Справа № 803/511/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

21 березня 2014 року м. Луцьк
Справа № 803/511/14

Суддя Волинського окружного
адміністративного суду Смокович В.І.,
вивчивши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до старшого слідчого відділу
Прокуратури Львівської області
Сапуцького Романа Ярославовича,
Прокуратури Львівської області про
часткове скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до старшого
слідчого відділу Прокуратури
Львівської області Сапуцького Романа
Ярославовича, Прокуратури Львівської
області про часткове скасування
постанови від 23 травня 2011 року про
накладення заборони на проведення
реєстраційних операцій щодо
транспортних засобів по справі №181-0311 в
частині накладення заборони на
транспортний засіб - вантажний
автомобіль марки MAN 220, 2002 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Пунктом 3 частини першої статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Позивачу слід відмовити у відкритті
провадження в адміністративній справі,
оскільки позов не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів позовної заяви
ОСОБА_1 оскаржує постанову старшого
слідчого відділу Прокуратури
Львівської області Сапуцького Романа
Ярославовича від 23 травня 2011 року, яка
винесена під час розслідування
кримінальної справи №181-0311 порушеної
щодо службових осіб Львівського ВРЕР
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області за фактом зловживання
службовим становищем та перевищенням
службових повноважень за ознаками
злочинів, передбачених частиною
третьою статті 364, частиною першою
статті 365 Кримінального кодексу
України, та за фактом підроблення
документів та використання
невстановленими особами підроблених
документів за ознаками злочинів
передбачених частинами першою, третьою
статті 358 Кримінального кодексу
України.

Вказаною постановою слідчий наклав
заборону на проведення реєстраційних
операцій щодо ряду транспортних
засобів, в тому числі, щодо вантажного
автомобіля марки MAN 220, 2002 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, який на
праві власності належить позивачу.

Проаналізувавши правовий зміст даної
постанови суддя дійшов висновку, що нею
фактично накладений арешт на майно в
порядку Кримінально-процесуального
кодексу України 1960 року.

Відповідно до пункту 9 Розділу XІ
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України від 13
квітня 2012 року №4651, запобіжні заходи,
арешт майна, відсторонення від посади,
застосовані під час дізнання та
досудового слідства до дня набрання
чинності цим Кодексом, продовжують
свою дію до моменту їх зміни,
скасування чи припинення у порядку, що
діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, арешт накладений на майно
згідно правил
Кримінально-процесуального кодексу
України від 28 грудня 1960 року (далі - КПК
України 1960 року) скасовується або
припиняється виключно за правилами
цього кодексу. Аналогічно, на думку
судді, вирішується питання про
оскарження дій органів судового
розслідування щодо накладення арешту.

За правилами статті 110 КПК України 1960
року, дії і постанови органів дізнання
можуть бути оскаржені до суду. Скарги
на дії і постанови органів дізнання
розглядаються судом першої інстанції
при попередньому розгляді справи або
при розгляді її по суті, якщо інше не
передбачено цим Кодексом.

Отже, скарга на постанову слідчого про
накладення арешту могла бути
розглянута при попередньому розгляді
кримінальної справи або при розгляді
її по суті. У випадку, якщо таких скарг
не було, суд вирішує відповідні питання
при постановленні вироку.

Зокрема, відповідно до пунктів 8, 9
частини першої статті 324 КПК України 1960
року, постановляючи вирок, суд повинен
вирішити такі питання: що зробити з
майном, описаним для забезпечення
цивільного позову і можливої
конфіскації майна; що зробити з
речовими доказами, зокрема з грошима,
цінностями та іншими речами, нажитими
злочинним шляхом.

Як слідує з матеріалів
адміністративного позову, кримінальна
справа в межах якої слідчим винесена
постанова від 23 травня 2011 року вже
вирішена Личаківським районним судом
міста Львова вироком від 13 листопада 2013
року. Однак питання про зняття арешту з
майна цим вироком не вирішувалося.

Натомість, за правилами статті 411 КПК
України 1960 року, питання, пов'язані з
виконанням вироку, вирішуються судом у
судовому засіданні з участю прокурора.

