Справа № 805/2117/14
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.
Справа № 805/2117/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецькій окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Чучко
В.М., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Новоазовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості з єдиного податку у
розмірі 1364,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Новоазовська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - Новоазовська ОДПІ,
позивач) звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення
заборгованості з єдиного податку у
розмірі 1364,93 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач має податкову
заборгованість по єдиному податку у
розмірі 1364,93 грн., яка виникла у зв'язку
з несплатою відповідачем узгодженої
суми грошового зобов'язання за
травень-листопад 2013 року. Приймаючи до
уваги факт несплати відповідачем суми
заборгованості у строк, встановлений
чинним законодавством України, позивач
просить стягнути наведені суми у
судовому порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні Кємєлєв І.Е. (довіреність від
02.07.2013 року № 2000/8/10-013) надав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову та
заяву про розгляд справи без його
участі не направив, був повідомлений
про дату та час проведення судового
засідання належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд визнав можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, про що внесена запис
до Єдиного державного реєстру 19.10.2012
року за № 2 001304;
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, місце
проживання - АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Судом встановлено, що згідно поданої
заяви від 07.12.2012 року ФОП ОСОБА_1
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування з 1 січня 2013 року з правом
на здійснення діяльності «47.11
Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами» (а.с. 8-9).

Свідоцтво платника єдиного податку
серії Б № 034572 видане відповідачу
позивачем 12.12.2012 року (а.с. 10).

На підставі п. 10.3 ст. 10 Податкового
кодексу України (ПКУ) місцеві ради
обов'язково установлюють податок на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, єдиний податок та збір за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності.

Статтею 293 Податкового кодексу України
встановлені ставки єдиного податку, а
саме:

- ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки) (п. 293.1 ст. 293 ПКУ),

- фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати
(п. 293.2 ст. 293 ПКУ).

Відповідач є платником єдиного податку
за ставкою у розмірі 194,99 грн. на місяць.

Приписами ст. 295 Податкового кодексу
України також встановлено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Платники єдиного податку першої і
другої груп, які не використовують
працю найманих осіб, звільняються від
сплати єдиного податку протягом одного
календарного місяця на рік на час
відпустки, а також за період хвороби,
підтвердженої копією листка (листків)
непрацездатності, якщо вона триває 30 і
більше календарних днів.

З облікової картки відповідача
вбачається, що заборгованість перед
місцевим бюджетом з єдиного податку
становить у загальному розмірі 1364,93
грн., у тому числі: станом на 20.05.2013 року
в сумі 194,99 грн.; станом на 20.06.2013 року в
сумі 194,99 грн.; станом на 20.07.2013 року в
сумі 194,99 грн.; станом на 20.08.2013 року в
сумі 194,99 грн.; станом на 20.09.2013 року в
сумі 194,99 грн.; станом на 20.10.2013 року в
сумі 194,99 грн.; станом на 20.11.2013 року в
сумі 194,99 грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази знаходження ФОП ОСОБА_1 у
відпустці або на лікарняному у
травні-листопаді 2013 року (період, у
якому виникла заборгованість).

Отже, у відповідача відсутні підстави
для несплати єдиного податку згідно
вимогам Податкового кодексу України.

Наведені суми відповідачем не
сплачено, що, зокрема, підтверджено
карткою облікового рахунку. Таким
чином заборгованість відповідача
перед бюджетом становить у розмірі 1364,93
грн.

Відповідно до п.14.1.153 ст.14 Податкового
кодексу України податкова вимога -
письмова вимога органу державної
податкової служби до платника податків
щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг, згідно із п.14.1.175 ст.14
Податкового кодексу України - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

За п. 36.1 та п. 36.2 ст. 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.

Приписами статті 37 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
обов'язок виникає у платника податку з
моменту настання обставин, з якими цей
Кодекс та закони з питань митної справи
пов'язує сплату ним податку.

Підставами для припинення податкового
обов'язку, крім його виконання, є:
ліквідація юридичної особи; смерть
фізичної особи, визнання її
недієздатною або безвісно відсутньою;
втрата особою ознак платника податку,
які визначені цим Кодексом; скасування
податкового обов'язку у передбачений
законодавством спосіб.

Виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України - у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Отже, з метою погашення заборгованості
відповідачем приймалися заходи щодо
погашення боржником заборгованості з
плати за землю відповідно до ст. 59
Податкового кодексу України шляхом
надіслання на адресу відповідача
податкової вимоги від 18.07.2013 року №
31660-17 на суму 389,98 грн., яка отримана
відповідачем 04.10.2013 року, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 11).

В матеріалах справи відсутні докази
оскарження відповідачем наведеної
податкової вимоги.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Приписами статті 16 Податкового кодексу
України (далі - ПКУ) визначені
зобов'язання платників податків, один з
яких зобов'язує, зокрема, сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 Податкового
кодексу податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У ході судового розгляду
адміністративної справи судом
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідачем не
сплачено до місцевого бюджету суму
єдиного податку у загальному розмірі
1364,93 грн.

З огляду на наведене, оскільки
зобов'язання по єдиному податку
відповідачем не сплачені в установлені
строки, таке зобов'язання є податковим
боргом.

Приписами Податкового кодексу України
встановлені обов'язки платників
податків, такі як, виконання законних
вимог контролюючих органів щодо
усунення виявлених порушень законів.

Згідно зі п. 87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Відповідно до статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги те, що суму
заборгованості відповідач у
встановлені законодавством строки не
сплатив; наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується даними
облікової картки та розрахунком
формування податкової заборгованості;
доказів погашення відповідачем
зазначеної заборгованості станом на
день розгляду цього спору не надано,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, ст. 105, 122, 128, 158 -
163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Новоазовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості з єдиного податку у
розмірі 1364,93 грн. - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) на
рахунок 0372, отримувач -
Тельманівська С/Р, банк - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області, МФО
834016, код - 37926984, податковий борг по
єдиному податку у розмірі 1364,93 грн.
(одна тисяча триста шістдесят чотири
грн. 93 коп.).

Постанову виготовлено у нарадчій
кімнаті 06 березня 2014 року.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецькій окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови, з подачею копій апеляційної
скарги відповідно до кількості осіб,
які беруть участь у справі.

Суддя
Чучко В.М.