Справа № 813/446/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2014 року
Справа № 813/446/14
Львівський окружний адміністративний
суд
у складі: головуючого - судді Сакалоша
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Здинянчина
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_3 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
скасування пункту 3 наказу ГУМВС
України у Львівській області № 2421 від
29.11.2013 року "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Жовківського РВ ГУМВС
України у Львівській області" та
поновлення на посаді начальника ВДАІ
Жовківського РВ ГУМВС України у
В ході судового розгляду
представником позивача було подано
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої на підставі ст. 51
Кодексу адміністративного судочинства
позивач зменшує розмір позовних вимог,
а саме: відмовляється від позову в
частині зобов'язання ГУМВС України у
Львівській області поновити ОСОБА_3 на
посаді начальника ВДАІ Жовківського РВ
ГУМВС України у Львівській області та
негайного виконання постанови суду в
цій частині. Натомість підтримує
позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування п. 3 наказу
№ 2421 від 29.11.2013 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Жовківського РВ ГУМВС
України у Львівській області».
Позовні вимоги мотивовані тим, що
наказом начальника УМВС у Львівській
області генерал-лейтенантом міліції
О.В. Рудяком було видано наказ № 2421 від
29.11.2013 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Жовківського РВ ГУМВС
України у Львівській області»,
відповідно до якого було вирішено
накласти на ОСОБА_3 дисциплінарне
стягнення - звільнення з посади за
самоусунення від виконання
функціональних обов'язків щодо
повсякденного дієвого контролю за
дотриманням дисципліни та законності
особовим складом підрозділу,
неналежної організації виховної
роботи з підлеглими.
Вищевказане рішення про
застосовування дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
посади позивач вважає необґрунтованим
та таким, що не відповідає вимогам
діючого законодавства та фактичним
обставинам справи. Відтак, вважає, що
порушено його право на працю, яке
підлягає судовому захисту, а тому
звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування п.
3 вищевказаного наказу.
Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі з підстав,
просив позов задоволити у повному
Представник відповідача щодо
задоволення позову заперечив та просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
з підстав, що містяться в письмових
запереченнях. Додатково пояснив, що при
формуванні оскаржуваного наказу
відповідач керувався приписами Закону
України "Про міліцію", Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
затвердженого Законом України від
22.02.2006р. № 3460-IVта "Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України"
затвердженого наказом МВ України № 155
від 22.02.2012р., в розрізі встановлених
порушень згідно до матеріалів
службового розслідування.
В судовому засіданні 17.03.2014 року
відповідно до вимог ч.3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі-КАС України) проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в їх сукупності,
проаналізувавши вимоги чинного
законодавства, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 займає посаду начальника ВДАІ
Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області з 29.10.2013 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 підлеглим позивача -
інспектором ДПС групи ДПС ДАІ
Жовківського РВ, старшиною міліції
ОСОБА_6 було здійснено наїзд на
пішохода, внаслідок чого останній від
отриманих травм помер на місці події.
У зв'язку з наведеним, керуючись п.п. 2.2.8,
2.6 Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ, затвердженої наказом
МВС України від 12.03.2013 року № 230, наказом
начальника ГУМВС України у Львівській
області генералом лейтенантом міліції
О.В.Рудяком № 2367 від 25.11.2013 року було
призначено службове розслідування.
Судом встановлено, що 25.11.2013 року в ході
проведення службового розслідування
від позивача було відібрано письмові
пояснення з приводу обставин, що стали
підставою для його проведення. Відтак,
опитаним було зазначено, що 23.11.2013 року
інспектор ДПС ДАІ, старшина міліції
ОСОБА_6 повинен був заступити на службу
в ніч з 20:00 до 08:00 24.11.2013 року, однак у цей
день останній зателефонував з
проханням надати йому вихідний день у
зв'язку із сімейними обставинами.
Враховуючи, що згідно графіку несення
служби особовим складом відділення на
вказану зміну було заплановано три
працівники, ОСОБА_3 дозволив ОСОБА_6 не
виходити на службу, надавши йому
вихідний день. При цьому встановлено,
що із письмовим рапортом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 та до керівництва РВ не
звертався, натомість ОСОБА_3 про
надання такого вихідного також нікому
не повідомлялось. 25.11.2013 року ОСОБА_3
дізнався про дорожньо-транспортну
пригоду за участю інспектора ДПС ДАІ,
старшини міліції ОСОБА_6, яка понесла за
собою наслідок - смерть пішохода.
29.11.2013 року начальником ГУМВС України у
Львівській області генералом
лейтенантом міліції О.В.Рудяком було
затверджено висновок службового
розслідування відповідно до якого
встановлено факт самоусунення
позивача від виконання функціональних
обов'язків щодо повсякденного дієвого
контролю за дотриманням дисципліни та
законності особовим складом
підрозділу, неналежної організації
виховної роботи з підлеглими у зв'язку
з чим на підставі ст. 12 Дисциплінарного
статуту ОВС України на останнього
накладено дисциплінарне стягнення -
звільнення з посади.
29.11.2013 року наказом начальника ГУМВС у
генерал-лейтенантом міліції О.В.
Рудяком було видано наказ № 2421 від
29.11.2013 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Жовківського РВ ГУМВС
України у Львівській області»,
відповідно до п. 3 якого було вирішено
накласти на ОСОБА_3 дисциплінарне
стягнення - звільнення з посади за
самоусунення від виконання
функціональних обов'язків щодо
повсякденного дієвого контролю за
дотриманням дисципліни та законності
особовим складом підрозділу,
неналежної організації виховної
роботи з підлеглими.
Спір між сторонами виник стосовно
правомірності прийняття оскаржуваного
При вирішенні спору суд виходив із
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії, дій чи
Відтак, спір, який виник між ОСОБА_3 та
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області є публічно-правовим.
Правову основу проходження служби
громадянами в органах внутрішніх справ
України становлять Конституція
України, Закон України «Про міліцію»,
Закон України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29.07.1991 року.
Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен
має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
Згідно ст. 55 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом.
Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про
міліцію" визначено, що порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентується Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (далі - Положення),
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991
року № 114.
Відповідно до норм ст. 25 Закону України
«Про міліцію», працівник міліції у
межах повноважень, наданих цим Законом
та іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність. Службова особа
міліції, яка порушила вимоги закону або
неналежно виконує свої обов'язки, несе
відповідальність у встановленому
Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначається Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»від 22.02.2006
року № 3460-ІV.
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України (далі -
Статут), визначає сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.
Службова дисципліна, відповідно до
Статуту це - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов
проходження служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку; повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого
рівня соціально-правового захисту;
умілим поєднанням і правильним
застосуванням заходів
переконання, примусу, дисциплінарного
та громадського впливу; належним
виконанням умов контракту про
Дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.
Згідно ст. 1 Статуту, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Згідно ст. 2 Статуту, дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
Згідно ст. 5 Статуту, за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим же Статутом.
Відповідно до статті 8 Дисциплінарного
статуту начальник несе персональну
відповідальність за стан службової
дисципліни і повинен постійно
його контролювати. Начальник
зобов'язаний бути прикладом у
дотриманні законності, службової
дисципліни, бездоганному
виконанні вимог Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів, наказів, норм
моралі, професійної та службової
етики, розвивати і підтримувати
в підлеглих свідоме ставлення до
виконання службових обов'язків,
честь і гідність, заохочувати
розумну ініціативу, самостійність,
старанність у службі, уміло
застосовувати заходи
дисциплінарного впливу.
Особливу увагу начальник
повинен приділяти вивченню
індивідуальних якостей підлеглих,
дотриманню статутних відносин між
ними, створенню здорового
морально-психологічного клімату в
колективі, його згуртуванню,
своєчасному запобіганню порушенням
службової дисципліни та виявленню
причин їх учинення, формуванню
нетерпимого ставлення до порушників,
враховуючи при цьому думку
колективу та громадськості.
Начальник зобов'язаний
неприпустимість порушення службової
дисципліни, а в разі вчинення
підлеглим таких діянь за
необхідності накласти на винного
дисциплінарне стягнення або порушити
клопотання про накладення стягнення
старшим прямим начальником.
Згідно ст. 12 цього ж Статуту, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися дисциплінарні стягнення, в
тому числі звільнення з посади.
Згідно ст. 14 цього ж Статуту, при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
Судом встановлено, що підставою для
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з посади начальника ВДАІ
Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області стало встановлення
в ході службового розслідування факту
самоусунення позивача від виконання
функціональних обов'язків щодо
повсякденного дієвого контролю за
дотриманням дисципліни та законності
особовим складом підрозділу,
неналежної організації виховної
роботи з підлеглими.
У зв'язку із зазначеним відповідач
прийшов до висновку, що такими діями
позивач порушив обов'язки
начальницького складу органів
внутрішніх справ щодо дотримання
дисципліни, неухильне виконання яких
передбачено ст. 7, 12 Дисциплінарного
Статуту Органів внутрішніх справ
До того ж, такими діями, позивачем було
недотримано п. п. 6, 13 Інструкції щодо
визначення функціональних обов'язків
начальника відділення
Державтоінспекції Жовківського РВ
ГУМВС України у Львівській області, з
якою позивача під його підпис було
ознайомлено та відповідно до яких
визначено, що ОСОБА_3 повинен був
забезпечити навчання та виховання
особового складу, дотримання
дисципліни і законності
підпорядкованими працівниками
Державтоінспекції, а також вказано, що
останній несе персональну
відповідальність за організацію
роботи з питань додержання законності
в підпорядкованому відділенні,
особисто відповідає за організацію
службової та професійної підготовки,
індивідуально-виховної роботи,
дотримання вимог транспортної
дисципліни працівниками підрозділу.
Що ж до твердження позивача з приводу
того, що службове розслідування
повинно було проводитись щодо його
особи індивідуально, то суд до уваги це
не бере, оскільки вважає, що таке
призначалось та проводилось за фактом
ДТП за участю підлеглого позивача -
інспектора ДПС ДАІ, старшини міліції
ОСОБА_6, а результатом його проведення
стали висновки, як щодо дій - інспектора
ДПС ДАІ, старшини міліції ОСОБА_6, так і
дій позивача, як його безпосереднього
начальника. До того ж, такі висновки, на
думку суду, ґрунтуються на всебічному
та повному досліджені обставин справи.
Доказів на спростування зазначеної
інформації позивачем не надано.
Що ж до твердження позивача про те, що
відповідачем при звільненні його з
посади не дотримано вимог Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, Дисциплінарного
статуту, Інструкції щодо порядку
проведення службового розслідування,
що призвело до прийняття оскаржуваного
наказу, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до п.2.1 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України 12.03.2013 № 230, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за
для проведення службового
розслідування є порушення особами
органів ОВС службової дисципліни, у
тому числі скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами діянь, які порушують права і
свободи громадян, службову дисципліну,
інші події, пов'язані із загибеллю
(смертю) осіб РНС чи їх травмуванням
(пораненням), а також події, які сталися
за участю осіб працівників ОВС і можуть
викликати суспільний резонанс.
Підпунктом 2.2.1 п.2.2 Інструкції
визначено, що службове розслідування
проводиться уповноваженим на те
начальником у разі, зокрема,
невиконання або неналежного виконання
особами рядового та начальницького
складу під час службової діяльності
вимог чинного законодавства, що
призвело до порушення прав та законних
інтересів громадян або негативно
вплинуло на забезпечення виконання
покладених на ОВС завдань з охорони
громадського порядку, боротьби зі
За змістом п.1.2 Інструкції службове
розслідування - комплекс заходів, які
здійснюються у межах компетенції з
метою уточнення причин і умов подій, що
стали підставою для призначення
службового розслідування, ступеня вини
особи (осіб), якою (якими) вчинено
дисциплінарний проступок, а також
з'ясування інших обставин.
При цьому, відповідно до п.2.6 Інструкції
підставою для проведення службового
розслідування є належним чином
письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника, а
згідно з п.3.1 Інструкції начальники
ГУМВС, УМВС мають право призначати
службові розслідування стосовно осіб
рядового та начальницького складу тих
органів чи підрозділів внутрішніх
справ, діяльність яких вони
координують або контролюють.
Відтак, суд встановив, що у
відповідності до вищевказаних
положень Інструкції, в межах
компетенції та за наявності
передбачених підстав, наказом
начальника ГУМВС України у Львівській
області генералом лейтенантом міліції
О.В.Рудяком № 2367 від 25.11.2013 року було
призначено службове розслідування, а
за результатами його проведення
прийнято наказ № 2421 від 29.11.2013 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області», відповідно до п. 3
якого було вирішено накласти на ОСОБА_3
дисциплінарне стягнення - звільнення з
посади за самоусунення від виконання
функціональних обов'язків щодо
повсякденного дієвого контролю за
дотриманням дисципліни та законності
особовим складом підрозділу,
неналежної організації виховної
роботи з підлеглими.
Доводи сторони позивача про порушення
процедури службового розслідування не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду адміністративної
справи.
Як зазначалось вище, відповідачем було
дотримано порядок призначення
службового розслідування за наявності
передбачених підстав. Службове
розслідування проведено у строк,
визначений п.5.1 Інструкції. При цьому,
права позивача, як особи, щодо якої
проводилось службове розслідування,
передбачені п.6.3 Інструкції, порушено
Зокрема, відповідно до вказаної норми
Інструкції, особа, стосовно якої
проводиться службове розслідування,
має право отримувати інформацію про
підстави проведення такого
розслідування; брати участь у
службовому розслідуванні, у тому числі
давати усні чи письмові пояснення,
робити заяви, в установленому порядку
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування; висловлювати письмові
зауваження щодо об'єктивності та
повноти проведення службового
розслідування, дій або бездіяльності
службової особи (осіб), яка (і) його
проводить (ять); відмовлятися давати
будь-які пояснення щодо себе, членів
своєї сім'ї чи близьких родичів, коло
яких визначено законодавством України;
Забороняється затверджувати висновок
службового розслідування без
отримання від особи письмового
пояснення або за відсутності акта про
її відмову в наданні письмового
Судом встановлено, що як вбачається із
матеріалів справи, в ході проведення
службового розслідування від позивача
були відібрані пояснення щодо
обставин, які стали підставою для його
проведення, а також було ознайомлено
його під особисту розписку із
висновками такого службового
Відтак, оцінюючи встановлені фактичні
обставини справи в розрізі норм
матеріального закону, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами, факт того, що відповідачем у
встановленому законом порядку та при
дотриманні визначеної процедури було
встановлено допущене позивачем, як
особою начальницького складу органів
внутрішніх справ України самоусунення
від виконання функціональних
обов'язків щодо повсякденного дієвого
контролю за дотриманням дисципліни та
законності особовим складом
підрозділу, неналежної організації
виховної роботи з підлеглими, що
свідчить про невиконання позивачем
службової дисципліни.
Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
За результатами судового розгляду
адміністративної справи суд дійшов
висновку, що при прийнятті
оскаржуваного наказу в частині
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з посади суб'єкт владних
повноважень діяв на підставі, в межах
повноважень та в спосіб, встановлений
законом, обгрунтовано та розсудливо, з
урахуванням фактичних обставин, при
дотриманні встановленої процедури.
Доводи позивача не свідчать про
протиправність оспорюваного наказу та
не дають суду підстав для його
Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-
п о с т а н о в и в:
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлений 24 березня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.