Справа № 2а-3194/10/0370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Справа № 3786/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Універсам» до
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області про скасування
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року ПП «Універсам»
звернувся до суду з позовом до
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області про визнання
протиправними та скасування рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10.11.2010 року № /12506, №
/12505 і № /12507.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувані рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій є
протиправними, оскільки актом
перевірки від 28.10.2010 року №202197 не
встановлене таке порушення, як
невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена у денному
звіті РРО, оскільки жодна сума
готівкових коштів, зазначена в акті, не
підтверджена особою, в присутності
якої здійснювалася перевірка. Крім
того, зазначає, що не допустив також
такого порушення, як неоприбуткування
готівкової виручки в КОРО на підставі
фіскальних звітних чеків, оскільки
розрахункові операції проводилися
через РРО, позивач забезпечував
щоденний друк Z-звітів на РРО, їх
збереження в КОРО, суми проведених
розрахунків, які зазначені у Z-звітах за
період з 07.01.2010 року по 13.04.2010 року, з
26.06.2010 року по 31.07.2010 року, за 17.08.2010 року,
31.08.2010 року, з 05.10.2010 року по 27.10.2010 року
відображені також у касових книгах,
оприбутковані в день їх надходження в
повній мірі. Позивач визнає, що
допустив порушення порядку ведення
КОРО, проте оприбуткування готівки в
касі було здійснено. Крім того, на думку
позивача, за незабезпечення зберігання
Z-звітів № 1756, № 1560, № 1570, № 1571 в КОРО
відповідач міг застосувати штрафну
санкцію лише в розмірі 340 грн. 00 коп. як
за факт вчиненого порушення, а не за
кожний не роздрукований та не
збережений Z-звіт. Позивач також вважає,
що податковий орган провів перевірку з
порушенням встановленого порядку.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 10листопада 2010
року № /12506; визнано протиправним
та скасовано рішення
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10листопада 2010 року
№/12507 в частині застосування до ПП
«Універсам» штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 1020 грн. 00 коп. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що рішення
Володимир-Волинської ОДПІ Волинської
області від 10.11.2010 року №/12506, яким
до позивача застосовані штрафні
(фінансові) санкції у розмірі
587570грн.95коп. за неоприбуткування
готівки, є неправомірним, оскільки такі
фінансові санкції можуть
застосовуватися лише у разі
встановлення факту неоприбуткування
(неповного та/або несвоєчасного)
оприбуткування готівки у касах
підприємств, а не за порушення порядку
оприбуткування готівки (порушення
порядку ведення КОРО).

Рішення Володимир-Волинської ОДПІ
Волинської області від 10.11.2010 року
№/12507 в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
1020 грн. 00 коп. є протиправним з огляду на
те, що на момент перевірки позивач не
забезпечив зберігання в КОРО №
від 30.07.2010 року лише Z-звіту денного № 1756
від 17.08.2010 року, в той час як Z-звіти
денні № 1560 від 28.01.2010 року, № 1570 від
07.02.2010 року, № 1571 від 08.02.2010 року були
роздруковані з фіскальної пам'яті РРО
до проведення перевірки та збережені в
КОРО. Разом з тим, на думку суду першої
інстанції, застосування штрафних
(фінансових) санкцій до позивача в сумі
340 грн. 00 коп. за незберігання в КОРО
Z-звіту денного № 1756 від 17.08.2010 року є
правомірним.

Крім того, відповідачем доведено та
підтверджено матеріалами справи
невідповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО, на загальну суму 96 грн. 00 коп. та
проведення розрахункових операцій без
застосування РРО при продажу товарів
(буханки хліба, пачки чаю, пляшки
мінеральної води, пляшки пепсі-коли) на
суму 20 грн. 10 коп., тому рішення
Володимир-Волинської ОДПІ Волинської
області від 10.11.2010 року № /12507 в цій
частині є також правомірним.

Водночас, дане рішення в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за застосування при здійсненні
розрахункових операцій
незареєстрованого РРО в сумі 340 грн. 00
коп. прийняте відповідачем правомірно,
оскільки РРО MINI-500.02МЕ, фіскальний
№, який використовувався
позивачем в торговому павільйоні по пр.
Перемоги в м. Нововолинську (де
проходила перевірка), станом на 28.10.2010
року на обліку в Нововолинській ОДПІ
Волинської області не рахувався.

