Справа № 186/349/14-а
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/349/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. суддя
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області Кривошея
С.С. розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську про визнання дій
неправомірними та спонукання до
вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області з
адміністративною позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську про визнання дій
неправомірними та спонукання до
вчинення певних дій, в якій просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо неврахування при розрахунку
розміру пенсії суми матеріальної
допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на вирішення соціально-по
бутових питань та індексації доходів,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця з урахуванням
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на вирішення соціально-по
бутових питань та індексації доходів
згідно зі ст.87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», починаючи з 23
жовтня 2007 року, посилаючись на те, що
вона з 23 жовтня 2007 року отримує пенсію
за віком відповідно до Закону Україну
«Про державну службу», проте
відповідачем в порушення вимог Закону
України «Про державну службу», Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про оплату праці»,
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання визначення розмірів заробітку
для обчислення пенсії» № 865 від 31
травня 2000 року, Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабміну №1078
від 17 липня 2003 року при нарахуванні та
призначенні пенсії не включено згідно
з уточнюючою довідкою та додатками до
неї суми матеріальної допомоги на
оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації доходів, не зважаючи на
те, що на усіх вказані виплати
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав суду свої заперечення проти
позову, в яких зазначив, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
м.Першотравенську та отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України "Про
державну службу" з 23 жовтня 2007 року по
теперішній час,

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» від 16 грудня 1993 року №
3723-XII (в редакції на час призначення
пенсії) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 5 статті 37 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що за
кожний повний рік роботи понад 10 років
па державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку; але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року
№ 865 визначено розмір заробітку для
обчислення пенсії державного
службовця.

Відповідно до пункту 3 постанови № 865,
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років під
час призначення пенсії у порядку та на
умовах, передбачених Законом України
«Про державну службу», враховуються в
розмірах, установлених на день
призначення пенсії.

Включення матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати не передбачено.

Згідно ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премії, доплат та
ранг, надбавок за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати не включаються до
заробітку для обчислення пенсії
державному службовцю, а також не
відносяться до інших надбавок.

Посилання позивача на Закон України
«Про оплату праці» як на підставу
включення допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
на оздоровлення, індексації до сум
заробітної плати для призначення
(перерахунку) пенсії є необґрунтованим,
оскільки складові заробітної плати
державного службовця для призначення
(перерахунку) пенсії визначаються
виключно статтею 33 Закону України «Про
державну службу».

Крім того, Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та інше законодавство, на
яке посилаються позивач, не регулює
питання призначення, перерахунку
пенсії державним службовцям.

Допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
на оздоровлення, індексація не є
складовими заробітної плати
державного службовця, тому не можуть
враховуватися при здійсненні
перерахунку пенсії.

Всі виплати, що включались до
заробітної плати, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, враховані при обчисленні
розмежування, тобто тієї частини
пенсії, що розраховується відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до частини 1, 2 ст.99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод чи інтересів
особи встановлюється 6-ти місячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод чи інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України
№17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено,
що держава може встановленням
відповідних процесуальних строків,
обмежувати строк звернення до суду, що
не впливає на зміст та обсяг
конституційного права на судовий
захист і доступ до правосуддя.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала,

З адміністративного позову поданого до
суду 26 лютого 2014 року, вбачається, що
позивачем заявлено вимоги про
перерахунок пенсії з 23.10.2007 року хоча
будь-які об'єктивні чи суб'єктивні
обставини не позбавляли Позивача
можливості звернутися до суду, у
визначені законом строки, з
відповідним позовом, якщо позивач
вважав, що діями чи бездіяльністю
відповідача порушуються його права та
законні інтереси.

Закон України «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Про державну службу»,
постанова правління Пенсійного фонду
України від 30/10.2008 р. «Про затвердження
форм довідок про заробітну плату: що
подаються для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
N19-11, та зміни до них офіційно
публікуються в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення цих
правових актів є загальнодоступними.

Враховуючи, що виплати пенсії є
щомісячними, позивач знав розмір
виплати і в разі незгоди мав право
звернутися до суду

Таким чином вважає, що позовні вимоги
позивача на неправомірні дії
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області щодо
неврахування у складі заробітної плати
при призначенні, розміру пенсії
державного службовця зокрема допомоги
на оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, з яких
справлялися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, та спонукання до вчинення
певних дій підлягають залишенню без
розгляду.

Дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач з 23 жовтня 2007 року вийшла на
пенсію державного службовця з посади
начальника управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровській області.

З 23 жовтня 2007 року позивачу призначена
пенсія за віком як державному
службовцю.

27 листопада 2013 року позивач подала до
управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську
Дніпропетровської області заяву про
перерахунок пенсії з урахуванням
отримуваних нею на день виходу на
пенсію «Інших виплат», до яких
віднесені матеріальна допомога на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати, на які
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Листом відповідач управління
Пенсійного фонду України в місті
Першотравенську Дніпропетровської
області від 04 грудня 2013 року № 4632/01/14
відмовив позивачу в зарахуванні
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
оздоровлення, індексації заробітної
плати при розрахунку призначення
пенсії з посиланням на ст.ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу»,
постанови Кабінету Міністрів України
№865 від 31 травня 2000 року.

Згідно ч.1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24 березня 1995 року,
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена
структура заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону «Про
державну службу» № 3723-XII заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Так само, відповідно до ст.1, ч.2 ст. 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», п.2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення; суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, входять до складу фонду
додаткової заробітної плати та не
мають разового характеру.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року №1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Так, згідно з ч.1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Одночасно, розв'язуючи спір у цій
справі, суд приймає до уваги висновки
Верховного суду України в постанові
від 20 лютого 2012 року, які за вимогами ч.1
ст.244-2 КАС України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з таким рішенням
Верховного Суду України.

Оскільки з довідки позивача
вбачається, що на суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, компенсацію за
невикористану відпустку, - нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, то вони
є складовою заробітної плати позивача
та зобов'язані враховуватись при
обчислення пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у цій справі у
відповідності з його обов'язком
доказування, встановленим ст.71 КАС
України, не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх заперечень, а подані - не
приймаються до уваги судом.

З огляду на викладене, суд, вважає, що
відповідач, порушуючи п.1 ч.3 ст.2 КАС
України, неправомірно не включив при
нарахуванні пенсії при розрахунку
розміру пенсії позивачу повної суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
при наданні щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації доходів, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак, права позивача
підлягають захисту по суду.

Разом з тим, при визначенні часу, з
якого належить здійснювати
перерахунок, суд виходить з норм ч.4 ст.35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за правилами якої
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38,
ч.3 ст.42, ч.5 ст.48 цього Закону,
провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа наступного місяця, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами пенсіонером подано після 15
числа місяця, в якому він звернувся за
перерахунком пенсії, тому враховуючи,
що заява позивачем про перерахунок
пенсії подана 27 листопада 2013 року і її
права підлягають захисту з 01 грудня 2013
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалено на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Тому суддя, вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача понесені нею по
справі судові витрати у розмірі 73 грн. 08
коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, - суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
про визнання дій неправомірними та
спонукання до вчинення певних дій -
задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області щодо
неврахування при розрахунку розміру
пенсії державного службовця ОСОБА_1
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації доходів - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням у складі заробітної плати
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації доходів, згідно довідки
управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську
Дніпропетровської області № 4479/03/13 від
25 листопада 2013 року, починаючи з 01
грудня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73,08 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою,яка її подає,до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С. С. Кривошея