Справа № 802/677/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 березня 2014 р. Справа № 802/677/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Богоноса М.Б.,

Суддів: Вергелеса А.В.

Жданкіної Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівні

представника позивача:
Радзієвського А.М.

представника відповідача: не
прибув;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Барський машинобудівний
завод"

до: Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України

про: визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач - Публічне
акціонерне товариство «Барський
машинобудівний завод» звернувся у
Вінницький окружний адміністративний
суд із позовом до відповідача -
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України. У позовній заяві
позивач просив визнати протиправним
рішення Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України, викладене
у листі № 4122-09/67 від 04 лютого 2014 року,
про відмову у наданні висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом та
зобов'язати Міністерство економічного
розвитку і торгівлі України надати
позивачу висновок щодо продовження
строків зарахування виручки в
іноземній валюті в сумі 9200 дол. США, що
становить 10% суми контракту №15м від 13
травня 2013 року до 21 лютого 2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що між ним та Филіалом
«Браславриба» Відкритого акціонерного
товариства «Глубокський молоко
консервний комбінат» м. Браслав
Республіка Білорусь, укладено контракт
на постачання обладнання №15м від 13
травня 2013 року. За умовами контракту,
залишок його вартості (10 % суми
контракту), що становить 9200 дол. США
сплачується після проведення
продавцем (позивачем у справі)
пусконалагоджувальних робіт і
підписання Акту виконання робіт, при
наданні в підтверджуючий банк
наступних документів: рахунок-фактуру -
1 оригінал, Акт вводу обладнання в
експлуатацію підписаний та
проштампований обома сторонами, що
підтверджує успішний шефмонтаж, запуск
обладнання і експлуатацію та навчання
персоналу - 1 оригінал. Таким чином, на
думку позивача, контракт № 15м від 13
травня 2013 року містить необхідні
критерії для віднесення його до
договорів гарантійного
обслуговування. Відтак у відповідача
згідно Порядку продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, що затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2007
року, не було жодних правових підстав
для відмови у видачі висновку щодо
продовження строків проведення
розрахунків за такою операцією.

Окрім того, позивач посилався на
порушення строків розгляду звернення
ПАТ «Барський машинобудівний завод»
від 21.01.2014 року № 102 (вх.
Мінекономрозвитку України від 22.01.2014 р.
№ 12/7800-14) про надання висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією, що
здійснюється відповідно до контракту
від 13.05.2013 р. № 15м.

Відповідач письмових заперечень на
позовну заяву не надав, участь
уповноваженого представника у
судовому засіданні не забезпечив.

Представник позивача у судовому
засіданні доводи позовної заяви
підтримав та просив позов задовольнити
повністю. Додатково пояснив, що у
зв'язку із проблемами організаційного
характеру іноземний контрагент (Филіал
«Браславриба» Відкритого акціонерного
товариства «Глубокський молоко
консервний комбінат» м. Браслав
Республіка Білорусь) не зміг вчасно
провести митні процедури щодо
обладнання яке постачалося відповідно
до контракту від 13.05.2013 р. № 15м. У зв'язку
із цим, виникла необхідність у
продовженні строків здійснення
розрахунків у іноземній валюті.

Заслухавши пояснення представника
позивача, надавши оцінку іншим доказам,
що долучені до матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити із наступних
підстав.

Судом встановлено, що між Публічним
акціонерним товариством «Барський
машинобудівний завод» та Филіалом
«Браславриба» Відкритого акціонерного
товариства «Глубокський молоко
консервний комбінат» м. Браслав
Республіка Білорусь, укладено контракт
на постачання обладнання №15м від 13
травня 2013 року.

За умовами контракту і додаткових угод
до нього № 1 від 15 серпня 2013 року та № 2
від 07 жовтня 2013 року, продавець (позивач
у справі) зобов'язувався виготовити та
здійснити поставку машину
закатувальну для металевих банок
Ж7-УМЖ-6 в кількості - 2 шт. та автомат
дозувально - наповнювальний ДН2-03-250-2 в
кількості - 1 шт. (п. 1.1. Договору).

Крім цього, позивач взяв на себе
обов'язки провести
пусконалагоджувальні роботи,
зазначеного вище обладнання на
виробничих площах покупця та навчання
персоналу покупця (п. п. 4.5, 5.4 - 5.15
контракту № 15м від 13 травня 2013 року).

Згідно п. 3.1. контракту, відвантаження
товару по даному контракту повинно
бути проведеним на протязі 60 днів після
отримання продавцем від авізуючого
банка повідомлення про відкриття на
його ім'я акредитива.

Відповідно до п. 4.1. контракту № 15м від 13
травня 2013 року його загальна вартість
становила 92000 дол. США. Оплата загальної
вартості контракту проводиться за
рахунок відкритого безвідкличного
підтвердженого документарного
акредитива без надання джерел
виконання який повинен бути відкритий
за дорученням покупця на користь
продавця в ВАТ «Бєлагропромбанку»
Республіка Білорусь.

Підтверджуючий, виконуючий банк: ВАТ
«Промзвязокбанк» (Росія) (п. 4.3.
контракту №15 м від 13 травня 2013 року в
редакції додаткової угоди №1).

Оплата 90% вартості контракту (82800 дол.
США), проводиться при відвантаженні
товару покупцю і при наданні продавцем
до виконуючого банку наступних
документів: рахунок-фактуру - оригінал
та міжнародну товаротранспортну
накладну СМR. ( п.4.4. контракту №15м від 13
травня 2013 року в редакції додаткової
угоди № 1).

Залишок вартості контракту - 10% суми
контракту, що становить 9200 дол. США
сплачується після проведення
продавцем пусконалагоджувальних робіт
і підписання Акту виконання робіт, при
наданні в підтверджуючий банк
наступних документів: Рахунок-фактуру
- 1 оригінал; Акт вводу обладнання в
експлуатацію підписаний та
проштампований обома сторонами, що
підтверджує успішний шефмонтаж, запуск
обладнання і експлуатацію та навчання
персоналу - 1 оригінал (п. 4.5. контракту
№15м від 13 травня 2013 року).

Згідно листа вих. № 93 від 21.01.2014 року
нерезидент (контрагент позивача)
повідомив, що при розмитненні
отриманого від позивача у справі
згідно контракту №15м від 13 травня 2013
року обладнання, виникли певні
труднощі організаційного характеру, у
зв'язку із чим, Филіал «Браславриба»
Відкритого акціонерного товариства
«Глубокський молоко консервний
комбінат» просив відкласти проведення
пуско-налагоджувальних робіт до 21
лютого 2014 року.

Вказана обставина, за твердженням
позивача, і зумовила звернення до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України із листом від 21.01.2014
року № 102 про надання висновку про
продовження строку зарахування
виручки в іноземній валюті в сумі 9200
дол. США, оскільки проплата вказаних 10 %
суми контракту згідно п. 4.5. пов'язана із
закінченням проведення
пуско-налагоджувальних робіт (а.с. 9-11).

Згідно листа Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 04.02.2014 року № 4122-09/67,
Міністерство дійшло висновку, що
операція яка виникла на підставі
контракту №15м від 13 травня 2013 року не
відповідає критеріям, визначеним
пунктом 2 Порядку продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2007
року № 1409. На цій підставі відповідач
констатував відсутність правових
підстав для видачі висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією, що
здійснюється відповідно до контракту
№15м від 13 травня 2013 року.

Надаючи оцінку відмові відповідача у
продовженні строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією, що
здійснюється відповідно до контракту
№15м від 13 травня 2013 року, суд встановив,
що згідно ст. 1 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», виручка резидентів
у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Механізм віднесення операцій
резидентів до таких, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення, а також
умови видачі висновків щодо
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строків проведення розрахунків за
такими операціями встановлено
Порядком продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2007 р. № 1409 (в подальшому
Порядок № 1409).

Позивач при обґрунтуванні позову,
стверджує, що контракт №15м від 13 травня
2013 року носить ознаки договору
гарантійного обслуговування, а тому
висновок про продовження строку
розрахунків повинен бути наданий на
підставі п. 5 ч. 2 Порядку № 1409.

Колегія суддів критично оцінює доводи
позивача із таких мотивів.

Згідно п. 5 ч. 2 Порядку № 1409 до операцій,
що здійснюються резидентами (щодо яких
може бути видано висновок про
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строків проведення розрахунків),
належать операції із договорів
гарантійного обслуговування. У
розумінні наведеної норми Порядку №
1409, договір гарантійного
обслуговування - експортні операції з
поставки товарів (виконання робіт,
надання послуг), умовами яких
передбачено проведення розрахунків
частинами після підписання
відповідних актів технічного
приймання (випробовування, установки,
монтажу, налагодження) товарів (робіт,
послуг), а також проведення остаточних
розрахунків після завершення
відповідного гарантійного періоду.

Аналіз вказаної норми дає підстави для
висновку, що до договорів гарантійного
обслуговування слід відносити
операції які володіють такими
ознаками:

Експортні операції з поставки товарів;

Умовами таких операцій передбачено
розрахунки частинами;

Умовами таких операцій передбачено
остаточні розрахунки після завершення
відповідного гарантійного періоду.

Лише за наявності трьох наведених
ознак операцію можна віднести до
договорів гарантійного
обслуговування.

Суд наголошує на тому, що із змісту
норми п. 5 ч. 2 Порядку № 1409, вбачається,
що висновок про перевищення
встановлених у статтях 1 і 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строків проведення розрахунків може
бути видано щодо операції за договором
гарантійного обслуговування, за
умовами якого передбачено строк
гарантійного обслуговування та
кінцевих розрахунків більш тривалий
аніж 180 днів, які встановлені ст. 1
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті». І саме
у зв'язку із особливостями такого
договірного регулювання (встановлення
строків розрахунків понад 180 днів)
передбачено надання висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією,
оскільки за умовами договору
розрахунки у передбачені строки не
можуть бути проведені.

Колегія суддів надавши оцінку
укладеному між Публічним акціонерним
товариством «Барський машинобудівний
завод» та Филіалом «Браславриба»
Відкритого акціонерного товариства
«Глубокський молоко консервний
комбінат» м. Браслав Республіка
Білорусь контракту на поставку
обладнання №15м від 13 травня 2013 року,
вважає, що такий не може вважатися
договором гарантійного обслуговування
в розумінні п. 5 ч. 2 Порядку № 1409. Так, як
зазначалося вище, за умовами вказаного
контракту (п.п. 4.4-4.5) такий можна
вважати експортною операцією з
поставки товарів умовою якої
передбачено розрахунки частинами.
Проте, згідно п. 4.5 контракту, залишок
вартості контракту - 10% суми контракту,
що становить 9200 дол. США сплачується
після проведення продавцем
пусконалагоджувальних робіт і
підписання Акту виконання робіт, при
наданні в підтверджуючий банк
наступних документів: Рахунок-фактуру
- 1 оригінал; Акт вводу обладнання в
експлуатацію підписаний та
проштампований обома сторонами, що
підтверджує успішний шефмонтаж, запуск
обладнання і експлуатацію та навчання
персоналу - 1 оригінал. Тобто,
проведення остаточних розрахунків між
сторонами передбачено не після
завершення відповідного гарантійного
періоду, що притаманно для договору
гарантійного обслуговування, а після
проведення продавцем
пусконалагоджувальних робіт і
підписання Акту виконання робіт, при
наданні в банк підтверджуючих
документів. При цьому, постачання
обладнання та проведення
пусконалагоджувальних робіт згідно
контракту № 15м від 13 травня 2013 року
передбачалося у межах встановлених ст.
1 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» строків.

Колегія суддів акцентує увагу і на
тому, що як зазначає позивач, порушення
строків розрахунків встановлених ст. 1
Закону пов'язане не із встановленням
остаточних розрахунків після
закінчення строку гарантійного
обслуговування за умовами договору (на
що зроблено акцент у п. 5 ч. 2 Порядку №
1409), а із певними організаційними
процедурами (погодження та
затвердження документів, необхідних
для розмитнення триманого обладнання).
Тобто, на переконання суду, підстави
для віднесення контракту № 15м від 13
травня 2013 року до договорів
гарантійного обслуговування в
розумінні п. 5 ч. 2 Порядку № 1409, для
розрахунків за якими може бути
прийнято висновок про продовження
строків, відсутні.

Разом із тим, суд вважає, що доводи
позивача про пропущення строків
розгляду відповідачем листа-звернення
від 21.01.2014 року № 102 про надання
висновку про продовження строку
зарахування виручки в іноземній валюті
не дають підстави для висновку про
протиправність оскаржуваного рішення
в цілому. При цьому, колегія суддів
зазначає, що питання строків
стосується процедури розгляду
звернення та не дає підстави для
висновку про протиправність рішення
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, викладеного у листі
№ 4122-09/67 від 04 лютого 2014 року.

Окрім цього, суд критично оцінює доводи
позивача у цій частині, з огляду ще й на
норму ч. 5 Порядку № 1409, згідно якої,
датою подання документів, на підставі
яких видається висновок, вважається
дата їх реєстрації в
Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку розглядає подані
резидентом документи протягом 10
робочих днів після їх реєстрації і
видає висновок або письмово відмовляє
у його видачі із зазначенням підстави
(ч. 7 Порядку № 1409).

Як встановлено, лист-звернення
позивача від 21.01.2014 року № 102
зареєстровано відповідачем за вх. №
12/7800-14 від 22.01.2014 року, а оскаржуване
рішення (у формі листа - відмови №
4122-09/67) прийнято 04.02.2014 року, тобто в
межах строків встановлених ч. 7 Порядку
№ 1409.

Таким чином, підстави для визнання
протиправним рішення Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, викладеного у листі № 4122-09/67
від 04 лютого 2014 року, про відмову у
наданні висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом № 15м
від 13 травня 2013 року та зобов'язання
відповідача надати позивачу висновок
щодо продовження строків зарахування
виручки в іноземній валюті в сумі 9200
дол. США, що становить 10% суми контракту
№15м від 13 травня 2013 року до 21 лютого 2014
року відсутні.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат, суд керуючись ст. 94 КАС
України, не встановив підстав для
стягнення в користь позивача
сплаченого при зверненні до суду
судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Богоніс Михайло
Богданович Судді: Вергелес Андрій
Валерійович Жданкіна Наталія
Володимирівна