Справа № 2а-37164/09/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/8068/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.08.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011

у справі № 2а-37164/09/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Харкова

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.08.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011, в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення про задоволення
адміністративного позову повністю.
Посилається на порушення судами норм
матеріального права: п. 1.3 ст.1, п.п. 7.2.4 п.
7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР,
наголошуючи на тому, що анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість не тягне за собою недійсність
всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи і до
моменту виключення з державного
реєстру та не позбавляє правового
значення виданих за такими
господарськими операціями податкових
накладних у разі, якщо платник податку
був необізнаним про неправомірну
діяльність контрагента.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення позивачеві за податковим
повідомленням-рішенням відповідача
від 24.11.2008 № /0 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 253188,00 грн., в т.ч. 168792,00
грн. основного платежу та 84396,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій,
слугували висновки позапланової
виїзної перевірки за березень-липень
2008 року, за результатами якої складено
акт від 14.11.2008 № 2010/17-218/НОМЕР_1, про
порушення вимог п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п.
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР, що полягало у неправомірному
формуванні податкового кредиту з
податку на додану вартість за вказані
періоди на підставі податкових
накладних, виписаних ТОВ
«Техносервіс», свідоцтво платника
податку на додану вартість якого
анульовано у 1999 році, підприємства
«І.С.СОМ «ВОІУ» «Союз організації
інвалідів України», свідоцтво платника
податку на додану вартість якого
анульовано у 2005 році, ФО-підприємця
ОСОБА_3, який не зареєстрований
платником податку на додану вартість.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які
посилається позивач в касаційній
скарзі, та вважає, що суди повно
встановили обставини у справі та
надали їм правову оцінку на підставі
норм закону, що підлягали застосуванню
до спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинного
на час виникнення спірних відносин)
(далі Закону) податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно з п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до вимог п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7
Закону право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно до п. 9.6. ст. 9 цього ж Закону
свідоцтво про реєстрацію діє до дати
його анулювання.

Зі змісту наведених положень Закону
випливає, що у податковому обліку
податкова накладна є тим документом, що
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати
податку на додану вартість, в тому
числі підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документу за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Враховуючи наведене, у податковому
обліку не може вважатися податковим і
розрахунковим документом податкова
накладна, складена особою, свідоцтво
платника податку на додану вартість
якої було анульовано, або яка не була
зареєстрована платником податку на
додану вартість у встановленому
законом порядку. Тому, така податкова
накладна не може бути підставою для
нарахування податкового кредиту
покупцем.

Оскільки у позивача при формуванні
податкового кредиту були відсутні
податкові накладні, що мають силу
податкового і розрахункового
документу, то за вимогами п.п. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг) не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту як такі, що не
підтверджені податковими накладними.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
03.08.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.01.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун