Справа № 804/1010/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р. Справа № 804/1010/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі
Захарчук Н. В. Кузнецов С.М.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства "ЮНІКОН" до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення-рішення., -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 року Приватне акціонерне
товариство «ЮНІКОН» (далі - ПрАТ
«ЮНІКОН», позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Тернопільскої об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, відповідач), в
якому просить суд визнати недійсним
повністю з моменту його прийняття та
скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 04.09.2013р., винесене
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, яким
Приватному акціонерному товариству
"ЮНІКОН" збільшена сума грошового
зобов'язання з орендної плати з
юридичних осіб у розмірі 27 082, 50 грн., з
яких 21 666, 00 грн. - основний платіж, 5416,50
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позову зазначено, що
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка правильності обчислення та
справляння орендної плати за землю
Приватного акціонерного товариства
«ЮНІКОН», , за період з
01.01.2013р. по 30.06.2013р, за результатами якої
складено Акт № 630/7/15-03//23647276 року від
20.08.2013 року «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки правильності обчислення та
справляння орендної плати за землю
приватного акціонерного товариства
«ЮНІКОН» () за період з
01.01.2013р. по 30.06.2013 р.».

В Акті перевірки зроблено висновок про
те, що проведеною перевіркою
встановлено: "Порушення п.286.2 ст. 286 та
пп. 288.5.1 п. 285.5 ст. 288 Податкового кодексу
України, внаслідок чого позивачем
занижено суму сплати орендної плати на
21 666, 00 грн.".

ПрАТ «ЮНІКОН» не згодне з податковим
повідомленням - рі шенням № від
04.09.2013р., винесеним Тернопільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області,
яким Приватному акціонерному
товариству "ЮНІКОН" збільшена сума
грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб у розмірі 27 082, 50
грн., з яких 21 666, 00 грн. - основний платіж,
5 416,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції
та вважає, що воно повинно бути
скасоване як таке, що не відповідає
вимогам чинного законодавства України.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі. Адміністративний позов
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі та письмові заперечення, в яких
зазначив наступне.

Перевіркою встановлено, що сума
орендної плати за 6 місяців 2013 року за
даними платника (декларація від 21.02.2013
№) складає 21666,00 грн., а має
становити 43332,00 грн., а тому ПрАТ
«ЮНІКОН» занижено суму податкового
зобов'язання по орендній платі за
січень - червень 2013 року на суму 21666,00
грн. Нормами податкового законодавства
чітко передбачено мінімальну межу
земельного податку - трикратний розмір.
Жодним нормативно правовим актом не
передбачено право органів
самоврядування на надання пільг з
орендної плати чи її зменшення, у тому
числі шляхом застосування
коефіцієнтів до нормативно - грошової
оцінки.

З огляду на викладене, відповідач
вважає, що оскаржуване податкове
повідомлення рішення № від
04.09.2013р., винесене Тернопільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
правомірно та на законних підставах, а
тому позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка правильності обчислення та
справляння орендної плати за землю
Приватного акціонерного товариства
«ЮНІКОН», за період з
01.01.2013р. по 30.06.2013р, за результатами якої
складено Акт № 630/7/15-03//23647276 від 20.08.2013
року «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
правильності обчислення та справляння
орендної плати за землю приватного
акціонерного товариства «ЮНІКОН» () за період з 01.01.2013р. по
30.06.2013р.»

В Акті перевірки зроблено висновок про
те, що проведеною перевіркою
встановлено:

"Порушення п.286.2 ст. 286 та пп. 288.5.1 п. 285.5
ст. 288 Податкового кодексу України,
внаслідок чого товариством занижено
суму сплати орендної плати на 21 666, 00
грн.".

Не погоджуючись із висновками,
викладеними в Акті перевірки,
відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового
кодексу України ПAT "ЮНІКОН" 02.09.2013р. було
надіслано відповідачу поштою
Заперечення від 02.09.2013р. за вих. №
870/УДіІ/ЮрВ до Акту перевірки.

Тернопільською ОДПІ було надано
відповідь - лист про розгляд
заперечення від 05.09.2013 року № /7/15-03/ з
обгрунтуваною відповіддю.

Відповідно до матеріалів справи,
перевіркою встановлено, що на підставі
договору оренди №2 від 21.05.2008 у
ПрАТ «ЮНІКОН» перебуває в користуванні
земельна ділянка площею - 6581 кв. м., що
знаходиться у м. Тернополі, вул.
Поліська, 6. Нормативна грошова оцінка
зазначеної земельної ділянки
становить 2888799,14 грн. згідно п.7 рішення
Тернопільської міської ради від 30.03.2010
року №5/33/1 "Про грошову оцінку земель м.
Тернополя".

Пунктом 8 рішення Тернопільської
міської ради від 30.03.2010 року №5/33/1 "Про
грошову оцінку земель м. Тернополя" та
п.1 рішення від 26.08.2010 року № 5/38/19 «Про
внесення змін до рішення міської ради
від 30.03.2010 року №5/33/1 «Про грошову
оцінку земель м. Тернополя» та п.1
рішення від 16.08.2011 №6/13/54 «Про
встановлення коефіцієнта при
розрахунках плати за земельні ділянки»
встановлено, що з червня 2010 року по 2012
рік при розрахунках плати за земельні
ділянки використовується коефіцієнт 0,5
до нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до додатка до договору
оренду від 07.12.2011 №00654, сума
орендної плати з 01.01.2011 року становить 3%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а саме 3611,00 грн., із
застосуванням до нормативної грошової
оцінки землі коефіцієнту 0,5 прийнятого
рішеннями Тернопільської міської ради.

Таким чином, суд зазначає, що
коефіцієнт 0,5 при розрахунку розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
застосовується до 31.12.2012 року, тому сума
орендної плати на 2013 рік повинна
становиш 7222,00 грн. в місяць.

Суд звертає увагу на те, що перевіркою
встановлено, що сума орендної плати за 6
місяців 2013 року за даними платника
(декларація від 21.02.2013 №) складає
21666,00 грн., а має становити 43332,00 грн. а
тому ПрАТ «ЮНІКОН» занижено суму
податкового зобов'язання по орендній
платі за січень - червень 2013 року на
суму 21666,00 грн.

За результатами перевірки
Тернопільська ОДПІ прийняла податкове
повідомлення - рішення від 04.09.2013 року
№ про збільшення грошових
зобов'язань по орендній платі за землю
на 21666, 00 грн. і 5416,50 грн. штрафної
санкції.

Згідно з пунктом і стані 96 Земельного
кодексу України землекористувачі
зобов'язані, зокрема, забезпечувала
використання землі за цільовим
призначенням, своєчасно сплачувати
земельний податок або орендну плату,
своєчасно надавати відповідним
органам виконавчої влади та органам
місцевого самоврядування дані про стан
і використання земель у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до стані 206 Земельного
кодексу України використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати :
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про оренду землі» визначено, що оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Статтею Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що орендодавцями
земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, є сільські,
селищні, міські ради в межах
повноважень, визначених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про
оренду землі» орендарями земельних
ділянок є юридичні або фізичні особи,
яким на підставі договору оренди
належить право володіння і
користування земельною ділянкою.

Статтею 13 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що договір оренди
землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку
у володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 15
Закону України «Про оренду землі»
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки, строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням
її розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди. У разі
визнання у судовому порядку договору
оренди землі недійсним отримана
орендодавцем орендна плата за
фактичний строк оренди землі не
повертається.

Згідно зі статтею 269 Податкового
кодексу України платниками податку є:
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

У статті 270 Податкового кодексу України
зазначено, що об'єктами оподаткування
є: земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Згідно зі статтею 271 Податкового
кодексу України базою оподаткування є:
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 5 статті 201
Земельного кодексу України грошова
оцінка земельних ділянок проводиться з
методикою, яка затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 276.5 статті 27
Податкового кодексу України у разі
надання в оренду земельних ділянок (в
межах населених пунктів), окремих
будівель (споруд) або їх частин
власниками та землекростувачами, у
тому числі зазначеними у пунктах 276.1 та
276.4 цієї статті іншим суб'єктам, податок
за площі, що надаються в оренду,
обчислюється відповідно до статті 274
цього кодексу від нормативної грошової
оцінки, визначеної з урахуванням
застосування відповідного коефіцієнта
функціонального використання цих площ
залежно від виду економічної
діяльності орендаря та статті 275 цього
кодексу.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4. 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Так, згідно п.288.5 ст.288 Податкового
кодексу України розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 не
може бути меншою:

для земель - сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку.

Таким чином, нормами податкового
законодавства чітко передбачено
мінімальну межу, земельного податку -
трикратний розмір.

З набранням чинності з 01.01.2011 року норм
Податкового кодексу України органи
місцевого самоврядування можуть
встановлювати пільги лише щодо
земельного податку, що сплачується на
відповідній території.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд звертає увагу на те, що ні
Податковим кодексом України (чинним з
01.01.2011 року), ні Законами України "Про
місцеве самоврядування в Україні", "Про
оцінку земель", "Про оренду землі" не
передбачено право органів місцевого
самоврядування на надання пільг з
орендної плати чи її зменшення, в тому
числі шляхом застосування
коефіцієнтів до нормативної грошової
оцінки.

З огляду на викладене суд вважає, що
відповідач діяв правомірно, довів факт
наявності порушень позивачем
податкового законодавства, а тому
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 04.09.2013р., винесене
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, яким
Приватному акціонерному товариству
"ЮНІКОН" збільшена сума грошового
зобов'язання з орендної плати з
юридичних осіб у розмірі 27 082, 50 грн., з
яких 21 666, 00 грн. - основний платіж, 5 416,50
грн. - штрафні (фінансові) санкції не
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Що стосується стягнення судового
збору, то суд зазначає наступне.

Порядок сплати судового збору
врегульовано Законом України "Про
судовий збір", в редакції Закону
України № 590-VII від 19.09.2013 року, який
набрав чинності 23.10.2013 року, у
відповідності до п.3 ч.2 ст. 4 якого при
зверненні до адміністративного суду з
адміністративним позовом майнового
характеру сплачується судовий збір у
розмірі 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати. Частиною 3 статті 4
вказаного вище закону України
передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

До прийняття Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна заробітна плата визначена у
розмірі 1218 грн., що був встановлений
станом на 01.12.2013 Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

Враховуючи те, що під час звернення до
адміністративного суду позивач
сплатив судовий збір у розмірі 172,05 грн.,
то з нього підлягає стягнення до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1654, 95 грн.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Приватного акціонерного
товариства «ЮНІКОН» до Тернопільскої
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення - рішення -
відмовити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «ЮНІКОН» решту судового
збору у розмірі 1654, 95 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Н.В. Захарчук