Справа № 2а-11427/09/2170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20255/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011

у справі № 2а-11427/09/2170 Херсонського
окружного адміністративного суду

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у м. Херсоні

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.02.2010 позов
задоволено частково: визнано
неправомірним податкове
повідомлення-рішення від 21.10.2008 №
/0; визнано частково неправомірним
повідомлення-рішення від 21.10.2008 №
/0 на суму 1692,62 грн.; в решті позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011
скасовано постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
11.02.2010 та прийнято нову постанову, якою
позов задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення № 2/0 від
21.08.2008; в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Херсоні
просить скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011 та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом
надати заперечення на касаційну
скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань з
податку на додану вартість, з податку з
доходів фізичних осіб та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки від
14.10.2008 № 1033/17-222, про порушення позивачем
норм пунктів 7.1, 7.2, підпункту 7.4.5 пункту
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (Закон № 168/97-ВР) та
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», а саме: занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за ІV квартал 2006 року, І- ІV
квартали 2007 року на 53612,00 грн. внаслідок
включення до податкового кредиту сум
ПДВ за податковими накладними,
виписаними ПП ПКФ «Мидос», СПД ОСОБА_5,
ПП «Ромакс ЛТД», які мають ознаки
фіктивного підприємництва (судовими
рішеннями скасовано державну
реєстрацію цих суб'єктів
підприємницької діяльності, визнані
недійсними установчі документи). Крім
того, позивачем занижено валовий дохід
за ІІІ, ІV квартали 2006 року, І-ІV квартали
2007 року на 690249,28 грн.; занижено валові
витрати за ці ж періоди на 664770,55 грн. До
такого висновку ДПІ пришла з огляду на
те, що позивач, маючи свідоцтво
платника єдиного податку, не
оподаткував на загальних підставах
доход, що перевищує 500 тис. грн.

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 21.10.2008 №
/0 про визначення податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість у сумі 82353,00 грн.( у т.ч. 548902,00
грн. - основний платіж, 27451,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції) та №
/0 про визначення податкового
зобов`язання з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 3561,40 грн.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст.7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Як встановлено під час судового
процесу, господарські операції між
позивачем та ПП ПКФ «Мидос», СПД ОСОБА_5,
ПП «Ромакс ЛТД» здійснені із
оформленням належним чином складених
податкових накладних, копії яких
наявні в матеріалах справи (а.с. 39-48).
Факт реальності господарських
операцій між позивачем та його
постачальниками податковим органом не
заперечувався.

Підпунктом 7.2.4 цього пункту
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що посилання
податкового органу на факт скасування
установчих документів та припинення
державної реєстрації ПКФ «Мидос», ПП
«Ромакс ЛТД» та визнання недійсним
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ,
видане СПД ОСОБА_5, як на підставу для
зменшення суми податкового кредиту в
податковому обліку позивача є
необґрунтованими, оскільки судові
рішення, відповідно до яких було
скасовано установчі документи та
припинено державну реєстрацію
вищевказаних постачальників позивача,
були прийнятті пізніше, ніж
здійснювались господарські операції,
по яким позивачем було сформовано
податковий кредит.

Висновок суду, що покупець не може
нести відповідальність за можливу
недостовірність відомостей від
контрагентів, включених до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, якщо на
момент здійснення господарських
операцій вказані контрагенти були
включені до зазначеного Реєстру, мали
свідоцтво платника податку на додану
вартість, а реальність господарських
операцій податковим органом не
спростована, відповідає правильному
застосуванню вище наведених норм
матеріального права.

Враховуючи викладені обставини,
оспорюване податкове
повідомлення-рішення від 21.10.2008 №
/0 є таким, що прийняте із
порушенням законодавства, чинного на
час виникнення правовідносин, з
приводу прав і обов'язків в якому виник
спір, у зв'язку із чим підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Касаційний перегляд справи здійснений
в межах касаційної справи, як це
встановлено частиною 1 ст. 220 КАС
України.

За наведених обставин підстави для
скасування рішення суду апеляційної
інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош