Справа № 805/997/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
справа №805/997/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І. А., Казначеєва Е.Г.,
Яманко В.Г.,

Секретар судового засідання
Гонтаренко М.Е.,

За участі представника позивача
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (на підставі
довіреності)

За участі представника відповідача
Кузнецової Л.В., Домашенко Т.Г. (на
підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року у справі № 805/997/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 до
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправним
податкового повідомлення - рішення від
08 січня 2014 року № ,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області, в якому просив
визнати протиправним податкове
повідомлення - рішення Торезької
об'єднаної Державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Донецької області від
08.01.2014 року № про стягнення
недоїмки з податку на доходи фізичних
осіб у розмірі 30171,58 грн. та штрафних
санкцій в розмірі 7542,90 грн. (т. 1 а.с. 3-5).

Заявою від 11 лютого 2014 року позивач
уточнив позовні вимоги в частині
завищення валових витрат в розмірі 1800,95
грн. внаслідок перевиставлення ТОВ
«Лєксус - ойл» послуг з водопостачання
наданих КМ «Компанія Вода Донбасу», ФОП
ОСОБА_8 на загальну суму 13959,85 грн.,
визнають, просили врахувати зазначене
уточнення при вирішенні спору. (а.с. 92
т.2).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_8 задоволені,
визнано протиправним податкове
повідомлення-рішення Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 08
січня 2014 року № в частині суми
нарахованого податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 29865,42 гривень та
суми застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7466,36
гривень. (т. 2 а.с. 114-116).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (т. 2 а.с. 118-119).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що підставою для
прийняття оскаржуваного позивачем
податкового повідомлення - рішення
стали висновки, що викладені в акті
документальної планової виїзної
перевірки позивача від 16 грудня 2013
року, з якого встановлено порушення п.
177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, п. 6 ст. 128 Господарського
кодексу України, яке виразилося у
внесенні до податкових декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік
перекручених даних, а саме у завищенні
валових витрат, що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб за результатами річного
декларування; п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177
Податкового кодексу України, у
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012 рік у
сумі 30171,58 грн.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом не
враховано, що до складу витрат фізичної
особи-підприємця на загальній системі
оподаткування не включається сума
амортизації основних засобів. Ведення
бухгалтерського обліку складу валових
витрат виробництва (обігу) і основних
фондів або нематеріальних активів, які
підлягають амортизації для фізичних
осіб-підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством не
передбачено.

В судовому засіданні представники
відповідача підтримали доводи
апеляційної скарги, просили постанову
суду першої інстанції скасувати, у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача заперечували проти доводів
апеляційної скарги, просили апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_8
зареєстрований та обліковується в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з 28
травня 2003 року, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи (т.1 а.с.6), витягом та
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (т.1 а.с.7-8).

Позивач перебуває на податковому
обліку у Торезькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, що доведено
довідкою форми № 4-ОПП від 25 березня 2009
року (т.1 а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
58713375 з 02 червня 2003 року позивач є
платником зазначеного податку та
перебуває на загальній системі
оподаткування (т.1 а.с.9).

Як зазначено у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців основним
видом діяльності позивача є оптова
торгівля твердим, рідким, газоподібним
паливом, роздрібна торгівля пальним (т.1
а.с. 7).

З матеріалів справи видно, що
позивачем, який мав статус фізичної
особи-підприємця з 2003 року у 2009 році
було придбано три автозаправні
станції, про що свідчать рішення
Господарського суду Донецької області
у справі № 32/32пн (т.1 а.с.38-41) та
відповідні документи про право
власності на три автозаправні станції
(т.1 а.с.42-46).

Як вбачається з матеріалів справи,
Торезькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області проведено документальну
планову виїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_8 за період з 01
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, про що
складено акт від 16 грудня 2013 року №
451/17-03/НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 11-31).

Згідно пунктів 1-3 висновків акту
перевірки встановлено порушення
позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, п. 6 ст. 128
Господарського кодексу України, в
результаті чого донараховано 30171,58 грн.
податку з доходів фізичних осіб за 2012
рік (т. 1 а.с.31).

За вказані порушення на підставі
акту документальної планової виїзної
перевірки від 16 грудня 2013 року №
451/17-03/НОМЕР_2 відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08 січня 2014
року № про донарахування податку
з доходів фізичних осіб у розмірі 30171,58
гривень та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7542,90 грн.
(т. 1 а.с. 36).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Спірним у даній справі є питання
правомірності включення до складу
витрат фізичної особи-підприємця на
загальній системі оподаткування суми
амортизації основних засобів.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 55 Господарського
кодексу України фізична особа -
підприємець є суб'єктом
господарювання, тому на нього
розповсюджуються його норми.

Частиною 8 ст.19 Господарського кодексу
України передбачено, що всі суб'єкти
господарювання зобов'язані вести
первинний облік результатів своєї
діяльності та вести бухгалтерський
облік.

Аналогічна вимога міститься у пункті
44.1 статті 44 Податкового кодексу
України, згідно якого, всі платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування на підставі первинних
документів.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи-підприємці на загальній системі
оподаткування зобов'язані мати
первинні документи щодо походження
товару. Ведення бухгалтерського обліку
у фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування
полягає у заповненні книги обліку
доходів та витрат, форма якої
затверджена Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 16 вересня
2013 року № 481. У пункті 1 цього наказу
визначено що, відповідно до пункту 177.10
статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу
ІV Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі -
самозайняті особи), зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат (далі -
Книга), у якій за підсумком робочого
дня, протягом якого отримано дохід, на
підставі первинних документів
здійснюються записи про отримані
доходи та документально підтверджені
витрати.

Отже статтею 177 Податкового кодексу
України врегульоване питання
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування.

Так, відповідно до приписів п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно до вимог п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Пункт 6 ст. 128 Господарського кодексу
України, містить загальні положення
щодо обов'язків громадян при
здійсненні ними підприємницької
діяльності.

Судова колегія звертає увагу, що в
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 акту перевірки
зазначено, що за період з 01 січня 2012
року по 31 грудня 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_8 здійснював
господарську діяльність на загальній
системі оподаткування. При цьому,
податковий орган вважає, що позивачем
до податкової декларації про майновий
стан і доходи внесено перекручені дані
в частині завищення валових витрат
через включення амортизаційних
нарахувань на основні засоби, інші
необоротні і нематеріальні активи в
сумі 175367,21 гривні.

Згідно з п. 138.1 ст.138 розділу ІІІ
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 цієї
статті.

Крім того, пп. 138.8.5. п. 138.8, п. 138.10.2 ст. 138
Податкового кодексу України
передбачено включення до складу
загальновиробничих витрат амортизації
основних засобів загальновиробничого
(цехового, дільничного, лінійного)
призначення (абз. "б"); до складу
собівартості виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг - амортизації
виробничих основних засобів та
нематеріальних активів, безпосередньо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг; до
складу адміністративних витрат -
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання, амортизацію.

Обґрунтовуючи виявлене в акті
перевірки порушення, податковий орган
посилається на той факт, що Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" не
передбачене ведення бухгалтерського
обліку фізичними особами -
підприємцями.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Тому
відповідно до ст.2 цього Закону його дія
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством. Але ж у даному
випадку йдеться про те, хто
зобов'язаний вести бухгалтерський
облік, і наведені норми не містять
ніякої заборони щодо права вести його.

Отже обов'язковість ведення
підприємцями на загальній системі
оподаткування обліку витрат
відповідно до розділу ІІІ Податкового
Кодексу України, зобов'язує таких
підприємців вести бухгалтерський
облік на підставі первинних
документів. Доведення факту наявності
витрат для зменшення бази
оподаткування іншим шляхом ніж ведення
бухгалтерського обліку, законодавець
не припускає.

Приймаючи до уваги той факт, що
долучені до матеріалів справи первинні
документи взагалі не досліджувалися
під час перевірки податковим органом, а
в акті зроблено висновок про те, що
ведення бухгалтерського обліку складу
валових витрат виробництва (обігу) і
основних фондів або нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
для фізичних осіб-підприємців на
загальній системі оподаткування
законодавством не передбачено, то
судова колегія обмежена надати
правовий висновок щодо суми
амортизації чи валового доходу.

Судова колегія звертає увагу, що
позивач погодився з порушеннями
стосовно завищення ним валових витрат
в розмірі 1800,95 грн. внаслідок
перевиставлення ТОВ "Лєксусс-ойл"
послуг з водопостачання, наданих КП
"Компанія Вода Донбасу", ФОП ОСОБА_8 на
загальну суму 13959,85 грн, податковим
органом визначено суму податкового
зобов'язання та штрафних санкцій, які
позивач визнає. Згідно наданого
податковим органом розрахунку сума
донарахованого за вказаним порушенням
податку складає 306,16 гривень, а сума
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій складає 76,54 гривень, отже в цій
частині рішення є правомірним.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року у справі № 805/997/14 -залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року у справі № 805/997/14 -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 20 березня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв