Справа № 810/2665/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.
розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
малого приватного підприємства
«Діліжанс» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом малого
приватного підприємства «Діліжанс» до
управління Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті у Київській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанов про застосування
фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Мале приватне підприємство
«Діліжанс» (далі - позивач) звернулося
до Київського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у Київській
області (далі - відповідач) про визнання
дій відповідача з розгляду справ про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт протиправними
і скасування постанов про застосування
фінансових санкцій від 25.04.2013 року №
000339, від 25.04.2013 року № 000340, від 25.04.2013
року № 000341 і від 25.04.2013 року № 000345.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 12 липня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, мале
приватне підприємство «Діліжанс»
зареєстровано 30.06.1998 року Виконавчим
комітетом Білоцерківської міської
ради Київської області як юридична
особа.

Згідно з довідкою АБ № 472064 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, видами діяльності
позивача за КВЕД є:

- пасажирський наземний
транспорт міського та приміського
сполучення;

- технічне
обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів;

- надання послуг таксі;

- вантажний
автомобільний транспорт;

- діяльність готелів і
подібних засобів тимчасового
розміщування;

- технічне випробування
та дослідження.

Як вбачається з матеріалів справи, у
березні і квітні 2013 року посадовими
особами відповідача здійснено
перевірку транспортних засобів МПП
«Діліжанс», які здійснювали регулярні
пасажирські перевезення, за
результатами яких складено Акти від
14.03.2013 року № 000807, від 27.03.2013 року № 000684,
від 17.04.2013 року № 000798, від 14.03.2013 року №
000853.

На підставі даних Актів прийнято
постанови про застосування до
відповідача штрафних санкцій, а саме:

1) постанова № 000339 від
25.04.2013 року, згідно з якою до позивача
застосовано фінансові санкції у сумі
1700,00 грн. за надання послуг з регулярних
пасажирських перевезень за маршрутом
м. Київ - м. Біла Церква без оформлення
схеми маршруту, розкладу руху, таблиці
вартості проїзду від м. Біла Церква до
пл. Вокзальна в м. Києві, що
задокументовано в акті № 000853;

2) постанова № 000341 від
25.04.2013 року, згідно з якою до позивача
застосовано фінансові санкції у сумі
1700,00 грн. за надання послуг з регулярних
пасажирських перевезень за маршрутом
м. Київ - м. Біла Церква без оформлення
схеми маршруту, розкладу руху, таблиці
вартості проїзду від м. Біла Церква до
пл. Вокзальна в м. Києві, що
задокументовано в акті № 000807;

3) постанова № 000340 від
25.04.2013 року, згідно з якою до позивача
застосовано фінансові санкції у сумі
170,00 грн. за безпідставну відмову водія
від пільгового перевезення пасажира за
маршрутом загального користування м.
Київ - м. Біла Церква під час надання
послуг з регулярних пасажирських
перевезень, що задокументовано в акті
000684;

4) постанова № 000345 від
25.04.2013 року, згідно з якою до позивача
застосовано фінансові санкції у сумі
680,00 грн. за надання послуг з регулярних
пасажирських перевезень за маршрутом
м. Київ - м. Сквира із переднім та
боковим трафаретом не встановленого
зразку.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт» (надалі -
Закон України «Про автомобільний
транспорт»), автомобільні перевізники,
водії, пасажири повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Документи для регулярних пасажирських
перевезень: для автомобільного
перевізника - ліцензія, договір із
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування чи їх дозвіл,
паспорт маршруту, документ, що
засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу (для
пільгового проїзду - посвідчення особи
встановленого зразка).

Згідно з пунктом 145 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997
року № 176 (далі - Правила) перевізник
зобов'язаний, зокрема, видавати водіям
і іншим працівникам передбачені
законом документи, мати документи для
здійснення перевезень згідно із
законодавством, здійснювати
перевезення пасажирів з квитками і
пасажирів, яким згідно із
законодавством надано пільги щодо
плати за проїзд.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: безпідставну відмову від
пільгового перевезення пасажира -
штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті (далі - Положення),
яке затверджено Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 387, Державна
інспекція України з безпеки на
наземному транспорті
(Укртрансінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра інфраструктури
України. Відповідно до пункту 4
вказаного Положення Укртрансінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань: здійснює контроль за
дотриманням ліцензійних умов при
здійсненні господарської діяльності з
перевезення пасажирів, небезпечних
вантажів, багажу автомобільним,
залізничним транспортом; здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням вимог законодавства, норм
та стандартів на автомобільному,
міському електричному, залізничному
транспорті.

У свою чергу, відповідно до пункту 7
Положення Укртрансінспекція України
реалізовує свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи - управління в
Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Таким чином, твердження позивача про
те, що справи про порушення
законодавства на автомобільному
транспорті не підвідомчі відповідачу є
безпідставними та не відповідають
положенням чинного законодавства.

Також, позивач надав суду копію витягу
з паспорту автобусного маршруту
регулярних перевезень по маршруту
Біла Церква АС - Київ АС «Київ» ч/з
Гребінки, але оригіналу даного
паспорту для огляду судом представник
позивача не надав.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що цей документ
не є належним доказом у справі та не
спростовує факт наявності порушення з
огляду на таке.

Слід зазначити, що вимоги до
паспортів автобусних маршрутів
регулярних та регулярних спеціальних
перевезень, процедура розроблення,
погодження та затвердження таких
паспортів встановлена Порядком
розроблення та затвердження паспорта
автобусного маршруту, який затверджено
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07.05.2010 року № 278,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 17.06.2010 року № 408/17703
(далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку
автомобільний перевізник повинен
забезпечити: водія автобуса, що
здійснює перевезення пасажирів за
маршрутом регулярних перевезень, -
витягом з паспорта маршруту, який
виготовляється як фотокопія паспорта,
засвідчена печаткою організатора
перевезень.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку паспорт
маршруту включає, зокрема: схему
автобусного маршруту, умови здійснення
перевезень на маршруті, характеристику
маршруту, розклад руху автобусів,
графік режиму праці та відпочинку
водіїв, таблицю вартості проїзду для
регулярних приміських та міжміських
маршрутів або відомості про вартість
проїзду для міських маршрутів.

Відповідно до пункту 2.11 даного Порядку
паспорт маршруту регулярних
перевезень виготовляється у кількості,
необхідній для забезпечення
організації перевезень, у тому числі
організатора перевезень, який зберігає
його як контрольний примірник, та
перевізника. Водії, які здійснюють
перевезення пасажирів за даним
маршрутом, забезпечуються витягом з
паспорта маршруту, який виготовляється
як фотокопія паспорта, засвідчена
печаткою організатора перевезень.

Згідно з пунктом 2.12 Порядку паспорт
маршруту регулярних та регулярних
спеціальних перевезень повинен бути
пронумерований і прошнурований та
скріплений паперовим ярликом з
написом: "Паспорт містить ___ сторінок,
пронумерованих та прошнурованих".
Ярлик підписується відповідальними
особами та скріплюється печатками
перевізника та організатора
перевезень - у разі оформлення паспорта
маршруту регулярних перевезень або
замовника послуг, перевізника і
організатора перевезень - у разі
оформлення паспорта маршруту
регулярних спеціальних перевезень.

Але, як вбачається з наданого
представником позивача витягу з
паспорту маршруту, у ньому відсутній
номер паспорта і дата його розроблення,
на зворотньому боці витягу відсутні
відомості щодо кількості прошитих і
пронумерованих сторінок. Також у
розкладі руху автобусів у графі «на
період з до» та у графі «згідно з
рішенням обласного конкурсного
комітету» відсутні будь-які дані.

Крім того, відповідно до пункту 4.1.
Порядку паспорт автобусного маршруту
регулярних перевезень оформляється на
строк дії договору про організацію
перевезень чи дозволу на перевезення
пасажирів. Згідно з пунктом 4.3 Порядку у
разі продовження строку дії договору
про перевезення паспорт маршруту
регулярних спеціальних перевезень
переглядається комісією, зазначеною в
пункті 2.10 цього Порядку, на
відповідність умовам перевезень. За
результатами перегляду комісія
складає акт про можливість подальшого
застосування паспорта, який
підшивається до паспорта маршруту.

Паспорт маршруту регулярних
перевезень перевізника, який за
результатами конкурсу не отримав права
на обслуговування маршруту або з яким
розірвано договір про організацію
перевезень чи анульовано дозвіл на
перевезення пасажирів, є нечинним.

Отже, зі змісту даної норми вбачається,
що паспорт маршруту регулярних
перевезень є чинним за умови дії
договору про перевезення або
наявності відповідного дозволу.

Проте, позивачем не було надано суду
ані договір про перевезення, який
укладений між позивачем та замовником
перевезень, ані дозволу на перевезення
пасажирів.

Крім того, як зазначає сам позивач у
позовній заяві, термін дії дозволу на
перевезення у підприємства закінчився.
Таким чином, позивачем не доведено
суду, що паспорт маршруту регулярних
перевезень є чинним, належним чином
оформленим та може бути доказом того,
що у позивача були наявні на час
проведення перевірки схема маршруту,
розкладу руху, таблиця вартості
проїзду.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку що постанови від 25.04.2013 року №
000339 та від 25.04.2013 року № 000341 прийняті
відповідачем обґрунтовано та
скасуванню не підлягають.

Що стосується здійснення позивачем
регулярних пасажирських перевезень на
маршруті Біла Церква - Сквира з
використанням трафарету
невстановленого зразка, слід зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 1 Додатку 12 до
Порядку умов організації перевезень
пасажирів та багажу автомобільним
транспортом, який затверджено наказом
Міністерства транспорту України від
21.01.1998 року № 21 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22.04.1998
року за № 257/2697, візуальна інформація
розміщується на автобусах,
мікроавтобусах і вантажопасажирських
автомобілях.

Згідно з пунктом 1.1 даного Додатку на
передньому трафареті розміщується
номер маршруту і назва початкової і
кінцевої зупинок, на боковому
трафареті - додатково назви основних
проміжних зупинок (у чотири дверному
автобусі встановлюється один боковий
трафарет біля вхідних дверей)

Відповідно до 1.2 даного Додатку,
інформація на автобусах міжміських і
міжнародних маршрутах розміщується на
передньому і боковому трафаретах -
назва початкової і кінцевої зупинок
(рис. 2 «а» цього додатка).

Як вбачається з фотокарток із
зображенням транспортного засобу,
перевірка якого відображена в Акті
проведення перевірки від 17.04.2013 року №
000798, видно, що на ньому встановлено
трафарети - на передньому склі «СКВИРА
ж/д ВОКЗАЛ БІЛА ЦЕРКВА», на боковому
«СКВИРА ж/д ВОКЗАЛ БІЛА ЦЕРКВА» із
композицією із чорних квадратів,
розташованих у шаховому порядку.

Таким чином, боковий трафарет
транспортного засобу відображений в
Акті проведення перевірки від 17.07.2013
року № 000798, не відповідає вимогам
Порядку і умов організації перевезень
пасажирів і багажу автомобільним
транспортом, оскільки на ньому
відсутні назви основних проміжних
зупинок. При цьому, суд не приймає до
уваги заперечення представника
позивача відносно того, що даний
маршрут не містить проміжних зупинок,
оскільки вказані твердження не
підтверджені документально.

Отже, підстави для скасування постанов
від 25.04.2013 № 000340 та від 25.04.2013 № 000345
відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що
відповідачем не було повідомлено
підприємством про розгляд справи про
порушення законодавства і не
ознайомлено зі змістом Актів перевірок
судом встановлено наступне.

Під час судового розгляду представник
відповідача надав суду копії Актів
перевірок з яких вбачається, що водії
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 їх підписали,
водій ОСОБА_5 від підпису відмовився. У
свою чергу, з листів, згідно з якими
водіям вручався лист - повідомлення до
Акта перевірки про розгляд справ про
порушення вимог законодавства щодо
організації перевезень автомобільним
транспортом вбачається, що, зокрема,
таке повідомлення було вручено водію
ОСОБА_4, водій ОСОБА_5 від підпису
відмовився.

Що стосується посилань позивача на те,
що на листах-повідомленнях по Актах №
000853 та № 000807 були відсутні підписи
водіїв, то колегія суддів апеляційної
інстанції вважає їх необгрунтованими,
оскільки водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
обізнані із змістом цих Актів, та це не
позбавляло позивача можливості надати
відповідачу докази на спростування
встановлених порушень. Тому наявність
формального порушення процедури
повідомлення не є підставою для
скасування постанов, які прийняті за
наслідками складання зазначених Актів
перевірок.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову від позову, а тому
апеляційна скарга позивача підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу малого
приватного підприємства «Діліжанс» -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.