адміністративні суди не повинні
сприймати як обов'язкові висновки щодо
фактичних обставин справи, наведені у
чинних судових рішеннях за інших
адміністративних, цивільних чи
господарських справ.

Для спростування преюдиційних
обставин, передбачених частиною першою
статті 72 КАС України, учасник
адміністративного процесу, який ці
обставини заперечує, повинен подати
суду належні та допустимі докази. Ці
докази повинні бути оцінені судом, що
розглядає справу, у загальному порядку
за правилами статті 86 КАС України.

При цьому суди також повинні
враховувати вимоги частин четвертої та
п'ятої статті 11 КАС України щодо
необхідності офіційного з'ясування
всіх обставин справи і у відповідних
випадках витребувати ті докази, яких,
на думку суду, не вистачає для
належного встановлення обставин у
справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що
обставини у справі, що
розглядається, є інакшими, ніж
установленні під час розгляду іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи, то справу
належить вирішити відповідно до тих
обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.

В межах розгляду даної
адміністративної справи відповідач -
спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів не зазначив будь-яких інших
обставин, які б свідчили про
неправомірність заявлення позивачем
до бюджетного відшкодування у ПДВ у
розмірі 10037722,00 гривень, окрім тих, що
вже були предметом дослідження у
справі № 2а/0570/7563/2012. Також відповідач
не надав суду та не зазначив ані у
запереченнях проти позову, ані у акті
перевірки будь-яких інших доказів
обґрунтованості своїх доводів, окрім
тих, що були покладені в основу його
висновків в акті перевірки позивача №
146/15-16-23/2-33853132 від 07.03.2012, на підставі
якого приймалось податкове
повідомлення-рішення № /174/10/15-17/2
від 29.03.2012 року, яким відмовлено у
бюджетному відшкодуванні з податку на
додану вартість у розмірі ,00
гривень. Тобто, обставини у даній
справі є тотожними обставинам,
встановленим судом у справі №
2а/0570/7563/2012, з огляду на що суд, на
підставі частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
та з урахуванням вищевказаних
роз'яснень Вищого адміністративного
суду України, вважає ці обставини
такими, що не підлягають додатковому
доказуванню.

Із наведеної постанови Донецького
окружного адміністративного суду від
07.08.2012 року у справі № 2а/0570/7563/2012,
вбачається правомірність включення
позивачем суми 10037722,00 гривень до
податкового кредиту.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

У відповідності до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач 1 не довів
правомірність своїх дій при відмові у
бюджетному відшкодуванні сум
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість ТОВ «ТАР Альянс».

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку про наявність достатніх
підстав для задоволення позовних вимог
та стягнення на користь позивача суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 10037722,00
гривень.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача сплачену суму судового збору
у розмірі 487,20 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю «ТАР
Альянс» до спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
стягнення з Державного бюджету України
заборгованість бюджету з
відшкодування податку на додану
вартість за грудень 2011 року сумі 10037722,00
гривень, задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс» (, 84609, Донецька область, м.
Горлівка, вул. Умова, буд. 1/1) бюджетну
заборгованість з податку на додану
вартість у розмірі 10037722 (десять
мільйонів тридцять сім тисяч сімсот
двадцять дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАР Альянс» (, 84609, Донецька область, м.
Горлівка, вул. Умова, буд. 1/1) судові
витрати з судового збору у розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) гривні 20
копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 26 лютого 2014 року в
присутності представників сторін

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складений 03
березня 2014 року.

Суддя
Хохленков О.В.