Справа № 2а/0370/211/12
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа
№ 61952/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника відповідача
Самчука А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної фінансової інспекції у
Волинській області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі за її позовом до
приватного підприємства «Дисконт
Плюс», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача управління
капітального будівництва Луцької
міської ради про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2012 року державна фінансова
інспекція у Волинській області (далі -
ДФІ) звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просила стягнути з приватного
підприємства «Дисконт Плюс» (далі - ПП
«Дисконт Плюс») до бюджету м. Луцька
кошти, зайво отримані через завищення
вартості виконаних робіт, в сумі 81789,29
грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі № 2а/0370/211/12 у
задоволенні позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі ДФІ у Волинській
області просить зазначене судове
рішення скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності
управління капітального будівництва
Луцької міської ради (далі - УКБ) за
період з 01.04.2010 року по 30.04.2011 року
встановлено завищення вартості
виконаних робіт на суму 81789,26 грн.

У порушення ст. 180 Господарського
Кодексу України (далі - ГК), п.84
Положення про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2008 року № 921,
чинного на момент укладання договору,
та п. 3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000 УКБ було прийнято в
грудні 2010 року роботи по об'єкту
«Реконструкція з розширенням ділянки
полігону складування твердих
побутових відходів (ТВП) в с. Брище
Луцького району Волинської області» з
використанням будівельних матеріалів
по цінах, які перевищували ціни,
передбачені договірною ціною та
акцептованою тендерною пропозицією ПП
«Дисконт Плюс», що призвело до
завищення вартості виконаних робіт на
суму 78603,26 грн.

Перевіркою відповідності цін на
будівельні матеріали, встановлено
опроцентування

плівки поліетиленової ізоляційної
(геомембрана Карбофол) по ціні 44,29 грн.,
яка перевищує ціну тендерної
пропозиції на 4,78 грн., а всього на суму
61437,58 грн.,

роз'єднувача із заземлюючими ножами PЛK
2-10.1 У/400УХЛ1 по ціні 17189,00 грн., яка
перевищує ціну тендерної пропозиції
(договірної ціни) на 17165,68 грн.

Крім того, проведеними в період ревізії
контрольними обмірами об'ємів
виконаних робіт на вказаному об'єкті
встановлено зайве опроцентування в
актах виконаних робіт ф.№ КБ-2в за
грудень 2010 року:

8,21 м антикорозійного покриття,

0,0056 т зварних фасонних частин,

2 шт. відводів,

1 шт. клапанів зворотних,

7,5 м рукава гумовотканого з
текстильного каркасу,

3 шт. гірлянди натяжної,

чим порушено вимоги п. 3.3.9 ДБН Д. 1.1-1-2000
(зі змінами та доповненнями), що
призвело до завищення обсягів і
вартості виконаних будівельних робіт
на загальну суму 3186,00 грн.

Внаслідок оплати УКБ завищеної
вартості виконаних робіт бюджету міста
завдано матеріальної ніколи (збитків)
на суму 81789,26 грн.

Отже, ПП «Дисконт Плюс» повинно
перерахувати кошти незаконно
отриманої компенсації з бюджету в сумі
81789,26 грн. до Державного бюджету
України. Проте, у зв'язку з
незабезпеченням виконання УКБ вимоги
КРУ, державою недоотримано кошти в сумі
81789,26 грн., тобто інтересам Держави
завдано шкоду.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційного суду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта,
просив залишити оскаржуване судове
рішення без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
на виклик апеляційного суду не прибули,
що не перешкоджає розгляду справи
відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ДФІ у
Волинській області, суд першої
інстанції виходив із того, що на спірні
правовідносини поширюється сфера
регулювання Закону України «Про
здійснення державних закупівель». При
виконанні договору будівельного
підряду № 3 від 05.08.2010 року відповідачем
не було допущено порушень чинного
законодавства, що регламентує спірні
правовідносини.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому
рішенню та доводам апелянта, що
викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, контрольно-ревізійним
управлінням в Волинській області
(правонаступником якого є ДФІ) було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
УКБ за період з 01.04.2010 року по 30.04.2011
року, у ході якої контролюючим органом
було зроблено висновок про завищення
відповідачем вартості виконаних робіт
на суму 81789,26 грн., проведених на
виконання договору № 3 будівельного
підряду на виконання робіт по
реконструкції з розширенням ділянки
полігону складування твердих
побутових відходів (ТВП) в с. Брище
Луцького району Волинської області,
укладеного 05.08.2010 року між ПП «Дисконт
Плюс» (підрядник) та УКБ (замовник).

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору
договірна ціна робіт становить 2898157,20
грн. і є твердою.

Разом із тим, додатковою угодою № 3 від
29.12.2010 року п. 3.1 вказаного договору було
змінено та визначено договірну ціну в
сумі 2870798,40 грн., тобто ціну договору
було зменшено на 27358,80 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що на спірні
правовідносини поширюється Закон
України «Про здійснення державних
закупівель», який набрав чинності
30.06.2010 року (надалі Закон №2289-VI),
виходячи з дати укладення договору
будівельного підряду на виконання
робіт по реконструкції з розширенням
ділянки полігону складування твердих
побутових відходів (ТВП) в с. Брище
Луцького району Волинської області між
ПП «Дисконт Плюс» та УКБ.

За правилами ч. 1 ст. 40 Закону № 2289-VI
договір про закупівлю укладається в
письмовій формі відповідно до положень
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом.

Згідно із ч. 3 ст. 844 Цивільного кодексу
України, зміни до твердого кошторису
можуть вноситися лише за погодженням
сторін.

Положеннями ч. 2 ст. 321 Господарського
кодексу України передбачено, що
вартість робіт за договором підряду
(компенсація витрат підрядника та
належна йому винагорода) може
визначатися складанням приблизного
або твердого кошторису. Кошторис
вважається твердим, якщо договором не
передбачено інше. Зміни до твердого
кошторису можуть бути внесені лише за
погодженням сторін.

Збільшення проектно-кошторисної
вартості окремих будівельних
матеріалів та обладнання було
погоджено відповідачем із замовником,
що підтверджується листом УКБ від
26.11.2010 року №280/12-4.

Окрім того, за правилами ч. 5 ст. 40 Закону
№2289-VI, умови договору про закупівлю не
повинні відрізнятися від змісту
пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції (у тому числі ціни
за одиницю продукції) переможця
процедури закупівлі та не повинні
змінюватися після підписання договору
про закупівлю до повного виконання
зобов'язань сторонами, крім випадків
зменшення обсягів закупівлі залежно
від реального фінансування видатків та
узгодженого зменшення сторонами
договору ціни договору про закупівлю.

Разом із тим, судом першої інстанції
встановлено, частина плівки
поліетиленової ізоляційної
(геомембрана Карбофол), необхідної для
виконання вказаного договору підряду,
було цінами вищими, ніж було
передбачено первинною
проектно-кошторисною документацією.
Часткове збільшення вартості
будівельних матеріалів було
обумовлено затримкою фінансування зі
сторони УКБ у зв'язку із зменшенням
виділення коштів міському бюджету м.
Луцька відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 896 від
27.09.2010 року «Про внесення змін до
Порядку використання у 2010 році коштів
Стабілізаційного фонду для реалізації
інвестиційних проектів
соціально-економічного розвитку
регіонів, у тому числі погашення
кредиторської заборгованості,
зареєстрованої органами Державного
казначейства як фінансові зобов'язання
станом на 1 січня 2010 року», якою було
зменшено обсяг субвенцій з Державного
бюджету міському бюджету м. Луцька на
суму 1966000,00 грн., що позбавило
можливості відповідача не мав змоги
закупити необхідний об'єм зазначеної
плівки за визначеними цінами.

Щодо висновку контролюючого органу про
закупку ПП «Дисконт Плюс» роз'єднувача
із заземлюючими ножами РЛК 2-10.1 У/400УХЛ1
по ціні 17189,00 грн., яка перевищує ціну
тендерної пропозиції на 17165,68 грн., суд
апеляційної інстанції погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що таке збільшення вартості обладнання
було обумовлено очевидною помилкою при
складанні проектно-кошторисної
документації, оскільки реальна ринкова
вартість цього обладнання на момент
закупівлі складала 17189,00 грн., що
підтверджується листом проектної
організації «Луцьккомундорпроект» від
08.08.2011 року.

При цьому суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що належне
виконання робіт по реконструкції з
розширенням ділянки полігону
складування твердих побутових
відходів в с. Брище Луцького району
Волинської області підтверджено
актами приймання виконаних
будівельних робіт та сертифікатом
відповідності закінченого
будівництвом обєкту №ВЛ000863 від 30.12.2010
року.

Таким чином, на переконання
апеляційного суду, доводи апелянта
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають правових
підстав для його скасування.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 196, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Волинській
області залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі № 2а/0370/211/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

І.О.Яворський

Ухвала у повному обсязі складена 13
березня 2014 року.