Справа № 823/2788/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/61813/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 09
вересня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року

у справі № 823/2788/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області

про визнання дій протиправними та
скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області (далі - Управління) про визнання
протиправними дій та скасування вимоги
про сплату боргу.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 09.09.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі щодо нарахування
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 1 194,03 грн., скасовано вимогу
Управління про сплату недоїмки від
06.08.2013 №Ф234 на суму 1 194 грн. 03 коп.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Управління
оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального права, прийняти
нове рішення - про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку відповідача,
ОСОБА_2 не може бути звільнена від
сплати єдиного соціального внеску на
підставі положень частини четвертої
статті 4 Закону України від 08.07.2010 N 2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464), оскільки позивач є пенсіонером із
заниженим віком.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, позивач зареєстрована як
фізична особа-підприємець з 23.03.2001.

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1
позивач є громадянином, який постійно
проживає або постійно працює на
території посиленого радіологічного
контролю (категорія 4). Згідно з
пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_2
ОСОБА_2 перебуває на пенсії за віком.

06.08.2013 Управлінням сформовано та
направлено позивачу вимогу про сплату
недоїмки № Ф-234 щодо сплати єдиного
внеску в сумі 1 194,03 грн., яка виникла
станом на 06.08.2013.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивач відповідно до положень
частини четвертої статті 4 Закону №2464
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
саме Законом №2464.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 цього Закону платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону №2464, у чинній з 06.08.2011 редакції,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до ОСОБА_2 не може
бути застосовано положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є
необгрунтованими, оскільки зазначена
норма права не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску із досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати цього платежу
всіх пенсіонерів за віком, яким є
позивач.

Отже, вимога про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 06.08.2013 №Ф234 є
неправомірною, оскільки ОСОБА_2 з
моменту призначення їй пенсії за віком
звільнена від обов'язку сплачувати
єдиний соціальний внесок.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України Суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.