Справа № 2270/15240/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/27387/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Поділля-Плюс» на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому до
Публічного акціонерного товариства
«Поділля-Плюс» про стягнення
заборгованості,

в с т а
н о в и л а :

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив стягнути фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених за
Списком № 2 за жовтень 2011 року в розмірі
7148 грн. 46 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідач повинен
проводити оплату фактичних витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за Списком № 2.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 грудня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року, позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України в розмірі 7148 грн. 46
коп.

У касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство «Поділля-Плюс»,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах ст. 220 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що Публічне
акціонерне товариство «Поділля-Плюс»
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому як платник страхових
внесків до Пенсійного фонду України.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідно до ч. 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
відповідач зобов'язаний проводити
оплату фактичних витрат позивача на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
працівникам відповідача за Списком № 2.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через такі фонди особам,
зазначеним в абзаці першому цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

До набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» питання щодо
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій працівникам, зайнятим
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2, було врегульованоЗаконом
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2, абзацом третім пункту 1 статті
4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, які використовують
працю найманих працівників, ставка
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування становить 100% фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Пенсійного фонду України № 21-1 від 19
грудня 2003 року.

Згідно п. 6.8 вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до п. 6.4 цієї ж Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку щодо обов'язку
Публічного акціонерного товариства
«Поділля-Плюс» відшкодувати
Управлінню Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України в розмірі 7148 грн.
46 коп.

Висновки судів узгоджуються з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленій у постанові від 17 грудня 2013
року (справа № 21-453а13), що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам відповідно до
пунктів «а», «б» - «з» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
списком № 1 та списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями. При
цьому обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених Пенсійним фондом
України після 1 січня 2004 року, не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього стажу (до чи після набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Поділля-Плюс» залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 29
грудня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк