Справа № 2а-10554/11/1210
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/55198/12

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 20 січня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 липня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області. Посилався на те, що розмір
призначеної і виплачуваної йому пенсії
не відповідає розміру передбаченому
законодавством, проте відповідач
відмовляється привести її у
відповідність до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Просив
визнати дії управління неправомірними
та зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 12 квітня 2005 року.

Ухвалою Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 20 квітня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з
12 січня 2005 року залишено без розгляду
на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2011
року, яка набрала чинності, скасовано
ухвалу Краснодонського міськрайонного
суду Луганської області від 20 квітня 2011
року в частині залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_1 за період з 11
квітня 2010 року та у цій частині
позовних вимог справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 20 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 липня 2012
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров"ю, відповідно ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування», у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
починаючи з 11 квітня 2010 року по 22 липня
2011 року.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивач є
пенсіонером, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області, отримує
пенсію за віком, що підтверджується
пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1
від 28 січня 2005 року. Разом з тим, позивач
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
другої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2 від 20 червня
1997 року та отримує пенсію з 12 січня 2005
року.

У червні 2010 року позивач
звернувся із заявою до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про проведення
перерахунку додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю.

Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області листом від 25 липня 2010 року №
12014/02, позивачу було відмовлено в
перерахунку додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю, починаючи з 12
січня 2005 року, оскільки відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» щомісячна
додаткова пенсія особам, що належать до
2 категорії, виплачується у розмірах до
прожиткового мінімуму встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність - 15%.

Відповідно до статті51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 2, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Як
передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої відповідно до статті 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою № 523. Ця
постанова є чинною, її положення
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
статті 51 Закону № 796-ХІІ. А пунктом 2
постанови № 1 Кабінет Міністрів
України установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій,
усупереч положенням зазначених статей
Закону, причому ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Положення частини третьої статті
28 Закону № 1058-ІУ не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Згідно чинного законодавства
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Положенням частини 3 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не слід брати до уваги при
вирішенні даного спору, оскільки
наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставною для відмови в
реалізації конституційної гарантії та
права на щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров"ю, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 4 прикінцевих
положень Закону України від 14 червня 2011
року № 3491-VI «Про державний бюджет
України на 2011 рік» у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року положення
цього Закону визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

На виконання пункту 7 Закону №
3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка відповідно до
пункту 5 Указу Президента України «Про
порядок офіційного оприлюднення
нормативних актів та набрання ними
чинності» від 10 червня 1997 року № 503/97
набрала чинності з 23 липня 2011 року.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку, що вимоги
позивача про визнання неправомірною
відмови відповідача в перерахунку
пенсії згідно зі ст. 51 Закону № 796-XII,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії підлягають частковому
задоволенню, а саме за період з 11 квітня
2010 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 20 січня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 липня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко
М.І. Мойсюк