Разом з тим, рішення
Володимир-Волинської ОДПІ від 10.11.2010
року № /12505 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій на
підставі статті 8 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
року є правомірним, оскільки торговий
патент на павільйон, розташований за
адресою: м. Нововолинськ, пр. Перемоги
позивачу станом на 28.10.2010 року не
видавався.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою в частині задоволення
позовних вимог, Володимир-Волинська
об'єднана державна податкова інспекція
Волинської області подала апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати і прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Постанова в частині відмови у
задоволенні позову не оскаржена, тому
відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в
апеляційному порядку не
переглядається.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову з
наступних підстав.

Як встановив суд, 28.10.2010 року
працівниками ДПА у Волинській області
була проведена перевірка ПП
«Універсам» з питань дотримання вимог
Законів України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» та Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 637 від 15.12.2004 року, за результатами
якої складено акт № 202197 від 28.10.2010 року.

В акті зазначено про порушення
позивачем порушення позивачем пунктів
1, 2, 3, 9, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: проведення
розрахункових операцій без
застосування РРО при продажу товарів
на суму 20 грн. 10 коп.; невідповідність
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті РРО; не
забезпечено зберігання фіскальних
звітних чеків в КОРО. Також під час
перевірки встановлено порушення
пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, тобто
неоприбуткування готівкової виручки в
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків, та порушення статті 7 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», тобто на
місці здійснення діяльності був
відсутній торговий патент, а також
згідно реєстраційного посвідчення РРО
не поставлений на облік в
Володимир-Волинській ОДПІ Волинської
області.

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем 10.11.2010 року прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій: № /12506, яким
до позивача на підставі Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року № 436/95 (з наступними змінами та
доповненнями) застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 587570 грн. 95
коп.; № /12507, яким до позивача на
підставі пунктів 1, 2, 4 статті 17, статті 22
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року (з
наступними змінами та доповненнями)
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2180 грн. 00 коп.; №
/12505, яким до позивача на підставі
статті 8 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
року (з наступними змінами та
доповненнями) застосовані штрафні
(фінансові санкції) в розмірі 280 грн. 00
коп.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про неправомірність оскаржуваного
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 10.11.2010 року №
/12506 та часткову неправомірність
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 10.11.2010 року №
/12507.

Проте, колегія суддів частково
погоджується з обґрунтованістю такого
висновку суду першої інстанції з
наступних підстав.

Щодо рішення від 10.11.2010 року № /12506,
яким до ПП «Універсам» застосовані
штрафні санкції в розмірі 587570,95 грн. за
неоприбуткувння готівки на суму 117514,19
грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року № 436/95 у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами - громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Відповідно до п. 2.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
року за № 40/10320, підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з п. 2.6 цього Положення уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій
(РРО) або використанням розрахункових
книжок (РК) оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2, 4.3 Положення з метою
забезпечення здійснення розрахунків
готівкою підприємства повинні мати
касу, а їх керівники мають забезпечити
належне облаштування цієї каси та
надійне зберігання готівкових коштів у
ній. Усі надходження і видачу готівки в
національній валюті підприємства
відображають у касовій книзі. Кожне
підприємство (юридична особа), що має
касу, веде одну касову книгу для обліку
операцій з готівкою в національній
валюті (без урахування кас
відокремлених підрозділів). Записи в
касовій книзі проводяться касиром за
операціями одержання або видачі
готівки за кожним касовим ордером і
видатковою відомістю в день її
надходження або видачі.

Згідно з п. 1.2 Положення книга обліку
розрахункових операцій (КОРО) - це
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг);
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 року №
614, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 року за № 107/5298,
затверджений Порядок реєстрації та
ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок, який
розроблено на виконання Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Даний Порядок поширюється на книги
обліку розрахункових операцій і
розрахункові книжки, що
використовуються суб'єктами
підприємницької діяльності при
здійсненні розрахунків у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, крім розрахунків при
здійсненні операцій з купівлі-продажу
іноземної валюти.

Відповідно до п. 7.5 даного Порядку
використання КОРО, зареєстрованої на
РРО, передбачає: наявність КОРО на
місці проведення розрахунків, де
встановлено РРО; підклеювання
фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках КОРО; щоденне
виконання записів про рух готівки та
суми розрахунків, при цьому дані за
сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо; у разі виходу з ладу РРО чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі КОРО.

Формою КОРО передбачено розділ 2 «Облік
розрахункових квитанцій та руху
готівки», який містить графу 1 «Дата»,
графу 2 «Номер розрахункової книжки
(номер Z-звіту), графи 3, 4 «Сума готівки.
Службове внесення, службова видача»,
графи 5, 6 «Сума розрахунків. Загальна.
За ставкою ПДВ 20%», графу 7 «Сума ПДВ» та
графу 8 «Видано при поверненні товару».

Таким чином, як слідує із системного
аналізу наведених норм,
оприбуткуванням готівки при
застосуванні РРО є внесення в описаний
розділ КОРО відповідних записів на
підставі фіскальних чеків (Z-звітів).

Як встановив суд, ПП «Універсам» у
спірні періоди забезпечив щоденний
друк Z-звітів на РРО, їх збереження в
КОРО, а також з дотриманням
встановленого порядку вів касову
книгу, відповідно до вимог пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 року № 637, було здійснено
оприбуткування коштів в касу
підприємства через оформлення
відповідних прибуткових касових
ордерів та внесення записів до касової
книги.

При цьому, що на момент проведення
перевірки касові книги за 2010 рік
інспекторам не пред'являлися, оскільки
на запит Прокуратури м. Луцька від
26.10.2010 року № 8308 згідно із супровідним
листом від 27.10.2010 року № 55-А вказані
книги були направлені до прокуратури,
звідки повернулися на адресу позивача
згідно з супровідним листом від 15.11.2010
року № 7205.

Проте, як вбачається з наявних в
матеріалах справи копіях КОРО №
р-6 від 23.07.2009 року та КОРО №
р-7 від 30.07.2010 року, за період з
26.06.2010 року по 31.07.2010 року відсутні
записи на суму 29905,83 грн. (звіти № №
1705-1739), а за період з 05.10.2010 року по 27.10.2010
року - на суму 17993,47 грн. (звіти № №
1805-1826), всього на 47899,30 грн.

Тому колегія суддів погоджується з
доводами відповідача про те, що позивач
не отприбуткував у встановленому
законодавством порядку готівкові
кошти на вказану суму, тому штрафні
санкції в розмірі 239496,50 грн. (47899,30*5)
застосовані до нього правомірно.

При цьому колегія суддів вважає
необґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що встановлення під
час перевірки відсутності відповідних
записів в розділі 2 КОРО «Облік руху
готівки та сум розрахунків» може
свідчити лише про порушення порядку
ведення КОРО, а фінансові санкції,
можуть застосовуватися лише у разі
встановлення факту неоприбуткування
(неповного та/або несвоєчасного)
оприбуткування готівки у касах
підприємств, а не за порушення порядку
оприбуткування готівки (порушення
порядку ведення КОРО), виходячи з
наступного.

Як зазначив Верховний Суд України у
справі № 21-439а13 за позовом Приватного
підприємства «Регіон-Юг» до Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення, у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є сукупність
дій з фіксації повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. При цьому невідображення
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій після їх проведення із
застосуванням РРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки,
відповідальність за яке встановлена
саме Указом № 436/95.

А відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Водночас у зазначених вище КОРО за
31.08.2010 року не заповнені всі колонки
КОРО при оприбуткуванні готівкових
коштів на суму 1354,79 грн. (звіт № 1770), за
17.08.2010 року на суму 890,05 грн. (звіт № 1756)
та в період з 07.01.2010 року по 13.04.2010 року
на суму 67370,05 грн. (звіти № № 1540-1633),
всього 69614,89 грн. Зокрема, не заповнено
графу 5 КОРО «Загальна сума
розрахунків».

Однак, як встановив суд, в КОРО внесено
суму готівкових коштів за ставкою ПДВ
20% та окремо суму ПДВ, але не вказано
загальну суму коштів, як суму
зазначених двох колонок.

Тобто всі суми готівки, що надійшли в
касу підприємства у вказані дні, в
повному обсязі відображені в КОРО. А
наявність недоліків в оформленні
записів у КОРО при одночасному
належному оформленні обліку готівки у
повній сумі фактичних надходжень не
може свідчити про неоприбуткування
готівкових коштів та про порушення
норм з регулювання обігу готівки у
національній валюті України.

Тому колегія суддів вважає, що штрафні
санкції в розмірі 348074,45 грн. (69614,89*5)
застосовані до позивача не правомірно
та необґрунтовано.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області від 10.11.2010 року №
/12506 в частині застосування до ПП
«Універсам» штрафних санкцій в 348074,45
грн. є протиправним і підлягає
скасуванню, а в іншій частині є
правомірним.

Щодо рішення від 10.11.2010 року № /12507
в частині застосування до ПП
«Універсам» штрафних санкцій в розмірі
1360,00 грн. за незбереження фіскальних
звітних чеків в КОРО (в частині, що
оскаржується в апеляційному порядку),
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

А згідно з п. 4 ст. 17 цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцять неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій.

В акті перевірки вказано, що ПП
«Універсам» не забезпечило зберігання
фіскальних звітних чеків Z-звітів № 1756,
№ 1560, № 1570 і № 1571.

Як встановив суд, Z-звіти № 1570 від 07.02.2010
року та № 1571 від 08.02.2010 року були
роздруковані з фіскальної памяті РРО
11.02.2010 року та зберігалися на момент
проведення перевірки в КОРО, Z-звіт № 1560
від 28.01.2010 року був роздрукований з
фіскальної памяті РРО 30.01.2010 року, був
збережений в КОРО на час. Також на
момент проведення перевірки позивач не
забезпечив зберігання в КОРО №
від 30.07.2010 року Z-звіту № 1756 від 17.08.2010
року, який був роздрукований з
фіскальної памяті РРО 15.11.2010 року, тобто
після проведення 28.10.2010 року перевірки.

Тому суд дійшов висновку, що
застосування штрафних (фінансових)
санкцій до позивача в сумі 340,00 грн. за
незберігання в КОРО Z-звіту №1756 від
17.08.2010 року є правомірним, а тому
позовні вимоги в цій частині до
задоволення не підлягають, а в решті
штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн.
застосовані неправомірно.

Тобто позивач, з яким погодився суд
першої інстанції, зазначає, що вимоги п.
9 ст. З Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг» хоч і через певний
час після закінчення робочого дня, але
були виконані, а саме у всіх випадках
вимога щодо роздрукування і зберігання
фіскального звітного чеку була
виконана пізніше.

Однак колегія суддів вважає такий
висновок суду першої інстанції
помилковим з таких підстав.

Як зазначено вище і не заперечується
позивачем, всі вказані Z-звіти були
роздруковані та підклеєні до КОРО не в
день проведення розрахункових
операцій, а пізніше.

Відповідно до змісту п. 9 ч. 1 ст. 3 Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності
зобов'язані щоденно, тобто в межах
календарної доби (до 24 год. 00 хв.
відповідної доби), а не позмінно чи в
будь-який інший день друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
фіскальні звітні чеки.

Тому, на думку колегії суддів, навіть
фактичне роздрукування суб'єктом
господарювання фіскальних звітних
чеків, але поза межами відповідної
доби, не звільняє його від
відповідальності за порушення вимог
заведеної норми.

Разом з тим, колегія суддів вважає
помилковим твердження податкового
органу про те, що правомірним є
застосування до позивача штрафних
санкцій в розмірі, передбаченому п. 4 ст.
17 Закон України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (340 грн.) за кожне
таке порушення (всього 4 випадки на
загальну суму 1360,00 грн.), виходячи з
наступного.

Аналіз змісту п. 9 ст. 3 та п. 4 ст. 17 Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Враховуючи, що відповідно до ст. 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень,
відповідальність за які передбачена п.
4 ст. 17 вказаного Закону, відповідний
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від 16
квітня 2013 року у справі 21-89а13, наявній в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень (реєстраційний номер рішення
31073080), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій за порушення вимог
п. 9 ст. 1 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в розмірі 340,00 грн. є
правомірним, а відповідно застосування
штрафних (фінансових) санкцій за дане
порушення в іншій частині в розмірі
1020,00 грн. є протиправним і підлягає
скасуванню в цій частині.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати, оскільки
вона прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року справі № 2а-3194/10/0370 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10 листопада 2010 року №
/12506 в частині застосування до
Приватного підприємства «Універсам»
штрафних фінансових санкцій в розмірі
348074 (триста сорок вісім тисяч сімдесят
чотири) гривень 45 копійок.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10 листопада 2010 року №
/12507 в частині застосування до
Приватного підприємства «Універсам»
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
1020 (десять тисяч двадцять) гривень 00
копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін