Справа № 761/5536/14-а
Суддя: Волокітіна Н. Б.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/5536/14-а
Провадження №2-а/761/173/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ДАІ
Шевченківського району м. Києва,
старшого інспектора ДПС ДАІ м. Києва
Якобчука Миколи Олександровича про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
мотивуючи тим, що 12.02.2014 року старшим
інспектором ДПС ДАІ м. Києва Якобчуком
М.О. було винесено постанову,
відповідно до якої його було визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП та накладено штраф в розмірі 425
грн. Вважає дану постанову незаконною
та такою, що прийнята з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
даного адміністративного
правопорушення не вчиняв, правил
дорожнього руху не порушував. З цих
підстав просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без їх участі.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

12.02.2014 року інспектором ДПС ДАІ м.
Києва Якобчуком М.О. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП
відносно ОСОБА_1 в результаті
порушенням ним п. 8.7.3 ПДР.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, інспектор не вручив йому копію
протоколу про адміністративне
правопорушення.

Крім того, інспектором було винесено
постанову від 12.02.2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст.. 122 КпАП України та накладення на
нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до даної постанови 12.02.2014
року приблизно о 22-47 год. ОСОБА_1,
керуючи автомобілем Мазда, державний
номер НОМЕР_1, в м. Києві по площі
Перемоги, проїхав перехрестя на
заброняючий (жовтий) сигнал світлофора,
чим порушив п. 8.7.3 ПДР.

З цього приводу позивач пояснив, що
він рухався по площі Перемоги в бік
Повітрофлотського шляхопроводу,
під'їжджаючи до світлофора на
перехресті з вул. Воровського, горів
сигнал зеленого кольору, а в момент
перетину загорівся жовтий. Оскільки
жовтий сигнал загорівся в момент перед
перетином ним перехрестя, а зеленого
мигтливого сигналу перед ним не було, а
тому він не міг зупинити автомобіль до
перетину перехрестя, оскільки дорога
була мокрою і гальмовий шлях був би
довшим чим зазвичай. Позивач вважає, що
вказані обставини дозволяють йому
рухатися на жовтий сигнал світлофора у
відповідності до п. 8.11 ПДР.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР ґ) жовтий
забороняє рух і попереджає про
наступну зміну сигналів; д) жовтий
миготливий сигнал або два жовтих
миготливих сигнали дозволяють рух і
інформують про наявність небезпечного
нерегульованого перехрестя або
пішохідного переходу.

Згідно п. 8.11 ПДР водіям, які в разі
ввімкнення жовтого сигналу або
підняття регулювальником руки вгору не
можуть зупинити транспортний засіб у
місці, передбаченому пунктом 8.10 цих
Правил, не вдаючись до екстреного
гальмування, дозволяється рухатися
далі за умови забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Таким чином, для того, щоб забезпечити
зупинку транспортного засобу,
передбаченому Правилами місці, не
рекомендується вдаватися до
екстреного гальмування, оскільки це
може стати причиною ДТП внаслідок
наїзду транспортного засобу, який
рухається позаду.

Для цього при світлофорному
регулюванні передбачений жовтий
сигнал світлофора, який вмикається
протягом 3-4 с, що дає можливість водіям,
які знаходяться на момент закінчення
дії дозволяючого сигналу світлофора
поблизу від стоп-лінії і які не мають
можливості зупинитись в місці,
передбаченому п. 8.10, не вдаватися до
екстреного гальмування, звільнити
перехрестя.

Отже, позивач, який здійснив проїзд
перехрестя на жовтий сигнал
світлофора, керувався п. 8.11 ПДР України.

Слід також зазначити, що за змістом
ст.. 251 КпАП України доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначених законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року № 14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про деякі злочини
проти безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.. 283 та 284 КпАП України. У
ній, зокрема потрібно навести докази,
на яких ґрунтуються висновок про
вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Не дивлячись, що в розумінні
вищенаведеної норми ст.. 251 КпАП України
пояснення особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності є
доказом, в постанові про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності не надано жодної
оцінки вказаному доказу.

Згідно ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд оцінюючи зібрані по
справі докази в їх сукупності,
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. 11, 69, 70, 71, 128, 160-163, 167, 171-2
КАС України, ст. 222, 247, 251, 256, 280, 283, 284 КпАП
України, суд

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову серії АА2 № 004477
від 12.02.2014 року по справі про
адміністративне правопорушення за ст.
122 ч.2 КпАП України відносно ОСОБА_1
відповідно до якої на останнього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя