Справа № 2а-10142/12/2670
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - центральний офіс з
обслуговування великих платників
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства з іноземною інвестицією
"Сантрейд" до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
центральний офіс з обслуговування
великих платників Міністерства
доходів і зборів України про визнання
дії протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство з іноземною
інвестицією "Сантрейд" звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
центральний офіс з обслуговування
великих платників Міністерства
доходів і зборів України про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 01.03.2012 р. №
та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
травня 2013 року позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - центральний офіс з
обслуговування великих платників
Міністерства доходів і зборів України
від 01.03.2012 р. № та №.

На вказану постанову відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією у м. Києві по роботі з
великими платниками податків
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
правомірності визначення податку на
прибуток підприємства та податку на
додану вартість підприємства по
взаємовідносинах з ПП «Кремгесівське»
та ПП «СВ-Інтерконтакт» за період з
01.09.2010 р. по 30.11.2010 р., за результатами
якої складено акт перевірки від 17.02.2012
р. №145/40-40/25394566.

Даною перевіркою встановлено
порушення позивачем:

- пп. 7.2.4, пп. 7.2.6, пп. 7.2.8 п. 7.2, пп.7.4.1
п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2, п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до завищення
суми податкового кредиту за листопад
2010 р. в розмірі 386 850,59 грн.;

- пп. 7.7.1, пп. 7.7.2, п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР від 03.04.97 (із змінами
та доповненнями), що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування ПДВ за грудень 2010 р. в
розмірі 386 850,59 грн., яка підлягає
зменшенню;

- пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закон України
«Про оподаткування прибутків
підприємств» та п. 44.1, 44.6 ст. 44, п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток на
загальну суму 2 306 395,00 грн., у
тому числі за 3 квартал 2010 року в сумі
30181,00 грн., за 4 квартал 2010 року в сумі 2 276
214,00 грн.

На підставі акту перевірки
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 01.03.2012 р.
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств за основним
платежем на суму 2 306 395,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 576599,00 грн., та №, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 386 850,59 грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї
статті визначено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 статті
1 Закону України "Про податок на додану
вартість" (чинного на час виникнення
спірних правовідносин), податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Підпункти 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 цього Закону передбачають обов'язок
платника податку надати покупцю
податкову накладну з відповідними
реквізитами, яка складається в момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Згідно пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7
зазначеного Закону право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрований як
платники податку у порядку,
передбаченому ст. 9 цього Закону.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
цього Закону встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 цього Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Аналогічні положення закріплені
у ст.ст. 139, 198 Податкового кодексу
України.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Як вбачається з матеріалів
справи, між позивачем (покупець) та ПП
«СВ-Інтерконтакт» (постачальник)
укладено ряд договорів поставки
соняшника: № від 30.09.2010 р. на
загальну вартість товару 144869,52 грн.;
№ від 04.10.2010 р. на загальну
вартість - 149693,40 грн.; № від 04.10.2010
р. на загальну вартість - 746508,78 грн.;
№ від 06.10.2010 р. на загальну
вартість - 289938,31 грн.; № від 07.10.2010
р. на загальну вартість - 227121,78 грн.;
№ від 08.10.2010 р. на загальну
вартість - 1 057 115,00 грн.; № від 13.10.2010
р. на загальну вартість - 353358,40 грн.;
№ від 14.10.2010 р. на загальну
вартість - 518403,82 грн.; № від 15.10.2010
р. на загальну вартість - 1 160 798,35 грн.;
№ від 18.10.2010 р. на загальну
вартість - 257664,72 грн.; № від 19.10.2010
р. на загальну вартість - 139323,70 грн.;
№ від 20.10.2010 р. на загальну
вартість - 133143,02 грн.; а також договорів
поставки ячміня: № від 05.10.2010 р. на
загальну вартість товару 138487,96 грн.;
№ від 05.10.2010 р. на загальну
вартість - 164974,88 грн.; № від 06.10.2010
р. на загальну вартість - 368406,76 грн.;
№ від 07.10.2010 р. на загальну
вартість 536572,13 грн.; № від 08.10.2010 р.
на загальну вартість - 416868,06 грн.;
№ від 11.10.2010 р. на загальну
вартість - 274025,57 грн.; № від 12.10.2010
р. на загальну вартість - 130308,13 грн.;
№ від 07.10.2010 р. на загальну
вартість - 536572,13 грн.

Також, між позивачем (покупець) та
ПП «Кремгесівське» (постачальник)
укладено договори поставки насіння
соняшника та пшениці: № від 16.11.2010
р. на загальну вартість товару - 323768,65
грн.; № від 17.11.2010 р. на загальну
вартість - 81975,56 грн.; № від 19.11.2010 р.
на загальну вартість - 623294,00 грн.;
№ від 22.11.2010 р. на загальну
вартість - 161758,28 грн.; № від 23.11.2010
р. на загальну вартість - 280394,09 грн.;
№ від 25.11.2010 р. на загальну
вартість - 49694,40 грн.; №1 від 21.11.2010
р. на загальну вартість - 46132,80 грн.;
№ від 23.11.2010 р. на загальну
вартість - 67939,20 грн.; № від 24.11.2010 р.
на загальну вартість - 127108,08 грн.;
№ від 25.11.2010 р. на загальну
вартість - 178 550,40 грн.; № від 26.11.2010
р. на загальну вартість - 99926,40 грн.;
№ від 27.11.2010 р. на загальну
вартість - 280560,00 грн.

Реальність виконання вказаних
договорів підтверджується належними
первинними документами, зокрема
податковими і видатковими накладними,
рахунками-фактурами, реєстром
автомобілів відвантажених на ТИСІ,
товарно-транспортними накладними,
актами перерахунку цін, платіжними
дорученнями.

Крім того, в матеріалах містяться
докази використання позивачем у
власній господарській діяльності
товару, придбаного у вказаних
контрагентів та його подальшої
реалізації. Закуплений у ПП
«СВ-Інтерконтакт» ячмінь завантажено
ТОВ «Трансінвестсервіс», на
підтвердження чого позивачем надано
відповідний договір та первинні
документи на його виконання та лист від
ТОВ «Трансінвестсервіс» №0201/03 від 02.01.13
р., яким останній підтверджує
надходження всього обсягу ячменю до
порту «Південний» та його завантаження
на судна для подальшого експорту.
Прийняття пшениці, закупленої у ПП
«Кремгесівське», відбувалося на
підставі договору отримувача товару
Bunge SA та ТОВ «Маршиппінг», за яким
останній надав позивачу послуги з
митного-брокерського оформлення
закупленої у ПП «Кремгесіввське»
пшениці, на підтвердження чого позивач
надав копію договору-доручення №1/10 від
04.02.2010 р., актів виконаних робіт,
рахунків-фактур та копії відповідних
вантажно-митних декларацій, складених
для митного оформлення експорту
закупленої у ПП «Кремгесівське»
пшениці.

В свою чергу, відповідачем не
спростовано доводів позивача та
доказів, наявних у матеріалах справи,
які доводять товарність та реальність
господарських операцій між позивачем
та ПП «Кремгесівське», ПП
«СВ-Інтерконтакт».

Разом з тим, колегія суддів
зазначає, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди - покупця товару (робіт, послуг),
яка є платником податків, не покладено
обов'язку в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників при створенні
підприємства та здійсненні
господарської діяльності або через
відсутність висновків зустрічних
перевірок зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту та донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.

Відповідачем не надано судового
рішення, яке б набрало законної сили,
прийнятого в порядку ст. 551
Господарського кодексу України щодо
встановлення підробної реєстрації
контрагентів, втрачених документів або
реєстрацію на осіб, які не мали наміру
провадити фінансово-господарську
діяльність або реалізовувати
повноваження, а також не наданого
судового рішення в порядку ст. 234
Цивільного кодексу України щодо
фіктивності правочинів між позивачем
та його контрагентами. При цьому, лише
встановлення в ході судового розгляду
факту узгодженості дій платника
податків з недобросовісними
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару від виконання
податкових зобов'язань може слугувати
підставою для відмови у праві на валові
витрати та податковий кредит.

Щодо посилання податкового органу на
відсутність реального характеру
зазначеного правочину через
неспроможність контрагентів його
виконання у зв'язку з відсутністю
належних ресурсів, колегія суддів
зазначає, що відповідачем не доведено
кількість працівників та конкретно
визначених ресурсів в тому числі і
складських приміщень, які повинні були
бути у контрагентів для виконання
передбачених вказаними договорами
операцій, а тому такі посилання
податкового органу є необґрунтованими.

Таким чином, податкові
повідомлення-рішення від 01.03.2012 р.
№ та № є протиправними та
підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову, а тому апеляційну
скаргу Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - центральний
офіс з обслуговування великих
платників Міністерства доходів і
зборів України необхідно залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
травня 2013 року - без змін, оскільки вона
ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
центральний офіс з обслуговування
великих платників Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали
складено 11.03.2014 р.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.