З аналізу вищезазначених норм
кримінального процесуального
законодавства слідує, що будь-які
питання, які пов'язані з виконання
вироку, в тому числі щодо зняття
накладеного органами досудового
розслідування арешту на майно, має
вирішувати той суд, який постановив
вирок.

Аналогічні за змістом правила
містяться і в статті 174 чинного
Кримінального процесуального кодексу
України.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує постанову
слідчого про накладення заборони на
проведення реєстраційних дій, яка
винесена під час розслідування
кримінальної справи, тому суддя дійшов
висновку, що даний спір слід вирішувати
в порядку кримінального судочинства за
правилами Кримінально-процесуального
кодексу України 1960 року на підставі
пункту 9 Розділу XІ «Перехідні
положення» Кримінального
процесуального кодексу України від 13
квітня 2012 року №4651.

Відповідно до пункту 2 частини третьої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 109
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, позовну
заяву ОСОБА_1 до старшого слідчого
відділу Прокуратури Львівської
області Сапуцького Романа
Ярославовича, Прокуратури Львівської
області про часткове скасування
постанови, не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, тому у відкритті
провадження у даній справі слід
відмовити.

Суддя роз'яснює позивачу, що за
правилами статті 411 КПК України 1960 року
даний спір підсудний тому суду, який
постановив вирок за результатами
розгляду кримінальної справи, тобто у
даному випадку Личаківському
районному суду міста Львова.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону
України "Про судовий збір" визначено,
що сплачена сума судового збору
повертається позивачу за ухвалою суду
в разі відмови у відкритті провадження
у справі. За правилами частини другої
статті 7 цього Закону судовий збір
повертається повністю.

Як слідує з доданої до матеріалів
позовної заяви квитанції №37 від 20
березня 2014 року позивачем сплачено
судовий збір у розмірі 73,08 грн. Оскільки
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, тому цей судовий
збір підлягає поверненню у
відповідності до вимог статті 7 Закону
України "Про судовий збір".

При цьому, суддя звертає увагу ОСОБА_1,
що порядок повернення судового збору
за рішеннями судів органами Державної
казначейської служби України
встановлений Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845
(далі - Порядок №845).

Відповідно до пункту 6 Порядку №845, у
разі прийняття рішення про стягнення
коштів стягувач подає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

Оскільки за правилами пункту 6 Порядку
№845 повернення судового збору можливе
без оригіналу розрахункового
документу, тому для уникнення
повторного використання суми судового
збору, яка повертається за цією ухвалою
з Державного бюджету України оригінал
квитанції №37 від 20 березня 2014 року слід
залишити у справі, видавши позивачу
копію зазначеного розрахункового
документу.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 109, статтею 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі статті 7 Закону
України "Про судовий збір", суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до старшого слідчого відділу
Прокуратури Львівської області
Сапуцького Романа Ярославовича,
Прокуратури Львівської області про
часткове скасування постанови від 23
травня 2011 року про накладення заборони
на проведення реєстраційних операцій
щодо транспортних засобів по справі
№181-0311 в частині накладення заборони на
транспортний засіб - вантажний
автомобіль марки MAN 220, 2002 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що з даними
вимогами їй необхідно звернутися до
Личаківського районного суду міста
Львова у порядку, який визначений
статтею 411 Кримінально-процесуального
кодексу України 1960 року, пунктом 9
Розділу XІ «Перехідні положення»
Кримінального процесуального кодексу
України від 13 квітня 2012 року №4651.

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт
НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 73,08 грн
(сімдесят три гривні вісім копійок)
сплачений квитанцією №37 від 20 березня
2014 року.

Оригінал квитанції №37 від 20 березня 2014
року залишити в адміністративній
справі Волинського окружного
адміністративного суду №803/511/14-а.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
невідкладно надіслати позивачу, разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами, крім оригіналу
квитанції №37 від 20 березня 2014 року,
видавши ОСОБА_1 копію вищезазначеного
розрахункового документу.

Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
В.І. Смокович