Справа № 2а-13950/10/1/0170
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/37410/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби

на ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2012 року

та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13.02.2012 року

у справі № 2а-13950/10/1/0170

за позовом Дочірнього підприємства
«Фокстрот» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фокстрот»

до Державної податкової інспекції м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фокстрот»
звернулось до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, визнання
незаконними дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13.02.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012 року
у даній справі позов задоволено
частково. Визнані протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення № /0 від
15.07.2010 року, № /1 від 23.09.2010 року, №
/2 від 26.10.2010 року, якими визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем ПДВ в розмірі 21627985,50 гривень
та № /0 від 15.07.2010 року, № /1
від 23.09.2010 року, №/2 від 26.10.2010 року,
якими визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств в сумі
36853265,60 гривень. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведена планова виїзна перевірка ДП
«Фокстрот» ТОВ «Фокстрот» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства, за результатами
проведення якої встановлені порушення
п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994
року №334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон №
334/94-ВР) та п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

За наслідками перевірки та процедури
адміністративного оскарження прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Дані факти підтверджені також
висновком судово-економічної
експертизи, проведеної по даній справі.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2012 року та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13.02.2012 року у справі
№ 2а-13950/10/1/0170 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 06.03.2014
р.