Справа № 817/4642/13-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"06" березня 2014 р.
Справа № 817/4642/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Дєдуху Б.О. ,

за участю представника позивача:
Бляшина М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "30" січня 2014
р. у справі за позовом Акціонерного
товариства "Тодіні Конструціоні
Дженералі С.П.А." в особі представництва
в Україні "Тодіні Конструціоні
Дженералі С.П.А." до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
25.12.2013 року № в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на 35 985,83
грн., в тому числі за вересень 2013 року -
на суму 19 440,83 грн., за жовтень 2013 року -
на суму 16 545,00 грн. та нарахування
штрафних санкцій у сумі 17 992,92 грн., в
тому числі за вересень 2013 року - на суму
9 720,42 грн., за жовтень 2013 року - на суму 8
272,50 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2014 року
позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
25.12.2013 року № в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на 35 985,83
грн., в тому числі, за вересень 2013 року -
на суму 19440,83 грн., за жовтень 2013 року - на
суму 16 545,00 грн., та нарахування штрафних
санкцій у сумі 17 992,92 грн., в тому числі,
за вересень 2013 року - на суму 9 720,42 грн.,
за жовтень 2013 року - на суму 8 272,50 грн.

Присуджено на користь позивача -
Акціонерного товариства "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А.", із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 172,05 грн.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема на
порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), що призвело
до неправильного вирішення справи.

Вказує, що підставою для винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
слугувала інформація встановлена при
перевірці контрагента позивача. Так, за
результатами перевірки було
встановлено, що позивач у
перевіряємому періоді мав
господарські відносини із
контрагентом - ТОВ "Арона Трейд". Разом з
тим, відповідно до інформації,
встановленої при перевірці ТОВ "Арона
Трейд", результати якої оформлені Актом
від 03.10.2013 року №552/26-54-22-02/37245229, була
встановлена неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Арона Трейд"
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01.09.12 р. по 31.08.2013 р.". Враховуючи
наведене, відповідач дійшов висновку,
що всі договору укладені даним
суб'єктом господарювання із продавцями
та покупцями, у т.ч. АТ "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." не створюють реального
настання правових наслідків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що з 25.11.2013 року по 06.12.2013 року
Державною податковою інспекцією у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Представництва
"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за березень, червень,
липень, серпень, вересень та жовтень 2013
року, заявлених до відшкодування у
рахунок зменшення сум податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів. За наслідками перевірки
складено акт від 13.12.2013 року №
219/17-16-15-01/26603641 (а.с.12-29).

На підставі матеріалів перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.12.2013 року №
, яким платнику податків зменшено
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість на суму 56 060,00 грн., у
тому числі задеклароване у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за липень 2013 року від 20.08.2013
року № - на суму 1243,00 грн., за
вересень 2013 року від 21.10.2013 року №
- на суму 38 272,00 грн., за жовтень 2013 року
від 20.11.2013 року № - на суму 16545,00
грн. та нараховано штраф у сумі 28 030,00
грн. (а.с.10).

В основу податкового
повідомлення-рішення у частині, яка
оспорюється позивачем, покладено
висновки про порушення останнім п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.3, п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України, яке
полягало у завищенні податкового
кредиту з податку на додану вартість за
серпень 2013 року на суму 19 440,83 грн., за
вересень 2013 року на суму 16 545,00 грн., що
призвело до завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, заявленого до відшкодування
у рахунок зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів, заявленого у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за вересень 2013 року - на суму
19440,83 грн., за жовтень 2013 року - на суму 16
545,00 грн.

Вказані висновки ґрунтуються на
твердженнях органу доходів і зборів
щодо безтоварності господарських
операцій з поставки послуг між
Представництвом "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Арона-Трейд", які мали місце у
липні-серпні 2013 року.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом, використання
послуг у власній господарській
діяльності, підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Податковим органом під час
розгляду справи не було надано доказів
того, що операції позивачем не
проводились. В зв'язку з чим, позивач
мав встановлене законом право на
віднесення сум по даним
взаємовідносинам до складу витрат, які
підлягають оподаткуванню та
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, оскільки
порушення контрагентами правил
здійснення податкової дисципліни та
господарської діяльності тягне
негативні наслідки лише до цієї особи.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV, господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV, факт здійснення господарських
операцій фіксується первинними
документами.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальну зміну
майнового стану суб'єкта
господарювання, яка фіксується шляхом
складення контрагентами первинних
документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового
стану суб'єкта господарювання
кореспондує з положеннями Податкового
кодексу України, якими визначається
порядок формування платниками
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість та визначення сум
даного податку, які підлягає сплаті до
бюджету або бюджетному відшкодуванню.

Зокрема, відповідно до пп."а" п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України, при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що в разі,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Пунктом 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України (в редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.05.2013 року між Представництвом "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." (Замовник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд"
(Виконавець) укладено договір № KHR/P/25-13,
предметом якого стало надання послуг з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом (а.с.54-55).

02.07.2013 року між Представництвом "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд"
укладено додаткову угоду № 1 до
договору від 22.05.2013 року № KHR/P/25-13 (а.с.110).

З урахуванням умов додаткової угоди,
сторони за договором обумовили, що:

- послуги надаються Виконавцем із
використанням власного та/або
орендованого автомобільного
транспорту - автомобілів марки Mercedes у
кількості трьох одиниць (п.1.1.);

- розрахунки між сторонами
здійснюються шляхом переказу
Замовником грошових коштів на поточний
рахунок Виконавця у тридцяти денний
строк з моменту узгодження сторонами
розрахунків на підставі актів наданих
послуг, а також можуть здійснюватися
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог (п. 3.1.);

- строк дії договору починає свій
перебіг з моменту підписання та
закінчується 30.10.2013 року (пункт 7.2.).

Виконання умов даного договору
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт від 31.07.2013 року на
суму 116 644,96 грн., у тому числі ПДВ 19 440,83
грн. та від 30.08.2013 року на суму 99 269,65 грн.,
у тому числі ПДВ 16 544,94 грн. (а.с.56, 66).

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд"
виписано Представництву "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." податкові
накладні від 31.07.2013 року № 91 на суму 116
644,96 грн., у тому числі ПДВ 19 440,83 грн., від
30.08.2013 року № 5 на суму 99 269,65 грн., у тому
числі ПДВ 16 544,94 грн., які зареєстровано
у Єдиному реєстрі податкових накладних
(а.с.61-62, 70-71).

Від імені Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" акти
здачі-прийняття робіт та податкові
накладні підписані ОСОБА_5.

Відповідно до абз.4 ч.5 ст.8 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 року № 996-XIV, підприємство
самостійно визначає права працівників
на підписання бухгалтерських
документів.

Абзацом 2 пункту 2.13 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, що затверджене
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстроване у
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704, визначено, що керівником
підприємства, установи затверджується
перелік осіб, які мають право давати
дозвіл (підписувати первинні
документи) на здійснення господарської
операції, пов'язаної з відпуском
(витрачанням) грошових коштів і
документів, товарно-матеріальних
цінностей, нематеріальних активів та
іншого майна.

Згідно наявних у матеріалах справи
витягів з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_5 був
керівником Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" у період
з 26.08.2010 року до 02.07.2013 року (а.с.107-109, 147-149,
168-172).

Наказом від 08.07.2013 року №7 ОСОБА_5
призначено на посаду заступника
директора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" із
правом підпису податкових накладних,
звітів та фінансових документів (а.с.106).

Таким чином, підписання ОСОБА_5
первинних та бухгалтерських
документів від імені Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Арона-Трейд" не суперечить вимогам
законодавства.

Розрахунки за надані послуги, на момент
проведення перевірки, були здійснені
між сторонами частково, шляхом
проведення заліку зустрічних
зобов'язань.

Наявними у матеріалах справи
документами бухгалтерського обліку
підтверджується, що станом на 31.08.2013
року заборгованість Представництва
"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" за
надані у липні-серпні 2013 року послуги
складала в загальному 215 914,61 грн. (а.с.79).

Водночас, протягом липня-серпня 2013 року
Представництвом "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." було надано для
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд"
дизельне пальне у кількості 8 505,000 л. на
загальну суму 108 183,60 грн., вартість
якого не оплачена, внаслідок чого
станом на 31.08.2013 року заборгованість
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" перед
Представництвом "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." складала 108 183,60 грн.
(а.с.63-65, 72-74, 111-119).

Статтею 601 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

31.08.2013 року між Представництвом "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд"
підписано угоду про припинення
зобов'язань взаємним зарахуванням,
якою погашено зустрічні однорідні
вимоги сторін на суму 108 183,60 грн. (а.с.75,
77-78, 120-122).

Фактичне отримання Представництвом
"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."
послуг від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" та їх
використання у власній господарській
діяльності під час здійснення
капітального ремонту автомобільної
дороги М03 Київ - Харків - Довжанський
підтверджується товарно-транспортними
накладними і табелями обліку робочого
часу (а.с.57-60, 67-69, 104-105, 123-146, 175-236).

При цьому, як вбачається з вказаних
документів, із урахуванням довідки
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." щодо допущення помилки
під час формування документів, надання
послуг здійснювалося Виконавцем із
використанням транспортних засобів
марки Mercedes, які належать на праві
власності ОСОБА_6 (реєстраційні №
НОМЕР_3, НОМЕР_5 та ОСОБА_7 (реєстраційний
№ НОМЕР_4), котрі мають статус фізичних
осіб-підприємців та з якими Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Арона-Трейд" у встановленому
законодавством порядку уклало
договори найму транспортних засобів
(а.с.101-103, 150-152, 165-167, 173-174).

Досліджені судом документи на
підтвердження здійснення
господарських операцій з поставки
послуг між Представництвом "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд" є
первинними в розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV та відповідають усім необхідним
вимогам, передбаченим цим Закону.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
вказані первинні документи є
достовірними та такими, що складались
сторонами під час фактичного
здійснення господарських операцій, а
тому є належними і допустимими
доказами реальності останніх.

Наявність сторін спеціальної
правосуб'єктності на час здійснення
господарських операцій
підтверджується витягами з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців і
свідоцтвами про реєстрацію платниками
податку на додану вартість (а.с.36-37, 88-89,
147-149, 153-156, 168-172).

Таким чином, формування позивачем
даних податкового обліку, шляхом
включення сум податку на додану
вартість по господарських операціях із
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арона-Трейд", які
мали місце у липні-серпні 2013 року, до
складу податкового кредиту за
серпень-вересень 2013 року та заявлення
їх до бюджетного відшкодування у
рахунок зменшення податкових
зобов'язань з даного податку у
податкових деклараціях за
вересень-жовтень 2013 року, на підставі
таких первинних документів є
правомірним та відповідає вимогам
закону (а.с.80-87).

Одночасно, слід відмітити, що
Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача, що неможливо
підтвердити право позивача на
формування податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ "Арона-Трейд" у
зв'язку з тим, що податковий орган
позбавлений можливості провести
зустрічну перевірку, оскільки
підприємство відсутнє за
місцезнаходженням.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
неможливість перевірити
постачальників безпосередніх
продавців товару позивачеві чи
несплата ПДВ постачальниками у ланцюгу
поставок сама по собі не є підставою
для відмови у відшкодуванні
зазначеного податку покупцю, який
відніс до податкового кредиту суму ПДВ,
сплачену разом із ціною товару
(послуги) продавцям. Факт порушення
контрагентами-постачальниками у
ланцюгу поставок своїх податкових
зобов'язань може бути підставою для
висновку про необґрунтованість
заявлених платником податку вимог про
надання податкової вигоди -
відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які будуть допущені постачальниками по
всьому ланцюгу поставок.

Разом з тим, є слушним посилання суду
першої інстанції на те, що на час
вчинення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом, ТОВ
"Арона-Трейд" був зареєстрованим як
юридична особа, володів спеціальною
податковою правосуб'єктністю,
належність оформлення виданих ним
податкових накладних податковим
органом не заперечується, а укладений з
його участю господарський договір з
позивачем в установленому порядку
недійсним не визнаний.

Крім цього, суд зауважує, що
відсутність контрагента за
місцезнаходженням не має доказового
значення при вирішенні даного
адміністративного спору.

Згідно із статтею 61 Конституції
України відповідальність осіб має
індивідуальний характер, при цьому
будь-які протиправні дії одних
платників податків не можуть покладати
обов'язку щодо відповідальності за дії
таких платників на інших осіб.

Особа не може нести відповідальності
за неправомірні дії інших осіб (за
умови необізнаності щодо їх
протиправної поведінки). Відповідачем
не встановлено обізнаності позивача
щодо протиправного характеру
діяльності його контрагентів, прямої
чи опосередкованої причетності до
такої протиправної діяльності з метою
отримання податкової вигоди.

Окрім того, практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" №
3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права,
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у
справі "Інтерсплав проти України").
Вказане узгоджується з конституційним
принципом індивідуальності юридичної
відповідальності.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів
вважає, що відповідач належними та
допустимими доказами не підтвердив
безтоварного характеру спірних
господарських операцій. Позивач
правомірно сформував суму податкового
кредиту на підставі первинних
документів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст.200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"30" січня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Акціонерне
товариство "Тодіні Конструціоні
Дженералі С.П.А." в особі
представництва в Україні "Тодіні
Конструціоні Дженералі С.П.А."
вул.Соборна,446,м.Рівне,33024 Морозова
В.В.-представник позивача
вул.Буковинська,12/286,м.Рівне,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023