Справа № 823/692/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/692/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«Агро-Терм» на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
12.04.2013 у справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Агро-Терм» до Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Черкаської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ПП «Агро-Терм» звернулося до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
ДПІ у м. Черкасах Черкаської області
ДПС про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 28.02.2013.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 12.04.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позову, з чим
погоджується колегія суддів з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПП «Агро-Терм» зареєстроване як
юридична особа з 29.01.2004, має дозвіл на
виконання робіт з підвищеної небезпеки
з 25.02.2009 до 25.02.2014 територіального
управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Черкаській області, і згідно з даними
ЄДРПОУ має наступні основні види
діяльності: монтаж водопровідних
мереж, систем опалення та
кондиціонування, діяльність у сфері
інжинірингу, геології, геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах,
посередництво в розміщенні реклами в
засобах масової інформації, рекламні
агентства, оптова торгівля залізними
виробами, водопровідним і опалювальним
устаткуванням та приладдям до нього,
будівництво житлових та нежитлових
будівель.

28.02.2013 ДПІ у м. Черкасах прийняла
оскаржуване ППР № , яким
збільшила суму грошового зобов'язання
позивача з податку на прибуток
підприємств в сумі 12099,00 та штрафну
санкцію 1921,00 грн., а також № , яким
збільшила суму грошового зобов'язання
позивача з ПДВ на 11158,00 грн. та штрафної
санкції - 2791,00 грн. Підставою для їх
прийняття стали висновки акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача №79/22-11/32795819 від
18.02.2013 (далі - акт перевірки), відповідно
до яких встановлено порушення
позивачем вимог ст.ст.138,139,198 ПК України,
в результаті яких позивач занизив
податок на прибуток підприємств у
період 01.05.2011-31.05.2012 на загальну суму
12099,00 грн. та ПДВ - у період 01.11.2011-30.04.2012 в
розмірі 11158,00 грн. Порушення пов'язані з
виявленням податковим органом ознак
безтоварності господарських
правочинів позивача із ПП «Хладком».

Згідно з даними акту в періоді, що
підлягав перевірці, позивач уклав із
вищевказаним контрагентом наступні
договори: купівлі-продажу товарів № 0111
від 01.11.2011, підряду № 0512 від 05.12.2011 та № 12
від 02.02.2012.

Відповідно до договору купівлі-продажу
№ 0111 від 01.11.2011, укладеним між позивачем
та ПП «Хладком», встановлено обов'язок
постачальника передати товар на умовах
100% передоплати згідно з
рахунками-фактурами партіями за
якістю, що відповідає існуючим
стандартам і сертифікатам виробника
(п.п.2.1, 2.4, 3.1 договору). Водночас позивач
не надав належних та допустимих
доказів погодження сторін щодо
конкретного виду, номенклатури товару,
термінів та місця поставки, умов
транспортування.

Придбання товарів за вказаним
договором позивач підтверджував
видатковими накладними від 14.11.2011
№РН-0000022 на суму 300,00 грн. з ПДВ, від
28.11.2011 №РН-0000106 на суму 2470,19 грн. з ПДВ,
від 23.12.2011 №РН-0000233 на суму 5971,21 грн.
Судом першої інстанції вірно
зазначено, що видаткові накладні від
14.11.2011 та 28.11.2011 не містять посилань на
виписування саме відповідно до
договору № 0111, а видаткова накладна від
23.12.2011 виписана до іншого договору -
№ДГ-00000011. Надані в якості доказу
переміщення товару подорожні листи суд
першої інстанції не взяв до уваги у
зв'язку з тим, що вони виписані іншими,
ніж видаткові накладні, датами, не
містять інформацію, що стосується дати
отримання товару за видатковими
накладними.

Суд першої інстанції не взяв до уваги
докази реалізації товару, придбаного
за договором купівлі-продажу (копії
видаткових накладних для ТОВ
«Фудмережа» від 28.11.2011 № 2811, №2811/2 і
№2811/3 та ТОВ «Еліт» (Смілянська філія)
від 30.12.2011 №3012/1), оскільки реалізація
відбувалася за кількістю товару,
визначеного родовими ознаками, пізніше
виписаних ПП «Хладком», в той час, як
доказів зберігання придбаного товару,
його руху на складі, копій сертифікатів
якості (відповідності) товару позивач
не надав. Отже позивач не довів зміну
майнового становища.

За наведених обставин та беручи до
уваги зміст частини першої ст. 638,
частини першої ст.712 Цивільного кодексу
України, ст.266 Господарського кодексу
України суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що вищевказаний
договір фактично не був укладений,
оскільки сторони не досягли погодженої
волі щодо всіх істотних умов договору і
викликає сумнів у реальності його
виконання.

За даними акту перевірки не
підтверджено формування витрат за
наступними договорами підряду, в яких
позивач є замовником, а ПП «Хладком» -
підрядником: від 05.12.2011 № 0512 - на
виконання земляних робіт (розкопка
ґрунту вручну) та від 02.02.2012 № 12 - на
земляні роботи (розкопка ґрунту вручну)
і підготовчі роботи.

До договору № 0512 виписано акти
виконаних робіт на земляні роботи від
06.12.2011 № ОУ-0000119 на суму 6268,30 грн. (з ПДВ)
та від 23.12.2011 № ОУ-0000141 на суму 8029,00 грн.
(з ПДВ). До договору №12 виписано
наступні акти виконаних робіт: від
08.02.2012 №ОУ-0000075 за демонтаж
трубопроводу на суму 9000,00 грн. (з ПДВ),
від 05.03.2012 №ОУ-0000079 за штробовку в
підлозі та стіні на загальну вартість
5500,00 грн.; від 12.03.2012 за виготовлення
штроби в стінах і підлозі, навантаження
будівельного сміття вручну на загальну
вартість 8718,00 грн. (з ПДВ); від 04.04.2012
№ОУ-0000139 на вивезення будівельного
сміття вартістю 2435,00 грн. (з ПДВ); від
12.04.2012 №ОУ-0000164 на демонтаж системи
опалення вартістю 18251,75 грн. (з ПДВ).

Підписи особи, яка брала участь у
вчиненні правочинів зі сторони
позивача, в документах
первинно-бухгалтерського обліку не
розшифровані та неозброєним оком
візуально істотно відрізняються (а.с.21,
38-39). Водночас участі в них різних осіб
як зі сторони ПП «Агро-ТЕРМ», так і ТОВ
«Хладком» позивачем у судових
засіданнях не підтверджено і не
спростовано.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що наявність лише актів
виконаних послуг, оформлених без
вказівки на місце виконання прийнятих
робіт та таким чином, що не дає
можливості ідентифікувати конкретний
вид послуг, що ними посвідчуються, є
недостатнім доказом обґрунтованості
формування витрат та підтвердження
реальності вчинених правочинів.

Надані локальні кошториси до договорів
підряду не були надані до перевірки
податковому органу, а їх дані про
витрати підприємства не відповідають
даним про витрати у відповідному
звітному періоді декларацій про
прибуток підприємств ПП «Хладком»,
копії яких наявні в матеріалах справи.
Крім того, позивач не надав
підтвердження погодження вартості
робіт (довідки форми КБ-2в, передбачені
вищевказаними договорами підряду).

За даними податкової звітності з 1-ДФ,
податку на прибуток підприємств, з ПДВ
ПП «Хладком» не мало основних засобів,
необхідної кількості та виду персоналу
тощо для виконання вказаних робіт та
послуг.

Для укладення договорів підряду
параграфами 1, 3 глави 61 розділу ІІІ
книги п'ятої ЦК України встановлено
істотними умови про зміст та обсяг,
вартість і місце виконання
замовлюваних робіт. Водночас позивач
не довів у судових засіданнях доказами
про погодження сторін щодо всіх
істотних умов договорів, а отже
фактично вони не є укладеними, визнання
чого окремо в судовому порядку не
вимагається.

Відповідно до пункту 1 Порядку
виконання підготовчих робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 466 (у редакції на час укладення
договорів), підготовчі роботи - роботи з
підготовки земельної ділянки,
влаштування огородження будівельного
майданчика та знесення будівель і
споруд, порушення елементів
благоустрою в межах відведеної
земельної ділянки під забудову,
вишукувальні роботи, роботи із
спорудження тимчасових виробничих та
побутових споруд, необхідних для
організації і обслуговування
будівництва, улаштування під'їзних
шляхів, складування будівельних
матеріалів, підведення тимчасових
інженерних мереж, а також з винесення
інженерних мереж та видалення зелених
насаджень. Отже, підготовчі роботи у
будівництві повинні виконуватись
відповідно до проектно-технологічної
документації, розробленої згідно з
вимогами ДБН A.3.1-5-2009 «Організація
будівельного виробництва», та у
порядку, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011
року №466, однак вказаних належних та
допустимих доказів позивач не надав.

Як доводилося позивачем, замовлення
підрядних робіт у вищевказаного
контрагента обумовлене укладеними
позивачем із ТОВ
«Інженерно-метрологічний центр ЯНІС»
договорів на ремонт системи опалення,
каналізації та водопроводу офісного
приміщення в м. Черкасах з матеріалів
позивача (а.с.28-30, 33-34), з ТОВ «Юрія-Фарм» -
на земляні роботи підвищеної
складності та монтаж зовнішніх
інженерних мереж силами та засобами
позивача (а.с.36-37), із ЗАТ «Ритейлингова
компанія «Євротек» на перепланування
підсобних приміщень в м. Черкаси із
матеріалів, засобів та за допомогою
механізмів позивача (а.с.42-45). Судом
першої інстанції вірно зазначено, що
вказані договори не передбачали
залучення третьої особи
(субпідрядника) до виконання робіт.
Доказів про обставини виконання робіт
зі зберіганням на території замовника
інвентарю, техніки, дотримання
пропускного режиму на територію
замовника робітників, які би
безпосередньо виконували роботи, тощо
позивачем не зважаючи на вимогу суду
першої інстанції не надано. Колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач
неправомірно подвійно взяв на витрати
одні і ті ж види робіт.

На вимоги пунктів 44.1, 44.3 ст.44 ПК України
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, в силу
вимог підпункту 139.1.9 пункту 139 ст.139 ПК
України не включаються до складу
витрат.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що основні види діяльності
контрагента не відповідають предмету
укладених робіт, водночас позивач має
право їх здійснювати самостійно.

Надані в якості доказів замовлення
товарів та послуг рахунки-фактури суд
першої інстанції вірно не взяв до
уваги, оскільки вони не скріплені
печаткою ПП «Хладком», не містять
розшифрування підпису особи, яка їх
виписувала, а отже є недійсними, не
відповідають ознакам допустимості та
належності доказу.

Згідно з пунктами 2.15-2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 (зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
№168/704), забороняється приймати до
виконання первинні бухгалтерські
документи на операції, що суперечать
законодавчим актам. Відповідно до ст.4
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» операції обліковуються
відповідно до їх сутності, а не лише
виходячи з юридичної форми.

Згідно з даними акту перевірки під час
аналізу податкової звітності позивача
і ПП «Хладком» виявлено розбіжності
відповідно в сумах податкового кредиту
та зобов'язання з ПДВ, зокрема: за
листопад 2011 року - 461,70 грн., грудень 2011
року - 3378,09 грн., лютий 2012 року - 1500 грн.,
березень 2012 року - 2369, 88 грн. та квітень
2012 року - 3447,79 грн. Вказані розбіжності
підтверджуються даними податкової
звітності позивача та контрагента,
наявними в матеріалах справи. Крім,
того господарські операції від
вказаного контрагента не були повністю
оплачені, хоча умови укладених
договорів передбачають 100% передоплату
замовлених робіт, послуг, товару, що є
додатковим доказом тієї обставини, що
реально господарські операції не
відбувалися.

Первинні бухгалтерські документи
мають дефекти форми, оскільки не
містять розшифрування підписів осіб,
що брали участь у здійсненні операцій,
не вказано конкретний вид наданих
послуг; предмет договору № 12 не
відповідає роботам, вказаним в актах
здачі-прийняття робіт до нього, а їх вид
не відповідає видам основної
діяльності контрагента і є тотожними
видам робіт позивача відповідно до
даних ЄДРПОУ.

Відповідно до даних податкової
звітності 1-ДФ ПП «Хладком», даних ВРЕР
УДАІ УМВС встановлено відсутність у
підприємства необхідних умов для
здійснення вищевказаних правочинів,
оскільки відсутні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
транспортні засоби. Вказані обставини
встановлені також актом зустрічної
звірки контрагента № 965/22-14/33173402 від
19.11.2012 щодо здійснення господарської
діяльності у період 01.05.2011-31.05.2011 та
01.11.2011-31.05.2012. Виконання підрядних робіт
з огляду на дані акту приймання-здачі
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів та майна,
необхідного для виконання робіт, що
свідчить про неможливість реального
виконання правочинів, зазначених в
актах виконаних робіт та
необґрунтованість формування витрат
на підставі таких документів за
безтоварними операціями.

За таких обставин колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що реально господарські
відносини за вказаними документами у
вказаний період між позивачем та його
контрагентом з урахуванням часу, місця
та необхідності затрати зазначених
ресурсів не відбувалися, а їх складення
було направлено на отримання
податкової вигоди.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що взяття податкового
кредиту за правочинами з ПП «Хладком»
підтверджується належним чином
оформленими податковими накладними
(а.с.54-63). Однак, право на взяття
податкового кредиту виникає лише у
разі реального здійснення
господарської операції, а не виключно з
формальних підстав.

Включення до складу витрат вартості
товарів і послуг за безтоварними
операціями з ПП «Хладком» на загальну
суму 55786,00 грн. вплинуло на визначення
податкового кредиту позивача.

Беручи до уваги зміст п. 138.2 ст. 138, ст. 198
ПК України колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що формування податкового кредиту
за рахунок безпідставного віднесення
на витрати відповідних сум за
договірними зобов'язаннями є
необґрунтованим.

Викладені в акті перевірки порушення
позивачем не спростовано та не надано
жодного доказу на підтвердження
протилежного, не надано спростування
стосовно викладених в акті перевірки
відхилень в показних податкової
звітності та підтверджуючих до них
первинно-бухгалтерських документах.

Таким чином, враховуючи, що під час
судового розгляду справи в суді першої
та апеляційної інстанцій висновків
акту податкової перевірки не
спростовано, не підтверджено
віднесення на витрати та формування
відповідно сум податкового кредиту
позивачем за правовідносинами із
вказаним контрагентом у відповідний
період, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що відповідач діяв у межах,
відповідно та у спосіб, визначений
діючим законодавством, при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, отже позов є
необґрунтованим, безпідставним та
задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів вважає
необґрунтованим висновок апелянта про
те, що включивши до складу валових
витрат сплачену на користь ПП
«Хладком» суму вартості придбаного у
нього товарів і робіт, позивач діяв у
відповідності з вимогами наведених
норм податкового законодавства, та не
порушував їх.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Агро-Терм» - залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
12.04.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 04.03.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.