Справа № 2а-4221/10/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа № 9104/31534/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представників особи, яка

подала апеляційну скаргу
(позивача) Чорнія Р. Ю., Марковського
В. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Мрія - 3» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2010
року по справі №2а - 4221/10/1370 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Мрія - 3» до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Мрія - 3» звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова і просило скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова від 10
лютого 2010 року про застосування та
стягнення штрафних санкцій № у
сумі 5 880 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що увесь
наявний для реалізації товар
відображений в первинних документах, а
неможливість надати ці документи під
час перевірки у вихідний день не
свідчить про відсутність цих
документів. Вважає, що порушенням
порядку ведення обліку є відсутність
відповідних первинних документів, які
підтверджують рух товарно -
матеріальних цінностей, а не
відсутність їх за місцем продажу
товарів. Увесь наявний товар
відображено в обліку підприємства, так
як його оприбуткування здійснювалося
через реєстратор розрахункових
операцій.

Відповідач подав заперечення на
адміністративний позов, у якому
зазначає, що на момент перевірки були
відсутні накладні на товари, вказані в
додатку №3 до акту перевірки і в акті
перевірки даний факт зафіксовано.
Відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно - матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку і
підставою для застосування штрафних
санкцій відповідно до Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Мрія - 3» до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова про скасування
податкового повідомлення - рішення
відмовлено.

Позивач не погодився із таким судовим
рішенням і оскаржив його в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись у поданій апеляційній
скарзі на неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, посилається на ті обставини, що
Закон України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», на підставі
якого застосовані штрафні санкції, не
встановлює самого порядку ведення
обліку товарних запасів, а також не
передбачає обов'язкового
підтвердження даних обліку саме
прибутковими накладними. Позивач
здійснює попереднє програмування
найменування і ціни товару, обліку його
кількості. В ході розгляду справи суду
першої інстанції були представлені
документи, і зокрема, довідку сервісної
організації «Цвітова - сервіс», що
обслуговує РРО за місцем продажу
товару, яка підтверджує наявність
функції, що дозволяє встановити факт
відображення товару в обліку. Проте,
суд першої інстанції проігнорував ці
докази. Також, як зазначає позивач,
судом першої інстанції не враховано і
інші доводи, викладені на
обґрунтування позовних вимог, які
підтверджують відсутність підстав для
застосування штрафних санкцій.

В судовому засіданні, представники
особи, яка подала апеляційну скаргу,
підтримали викладені обставини і
вважають, що наведені в апеляційній
скарзі доводи спростовують висновки
суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання
представника не направив, хоча був
повідомлений у встановленому законом
порядку та належним чином про дату, час
та місце судового засідання по справі.
При цьому, відповідач не надіслав суду
клопотань про відкладення розгляду
справи і апеляційний суд не вбачає
підстав для визнання обов'язкової
участі представника відповідача в
судовому засіданні.

Вищевказані обставини у відповідності
до ст. 196 ч. 4 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджають
апеляційному розгляду справи без
участі представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
доводи представників позивача,
перевіривши і обговоривши доводи
апеляційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення,
суд першої інстанції свої висновки
мотивував тим, що в ході перевірки не
було представлено прихідних накладних
на товар за місцем його реалізації. За
висновками суду першої інстанції,
позивачем не доведено, що облік
вказаного у додатку до акту перевірки
товару здійснювався іншим чином,
зокрема, введенням інформації про
нього до касового апарату (РРО). При
цьому, суд першої інстанції погодився з
доводами позивача, що прихідні
накладні не обов'язково зберігати за
місцем реалізації товару, однак не
визнав обґрунтованим твердження
позивача про причини неможливості
представити їх. Суд першої інстанції
вважає, що позивач зобов'язаний був
представити до перевірки всі наявні у
нього документи, враховуючи що
перевірка проводилась у робочий день, у
зв'язку з чим відсутні підстав
стверджувати, що прихідні накладні, які
представлені для огляду суду, були
наявні на час перевірки і, відповідно,
що спірне рішення суб'єкта владних
повноважень є протиправним. З огляду на
вищевказане, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що рішення №
від 10 лютого 2010 року про застосування
фінансових санкції на суму 5 880 гривень
винесено на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано і підстав для його
скасування не встановлено.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду не погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
урахуванням наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи, 30
січня 2010 року працівниками Державної
податкової інспекції у м. Львові
проведено перевірку господарської
одиниці (магазину) ТзОВ «Виробничо -
комерційна фірма «Мрія - 3», що по вул.
Науковій, 59 у м. Львові, про що складено
Акт (довідка) перевірки за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій. Перевірка проведена згідно
робочого плану перевірок на січень 2010
року, затвердженого начальником
Державної податкової інспекції у м.
Львові 31 грудня 2009 року і на її
проведення було виписано направлення
за №242/23 - 8 від 27 січня 2010 року.

Згідно висновків перевірки, викладених
в акті, в ході її проведення виявлено
порушення позивачем встановленого
порядку ведення обліку товарних
запасів за місцем реалізації, оскільки
на момент перевірки в реалізації
знаходився товар на загальну суму 2 940
гривень, на який не було в наявності
прихідних накладних. У додатку до акта
перевірки зазначено перелік товару, а
саме: крісло «Логіка», крісло «Юпітер»,
стілець «Візитор», шафа двох дверна,
Антресоль.

Тобто, за твердженням податкового
органу, в ході перевірки встановлено
порушення п.12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»

На підставі акту перевірки
відповідачем 10 лютого 2010 року винесено
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за №, яким до
позивача застосовано штрафні санкції
на загальну суму 5 880 гривень.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Порядок ведення бухгалтерського
обліку товарних запасів врегульований
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», ст. 8 якого передбачено, що
підприємство самостійно визначає
облікову політику, обирає форму
бухгалтерського обліку, розробляє
систему і форми
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
затверджує правила документообігу і
технологію обробки облікової
інформації.

У відповідності до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 первинні
документи та облікові регістри, що
пройшли обробку, бухгалтерські звіти і
баланси до передачі їх архіву
підприємства, установи повинні
зберігатися в бухгалтерії у
спеціальних приміщеннях або зачинених
сейфах під відповідальністю
уповноважених осіб.

Крім цього Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 20 жовтня 1999 року
за №246 не містить вимоги про
необхідність зберігання первинних
документів на придбання ттовару за
місцем їх реалізації.

Відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно - матеріальних цінностей, є
порушенням встановленого порядку
ведення бухгалтерського обліку, проте
законодавство не визначає обов'язку
особи зберігати документи первинного
бухгалтерського обліку за
місцезнаходженням товару.

Станом на дату проведення перевірки по
вул. Науковій, 59 у м. Львові первинні
документи на товари, перелічені в
додатку №3 до акту перевірки були
відсутні.

Проте, ця обставина жодним чином не
підтверджує висновку відповідача, що
матеріальні цінності є не
облікованими, так як зазначені у
додатку №3 до акту перевірки товари на
загальну суму 2 940 гривень були
обліковані позивачем. Зокрема, згідно
бухгалтерської довідки, позивач є
виробником меблів і здійснює
реалізацію власної продукції через
фірмовий магазин з використанням
касового апарату (РРО) моделі MINI 600.04,
який дає можливість вносити інформацію
про придбаний товар.

Також, у відповідності до довідки ТзОВ
«Цвітова - сервіс» від 17 серпня 2010 року
за №33 реєстратор розрахункових
операцій MINI 600.04 має технічну
можливість програмувати назву товару,
його ціну та кількість. Звіт по товарах
можна видрукувати за допомогою команди
207.

На підтвердження викладених обставини,
позивачем також були надані суду
першої інстанції інвентаризаційними
описами, Звітами обліку товару в
меблевому магазині ТзОВ ВКФ «Мрія - 3».

Статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Вищевикладені обставини спростовують
висновки відповідача про те, що
позивачем не ведеться облік товарних
запасів за місцем їх реалізації, так як
твердження про необхідність
зберігання первинних документів на
товар за місцем реалізації товару, не
ґрунтується на Законі, а надані
позивачем докази підтверджують факт
належного обліку позивачем
перелічених у Додатку №3 до акту
перевірки товарів.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що у даному випадку не
підтверджено факт порушення позивачем
вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» і, відповідно, відсутні
підстави для застосування штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених ст. 21
цього Закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції, неповно з'ясовано обставини
справи та порушено норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України суд ухвалює
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Проте, на думку колегії судді
апеляційного суду, суд першої
інстанції не дотримався вказаних вимог
щодо законності та обґрунтованості
судового рішення.

При цьому, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції і дають підстави для
скасування оскаржуваного судового
рішення та ухвалення нового судового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Згідно ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, підставами для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, наведених обставин, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що внаслідок невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права,
судом першої інстанції неправильно
вирішено справу.

Тому, апеляційну скаргу відповідача
слід задовольнити: постанову суду
першої інстанції слід скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Мрія - 3»
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2010
року по справі №2а - 4221/10/1370 скасувати та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Мрія - 3» до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова про
скасування податкового повідомлення -
рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова за № від 10 лютого 2010 року
про застосування до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Мрія - 3» штрафних
санкцій на суму 5 880 гривень.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили, а у випадку складення
постанови в повному обсязі відповідно
до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України - у цей же строк з
дня складення постанови суду в повному
обсязі безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський

Постанову в повному обсязі
складено 04 березня 2014 року.