Справа № К/9991/4808/11-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/4808/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Житомирі

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 26.08.2009

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.12.2010

у справі № 2а-2083/09/0670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.
Житомирі

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 26.08.2009,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010, позов задоволено повністю.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Житомирі від
19.09.2008 № /0, № /0, № /0, №
/0, від 21.11.2008 № /1, № /1, №
/1, № /1, від 24.01.2009 № /2, №
/2, № /2, № /2.

Державна податкова інспекція у м.
Житомирі подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у м. Житомирі проведено
документальну невиїзну перевірку
податкових декларацій з податку на
додану вартість за квітень, травень,
червень та липень 2008 року, за
результатами якої складено акти від
17.09.2008 № 5150/17-2, № 5151/17-2 та від 18.09.2008 №
5188/17-2, якими зафіксовано порушення п.п.
7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР.

Вказані порушення, які полягали у
включенні до складу податкового
кредиту податку на додану вартість на
підставі податкових накладних, виданих
суб'єктом господарювання, який не
зареєстрований платником податку на
додану вартість, слугували підставою
для визначення позивачу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за квітень 2008 року у сумі 1924
грн. та застосування фінансових
санкцій у сумі 96, 47 грн., за травень 2008
року у сумі 1464 грн. та застосування
фінансових санкцій у сумі 73, 20 грн., за
червень 2008 року у сумі 1730 грн. та
застосування фінансових санкцій у сумі
86, 50 грн., за липень 2008 року у сумі 2303, 60
грн. та застосування фінансових
санкцій у сумі 115, 18 грн. за податковими
повідомленнями-рішеннями:

- від 19.09.2008 № /0, № /0, №
/0, № /0;

- від 21.11.2008 № /1, № /1, №
/1, № /1;

- від 24.01.2009 № /2, № /2, №
/2, №/2.

В обґрунтування касаційної скарги
податковий орган посилається на те, що
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість контрагента
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Енергопромкомплект» анульовано
26.01.2004, а відповідно до інформації бази
даних пошуково-довідкової системи
України вказаний суб'єкт
господарювання не зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
недоведеності факту вчинення
позивачем порушень вимог норм Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, на які
посилається податковий орган в актах
перевірки, які б зумовили заниження
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається податкова інспекція у
касаційній скарзі, та вважає, що суди
повно встановили обставини та надали
їм правову оцінку.

Податковим органом не надано судам
попередніх інстанцій, окрім актів
перевірки, в яких не відображено
господарських операцій, на підставі
яких встановлено неправомірне
формування податкового кредиту за
спірні періоди, суб'єктів
господарювання-контрагентів, з якими
позивачем здійснювались господарські
операції, обґрунтованих пояснень з
посиланням на первинні бухгалтерські
документи.

Відповідачем, на якого ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладає обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, не надано судам попередніх
інстанцій належних доказів того, що
вказаний податковий кредит було
сформовано на підставі господарських
операцій саме з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Енергопромкомплект». Крім того,
податковим органом не надано належних
доказів у підтвердження виключення
вказаного контрагента з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Отже, суди попередніх інстанцій, дійшли
правильного висновку про необхідність
визнання недійсними оспорюваних
податкових повідомлень-рішень
податкового органу.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Житомирі залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
26.08.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун