Справа № 812/1276/14
Суддя: Н.В. Кравцова
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1276/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Кравцова Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області до Державного
підприємства «Донбасантрацит» про
стягнення суми витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.10.2013 по 31.12.2013 у розмірі 54 852,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Красному Лучі
Луганської області звернулося до суду
з позовом до Державного підприємства
«Донбасантрацит» про стягнення суми
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за період з 01.10.2013 по
31.12.2013 у розмірі 54 852,31 грн., в
обґрунтування якого зазначило
наступне.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за Списком №2,
відповідач за період з 01.10.2013 по 31.12.2013
має заборгованість до Пенсійного фонду
України по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій у розмірі 54 852,31 грн.

Просить стягнути з Державного
підприємства «Донбасантрацит» на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Красному Лучі Луганської
області суму витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.10.2013 по 31.12.2013 у розмірі 54852,31 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, до суду надав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, до суду надав
відгук на позовну заяву, згідно якого
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м. Красному Лучі
Луганської області до Державного
підприємства «Донбасантрацит» про
стягнення суми витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.10.2013 по 31.12.2013 у розмірі 54 852,31 грн.
визнав у повному обсязі, а також просив
розгляну справу без його участі.

Ухвалою суду від 21.03.2014 на підставі ст.122
КАС України справу призначено до
розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суддя
виходить з наступного.

Суддею встановлено, що відповідач
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області як платник
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

За період з 01.10.2013 по 31.12.2013 Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області направлено
відповідачу розрахунки для
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених колишнім працівникам
підприємства за Списком № 2 в сумі 54
852,31 грн.

Станом на час розгляду справи
відповідач має заборгованість перед
відповідачем з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 у сумі 54 852,31 грн., яка підтверджена
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених до пунктів «б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», карткою особового
рахунку по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за Списком №2 та
розрахунком суми боргу зі сплати
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком №2.

Правовідносини, пов'язані з виплатою та
доставкою пенсій, призначених на
пільгових умовах, регулюються
Конституцією України, Законами України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», «Про пенсійне
забезпечення», Інструкцією «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженою постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464 - VI, яким внесено зміни до
Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення», «Про пенсійне
забезпечення».

Разом з цим положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення», які
врегульовують питання обов'язку
підприємств відшкодовувати Пенсійному
фонду України фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
змінено.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
підприємства та організації з грошових
коштів, які призначені на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду України
плату, яка покриває витрати на виплату
та доставку пенсій. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату та доставку цих пенсій
передбачений ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а саме
платники збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відшкодовують фактичні витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій до
досягнення працівниками пенсійного
віку.

Встановлено єдиний порядок для
відшкодування пенсій, призначених
відповідно з пунктом «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Порядок відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату та доставку
пенсій регулюється пунктом 6
Інструкції про порядок обчислення та
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція).

Розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій відділами доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно в
повідомленнях про розрахунок сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, які
надсилаються підприємствам до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Таким чином витрати по оплаті
пільгових пенсій відшкодовуються
Пенсійному фонду за рахунок
відповідних підприємств.

Підставою для нарахування пільгових
пенсій є не тільки запис у трудовій
книжці щодо праці на даному
підприємстві, а й довідка підприємства,
яка уточнює характер роботи з
зазначенням періоду роботи, що
зараховується до спеціального стажу;
професії або посади; характеру
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка, яка
оцінюється управлінням Пенсійного
фонду з урахуванням вимог Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 26.06.2002 за № 536/6824.
Відповідальність за представлення
таких документів покладається на
адміністрацію підприємств, установ,
організацій, згідно ст. 101 Закону «Про
пенсійне забезпечення» № 1788- ХІІ.

Тобто, витрати по оплаті пільгових
пенсій відшкодовуються Пенсійному
фонду за рахунок відповідних
підприємств.

Підставою для відшкодування
підприємством органам Пенсійного
Фонду витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій є розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за
відповідний період.

Із системного аналізу зазначених
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» суд приходить до
висновку, що відповідач, отримавши
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», не
надавши на них заперечень та не
оскарживши розрахунки у судовому
порядку, фактично узгодив такі
розрахунки. Відтак, визначена в
розрахунках сума до відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій підлягає
сплаті відповідачем.

Крім того між позивачем та
відповідачем проведено звірку
взаємних розрахунків, за результатами
якої складено акт. Відповідно до
вказаного акту визначена
заборгованість відповідача за період з
01.10.2013 по 31.12.2013 в сумі 54852,31 грн.
Зазначений акт був підписаний
уповноваженими особами підприємства
та Пенсійного фонду. Таким чином,
заявлена сума до відшкодування
відповідачем визнана та підтверджена
актом звірки.

Частиною 1, 3 статті 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач може відмовитися від
адміністративного позову повністю або
частково, а відповідач - визнати
адміністративний позов повністю або
частково. Відмова від
адміністративного позову чи визнання
адміністративного позову під час
підготовчого провадження мають бути
викладені в адресованій суду письмовій
заяві, яка приєднується до справи. У
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Згідно частини 4 статті 112 Кодексу
адміністративного судочиснтва України
суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання
адміністративного позову відповідачем
суд не вбачає.

Враховуючи, що позовні вимоги
документально обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи,
відповідають чинному законодавству,
суддя вважає, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат
не вирішується, оскільки ст. 94 КАС
України у даному випадку не
передбачено стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області до Державного
підприємства «Донбасантрацит» про
стягнення суми витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.10.2013 по 31.12.2013 у розмірі 54 852,31 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Донбасантрацит» (94500, Луганська
область, м. Красний Луч, вул. Косіора, 10;
) на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області (94513, Луганська
область, м. Красний Луч, вул. Гірна, 2; ) суму витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком
№2 за період з 01.10.2013 по 31.12.2013 у розмірі
54 852,31 грн. (п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот п'ятдесят дві гривні 31
копійка).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Н.В. Кравцова