Справа № 826/17722/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Губська О.А.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к позивача
Каргалик Д.М.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Волинській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 січня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Холдинг» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
постанови №224 від 04.11.2013 року -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
постанови №224 від 04.11.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 січня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області
проведено перевірку автозаправної
станції № 2603, розташованою за адресою:
м. Луцьк, вул. Рівенська, 98, яка належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Альянс Холдинг».

Перевіркою встановлено порушення пп. 8,
9 Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.1997 р. № 1442, ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів», а саме:
ненадання необхідної, доступної та
достовірної інформації про бензин
автомобільний етиловий А-95 та паливо
дизельне ДТ-Л-К4; невідповідність
дизельного палива Л-0,20-62 вимогам ДСТУ
3868-99 за показником температури спалаху
в закритому тиглі.

За наслідками перевірки складено Акт №
001168 від 24.10.2013 р. та винесено припис,
яким позивача зобов'язано усунути
недоліки, виявлені під час проведення
перевірки, повідомити про усунення
вказаних недоліків до розгляду
матеріалів справи.

04.11.2013 р. відповідачем винесено
постанову про накладення стягнень № 224,
якою до ТОВ «Альянс Холдинг»
застосовано штраф за:

- відсутність необхідної, доступної та
своєчасної інформації про продукцію;

- реалізацію продукції, що не
відповідає вимогам нормативної
документації, - у розмірі відповідно 30%
або 38 685,60 гривень та 50% або 30 269,70
гривень, загальною сумою 68 955,30 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час проведення процедури відбору
зразків продукції відповідачем
порушено процедуру відбору та
оформлення результатів відбору
зразків продукції, зокрема : акт
відбору зразків не містить основних
реквізитів, передбачених Інструкцією
№271/121; в акті відбору зразків не
міститься відомості про номер
резервуара(роздавальної колонки, з
якого було здійснено відбір зразка; не
надано доказів ознайомлення позивача з
рішенням про проведення експертизи та
висновками експертизи нафтопродуктів.
Крім того, суд першої інстанції
зазначав , що з сум штрафних санкцій
неможливо встановити до яких саме
правопорушень їх застосовано та в яких
розмірах, оскільки відсутній їх
розрахунок. Таким чином, суд першої
інстанції вважав, що висновки, зроблені
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області в акті
перевірки №001168 від 24.10.2013 року, є
незаконними, а постанова, прийнята на
підставі такого акту, є протиправною і
підлягає скасуванню.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції не може погодитися
враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1 Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
указом Президента №465/2011 від 13.04.2011 р.
(надалі - Положення № 465/2011) визначено,
що Державна інспекція України з питань
захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України.
Держспоживінспекція України входить
до системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів. Держспоживінспекція
України є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності регулюються Законом України
«Про захист прав споживачів» від 12
травня 1991 року N 1023-XII (надалі - Закон N
1023-XII). Цим законом встановлюються права
споживачів, а також визначається
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Так відповідно до вимог ст. 26 Закону N
1023-XII спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів ( ч.1 ст.26) здійснюють
державний контроль за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, забезпечують реалізацію
державної політики щодо захисту прав
споживачів і мають право:

1) давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;

2) перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту прав споживачів;

3) відбирати у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету. У разі
встановлення за результатами
проведених досліджень (експертизи)
факту реалізації продукції неналежної
якості та/або фальсифікованої суб'єкт
господарювання, що перевірявся,
відшкодовує здійснені за це витрати.
Кошти відшкодовування витрат
зараховуються до державного бюджету.
Порядок відбору таких зразків
визначається Кабінетом Міністрів
України;

4) проводити контрольні перевірки
правильності розрахунків із
споживачами за реалізовану продукцію.
У разі неможливості повернення
продукції, яка була використана
(одержана) під час контрольної
перевірки, відшкодування затрат
відноситься на результати діяльності
суб'єктів господарювання. Порядок
проведення таких перевірок
визначається Кабінетом Міністрів
України;

5) одержувати безоплатно від суб'єктів
господарювання, що перевіряються,
копії необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва цієї продукції;

13) накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, стягнення, передбачені
статтею 23 цього Закону, в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Результати перевірок суб'єктів
господарювання службовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, оформлюються відповідними
актами (ч.2 ст.26). Порядок відбору
зразків продукції для визначення її
якісних показників, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2007 р. N 1280 (надалі - Порядок
№ 1280).

Відповідно до ст. 15 Закону N 1023-XII
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити назву
продукції.

Разом з тим, згідно до п. 9 Правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.1997р. №1442
суб'єкт господарювання, що здійснює
продаж нафтопродуктів, зобов'язаний
своєчасно подати споживачеві
необхідну, доступну та достовірну
інформацію про нафтопродукти, а
також копії паспортів якості, в яких
зазначені нормативні документи,
вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні). В інформації
про нафтопродукти зазначаються: їх
назва; дані про їх основні властивості;
відомості про вміст шкідливих
для здоров'я речовин, які
встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії
споживача після його закінчення,
а також можливі наслідки в разі
невчинення цих дій; найменування та
місцезнаходження суб'єкта
господарювання і підприємства, яке
здійснює його функції щодо прийняття
претензій від споживача.
Інформація подається споживачеві
згідно із законодавством про мови.
Суб'єкт господарювання зобов'язаний
поінформувати споживача про
можливість виникнення за певних
умов унаслідок поводження з
нафтопродуктами небезпеки для життя,
здоров'я споживача та його майна,
навколишнього природного середовища.

Статтею 23 Закону N 1023-XII
передбачено, що у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність:

за виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

- відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області) в
особі заступника начальника -
начальника відділу Горішниго В.І.
проведено планову перевірку щодо
дотримання ТОВ «Альянс Холдинг» правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами,
про що складений відповідний акт N 001168
від 24.10.2013р.

Згідно акту перевірки(а.с.12) виявлено
наступні порушення:

- АЗС не укомплектовано зразковим
вимірником кількістю 50літрів ( п.20
Правил);

- споживачам не надається необхідна та
своєчасна інформація, зокрема : а)
бензин автомобільний не етильований
А-95, так як на інформаційному табло, яке
встановлене на в'їзді та біля оператора
АЗС зазначено, що продається бензин А-95
Євро вид I V-Power™ Nitro™, чим не
повідомлено споживача що до даного
палива додані добавки, що позбавляє
споживача від свідомого і
компетентного вибору нафтопродукту ( п.
8,9 Правил, ст.15 Закону N 1023-XII); б) паливо
дизельнеДТ-Л-К4, сорт С так, як на
інформаційному табло, яке встановлене
на в'їзді та біля оператора АЗС
зазначено, що продається дизельне
паливо Євро V-Power™ Nitro™ марки С, вид II,
чим не повідомлено споживача що до
даного палива додані добавки, що
позбавляє споживача від свідомого і
компетентного вибору нафтопродукту ( п.
8,9 Правил, ст.15 Закону N 1023-XII).

За результатами перевірки та на
підставі Акту позивачеві винесено
припис (а.с.14) про виконання якого
позивач мав повідомити до 04.11.2012р.. Крім
того, відібрано зразки палива
дизельного Л-0,20-62 на відповідність
вимогам ДСТУ 3868-99.

Припис щодо усунення виявлених
порушень не оскаржувався, доказів на
виконання зазначених у приписі
порушень не надав.

Постановою №224 від 04.11.2013р. до позивача
застосовано штрафні санкції за
відсутність необхідної, доступної та
своєчасної інформації про продукцію та
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативної документації, - у
розмірі відповідно 30% або 38 685,60 гривень
та 50% або 30 269,70 гривень, загальною сумою
68 955,30 гривень.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з висновком
контролюючого органу про наявність в
діях позивача встановлених в акті
перевірки порушень вимог
законодавства у сфері захисту прав
споживачів та про наявність підстав
для притягнення до відповідальності за
встановлені порушення.

Отже, постанова про застосування
штрафних санкцій прийнята
відповідачем в межах повноважень та
відповідає вимогам ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Щодо твердження суду першої інстанції
про неправомірність дій відповідача по
відбору зразків продукції та
невідповідність змісту самого Акту про
відбір зразків вимогам Інструкції з
контролювання якості нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затверджена
наказом Мінпаливенерго України,
Держспоживстандарту України від 04.06.2007
року №271/121, колегія суддів зазначає про
наступне.

Щодо порядку винесення рішення про
відбір: відповідно до статті 13 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 5 квітня
2007 року N877-V (надалі - Закон № 877-V) та
Порядку відбору зразків продукції для
визначення її якісних показників,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2007 р. N 1280
(надалі - Порядок № 1280) відбір зразків
продукції здійснюється на підставі
письмового вмотивованого рішення
керівника органу Держспоживінспекції
або його заступника згідно із законом.

Щодо порядку здійснення відбору:
відбір зразків продукції здійснюється
посадовою особою Держспоживінспекції
у присутності керівника суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи і засвідчується актом відбору
зразків продукції.

До початку відбору зразків продукції
посадова особа Держспоживінспекції
зобов'язана пред'явити рішення про
відбір зразків продукції та роз'яснити
суб'єкту господарювання порядок
відбору зразків продукції.

Суб'єкт господарювання має право бути
присутнім при всіх діях під час відбору
зразків продукції і заявляти
клопотання з приводу цих дій, про що
вноситься запис до акта відбору
зразків продукції.

Щодо порядку складання акта відбору
зразків продукції:

- за наслідками відбору зразків
продукції посадова особа
Держспоживінспекції складає акт
відбору зразків;

- акт відбору зразків продукції
складається у трьох примірниках. Всі
примірники акта підписуються
посадовою особою, яка відібрала зразки
продукції, та суб'єктом господарювання
або уповноваженою ним особою;

- один примірник акта відбору зразків
додається до опломбованих (опечатаних)
зразків продукції та передається разом
із зразками до уповноваженої та/або
акредитованої організації, що
призначена для проведення експертизи
(випробування) та зазначена в рішенні
про відбір зразків продукції, другий -
залишається у суб'єкта господарювання,
третій - в особи, яка здійснила відбір
зразків продукції.

В акті відбору зразків продукції
зазначаються: місце і дата складення
акта; номер і дата рішення керівника
органу державного нагляду (контролю),
на підставі якого здійснюється відбір
зразків продукції, посади, прізвища,
імена та по батькові посадових осіб,
які здійснюють їх відбір; найменування
та місцезнаходження юридичної особи
та/або її відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, в яких
здійснюється відбір зразків продукції;
посада та прізвище, ім'я і по батькові
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання; перелік та кількість
відібраних зразків продукції із
зазначенням виробника, дати
виробництва, серії (номера) партії,
загальної вартості зразків.

Як вбачається із змісту Акту (а.с.24)
відбір зразків здійснювався на
підставі рішення №000101, прийнятого
заступником начальника-начальника
відділу. Відбір зразків здійснювався у
присутності начальника АЗС та
оператора АЗС. Акт відбору зразків
містить всі необхідні реквізити та
дані щодо кількості (об'єму) зразків,
найменування продукції, назву
виробника,тощо. До акту відібрання
зразків позивачем не вносилися
зауваження чи заперечення. Також були
відсутні заяви та клопотання.

Щодо застосування до спірних
правовідносин положень Інструкції від
04.06.2007 року №271/121, колегія суддів
звертає увагу, що вказану Інструкцію
затверджено Наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 4 червня 2007 року N 271/121 на
виконання Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» та з метою встановлення
єдиного порядку організації та
здійснення робіт, пов'язаних з
контролюванням якості товарної нафти
та нафтопродуктів під час приймання,
зберігання, транспортування та
відпуску.

Під час розроблення Інструкції
використані такі документи:

Закон України «Про метрологію та
метрологічну діяльність»;Закон
України від 30.11.2006 N 398-V «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України з питань оподаткування»; Закон
України «Про підтвердження
відповідності»; Закон України «Про
акредитацію органів з оцінки
відповідності»; Закон України «Про
стандартизацію»; Постанова Кабінету
Міністрів України від 14 квітня 2004 року N
488 «Про затвердження Порядку
проведення перевірки екологічних
показників нафтопродуктів, які
реалізуються шляхом оптової та
роздрібної торгівлі».

Отже , вказана Інструкція не
розроблялася з метою реалізації
положень Закону України «Про захист
прав споживачів». Крім того, слід
зазначити, що Порядок № 1280 затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
31 жовтня 2007 р. відповідно до статей 14 і 15
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». Цією
постановою також затверджено форму
акта відбору зразків продукції, та
постановлено Міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади
привести власні акти у відповідність з
цією постановою.

Ця постанова набирала чинності
одночасно із Законом України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», тобто з 26.12.2007р.

Отже, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції при оцінці дій
відповідача щодо здійснення перевірки
та відібрання зразків продукції,
помилково посилався на положення
Інструкції N 271/121 і дійшов
необґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача щодо
відбору зразків продукції та складання
акта відбору, а також щодо прийняття
постанови про застосування фінансових
санкцій.

Таким чином, що доводи апеляційної
скарги спростовують висновки суду
першої інстанції щодо неправомірності
дій та рішень відповідача.

Оскільки, судом першої інстанції при
розгляді справи порушені норми
процесуального та матеріального права,
висновки суду першої інстанції
спростовуються доводами апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а постанова суду першої
інстанції скасуванню, з ухваленням
нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Волинській
області задовольнити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 січня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Холдинг» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
постанови №224 від 04.11.2013 року -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
О.А.Губська

Повний текст виготовлено - 17.03.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.