Справа № 1570/5680/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/800/31767/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Акціонерного товариства
"Машинобудівне виробниче об'єднання
«Оріон» на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року

у справі № 1750/5680/2012

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси

до Акціонерного товариства
«Машинобудівне виробниче об'єднання
«Оріон»

про стягнення
заборгованості по сплаті страхових
внесків

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси (далі -
Управління ПФУ) звернулось до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Акціонерного
товариства «Машинобудівне виробниче
об'єднання «Оріон» (далі - АТ «МВО
«Оріон») про стягнення заборгованості
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за жовтень-листопад 2010
року в розмірі 14 700,73 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
задоволення позову.

Стягнуто з АТ «МВО «Оріон» на користь
Управління ПФУ борг у сумі 14 700,73 грн.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, АТ «МВО
«Оріон» оскаржило його у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права, залишивши в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що судом апеляційної
інстанції до спірних правовідносин
безпідставно застосовано положення
частини п'ятої статті 106 Закону України
09.07.2003 N 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058). Також, приймаючи
оскаржуване рішення, суд апеляційної
інстанції не встановив, за який саме
місяць (місяці) попередніх періодів та
в якому розмірі відповідачем погашено
заборгованість АТ «МВО «Оріон» за
рахунок сплачених страхових внесків за
жовтень-листопад 2010 року.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу Управління ПФУ просило залишити
рішення суду апеляційної інстанції без
змін, а скаргу АТ «МВО «Оріон» - без
задоволення.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що відповідно до
розрахунку суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
жовтень та листопад 2010 року у звітах
форми 23, зданих АТ «МВО «Оріон» в
електронному вигляді до Управління
ПФУ, загальна сума страхових внесків
відповідача за розділом І складає 14
700,73 грн.

Згідно з карткою особового рахунку АТ
«МВО «Оріон» сума боргу (недоїмки) зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування станом на 30.11.2010 складала 18
789,72 грн. Разом з тим, за відповідачем
рахується заборгованість за 2008 рік в
розмірі 276 117,56 грн.

Судом апеляційної інстанції на
підставі витягу з картки особового
рахунку установлено, що поточні
платежі відповідача згідно з
платіжними дорученнями від 07.12.2010 № 178
на суму 7 227,58 грн., від 07.12.2010 № 179 на
суму 435,42 грн., від 06.01.2011 № 185 на суму 6
659,52 грн., від 06.01.2011 № 186 на суму 401,16 грн.,
на які відповідач посилається як на
підставу відсутності заборгованості
за жовтень-листопад 2010 року,
Управлінням ПФУ було зараховано в
рахунок сплати недоїмки за 2008-2009.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведена наявність
заборгованості страхувальника по
сплаті страхових внесків за
жовтень-листопад 2010 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що Управління ПФУ правомірно
зарахувало сплачені відповідачем
страхові внески за жовтень-листопад 2010
року в рахунок погашення
заборгованості за 2008-2009 роки, а тому
позов є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним
обґрунтованим висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Частиною шостою статті 20 Закону N 1058
встановлено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Згідно з частиною п'ятою статті 106
Закону №1058 за рахунок сум, що надходять
від страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Отже, маючи несплачену недоїмку, пеню
та фінансові санкції і сплачуючи при
цьому поточні суми страхових внесків,
страхувальник не вважається таким, що
своєчасно виконав свої зобов'язання за
поточний період, оскільки в силу
імперативних вимог частини п'ятої
статті 106 Закону №1058 органи ПФУ
зобов'язані направити цей платіж на
погашення недоїмки, пені та фінансових
санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
21.02.2012 № 21-4а12.

Відповідно до частини першої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Ураховуючи, що судом апеляційної
інстанції установлено факт
правомірного зарахування Управлінням
ПФУ сплачених відповідачем поточних
страхових внесків за жовтень-листопад
2010 року в рахунок погашення
заборгованості за попередні періоди,
суд касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову та стягнення з АТ
«МВО «Оріон» страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за жовтень-листопад 2010
року в розмірі 14 700,73 грн.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного
товариства «Машинобудівне виробниче
об'єднання «Оріон» відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.