Справа № К/9991/40440/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/40440/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівДонця О.Є. Мороз Л.Л.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовами
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання дій неправомірними та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 у
Ленінському районному суді
м. Миколаєва пред'явив позов до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання дій неправомірними та
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
начальник управління освіти
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради виступила на фестивалі
національних культур російською мовою,
чим порушила вимоги статті 11, 15 Закону
УРСР "Про мови в Українській РСР" та
його право на отримання інформації
українською мовою. З цього приводу він
звернувся зі скаргою до Миколаївського
міського голови, однак відповідач
письмово повідомив про те, що порушень
діючого законодавства у виступі
посадової особи виконавчого комітету
ради не виявлено.

Вважає, що виконавчий комітет
Миколаївської міської ради проявив
неправомірну бездіяльність при
розгляді його скарги.

Просив визнати неправомірною
бездіяльність виконавчого комітету
Миколаївської міської ради при
розгляді його скарги від 29 вересня 2009
року про порушення його права
отримувати інформацію українською
мовою; визнати відповідь виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 16 жовтня 2009 року такою, що не
відповідає вимогам Закону УРСР "Про
мови в Українській РСР"; стягнути з
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради на його користь 3000 грн.
компенсації за завдану йому моральну
шкоду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність
відповідача при розгляді скарги
позивача від 29 вересня 2009 року, щодо
порушення права отримувати інформацію
українською мовою.

Визнано такою, що не відповідає Закону
УРСР "Про мови в Українській РСР" та
Закону України "Про звернення громадян"
відповідь відповідача від 16 жовтня 2009
року в частині щодо правомірності дій
посадової особи при виступі на
урочистому заході, присвяченому
відкриттю всеукраїнського фестивалю
національних культур південного
регіону.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 150
грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року апеляційну скаргу виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
задоволено.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року
скасовано.

Ухвалено у справі нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційні скарзі ОСОБА_4, посилаючись
на те, що рішення судом апеляційної
інстанції прийняте з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та залишити в
силі постанову Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції виходив із
відсутності підстав для висновку про
порушення начальником управління
освіти виконавчого комітету
Миколаївської міської ради у виступі
на фестивалі національних культур
російською мовою статей 11, 15 Закону
УРСР "Про мови в Українській РСР" або
права позивача на отримання інформації
українською мовою і як наслідок
протиправності дій відповідача при
розгляді скарги позивача.

На думку колегії суддів такий висновок
є помилковим й таким, що не відповідає
вимогам чинного законодавства з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що начальник управління
освіти виконавчого комітету
Миколаївської міської ради на
фестивалі національних культур
виступила з промовою російською мовою.

У зв'язку із цим ОСОБА_4 звернувся до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради із відповідною скаргою
про порушення посадовими особами
виконавчого комітету законодавства
про мови, а також подав клопотання про
надання перекладу наведеного виступу
українською мовою.

Відповідач листом від 16 жовтня 2009 року
надав йому відповідь на його звернення,
в якій зазначив, що порушень
законодавства при виступі його
посадової особи не було, та надав
позивачу переклад вищенаведеного
виступу українською мовою.

Статтею 10 Конституції України
передбачено, що державною мовою в
Україні є українська мова. Держава
забезпечує всебічний розвиток і
функціонування українською мовою в
усіх сферах суспільного життя на всій
території України.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про мови в Українській РСР" мовою
офіційних засобів масової інформації є
українська мова.

Українська мова як державна є
обов'язковим засобом спілкування на
всій території України при здійсненні
повноважень органами державної влади
та органами місцевого самоврядування
(мова актів, роботи, діловодства,
документації тощо), а також в інших
публічних сферах суспільного життя
(Рішення Конституційного суду України
від 14 грудня 1999 року № 10-рп).

Відповідно до статті 5 Закону
Української РСР "Про мови в Українській
РСР" громадянам України гарантується
право користуватися будь-якою мовою,
проте, це не є підставою для посадових і
службових осіб органів місцевого
самоврядування використовувати у
своїй діяльності будь-яку іншу мову
крім державної.

Крім того, апеляційний суд
безпідставно послався на те, що ОСОБА_4
було забезпечено відповідачем доступ
до необхідної інформації на
українській мові, яка містилася у
виступі посадової особи відповідача на
фестивалі, шляхом надання перекладу
зазначеного виступу.

Так у справі відсутні будь-які докази
стосовно того, що відповідачем
самостійно та на виконання вимог
законодавства вживалися заходи,
спрямовані на поновлення права ОСОБА_4
на отримання необхідної йому
інформації державної мовою.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів вважає вказати на таке.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у своїй Постанові від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди " (із змінами та
доповненнями) під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків (пункт 3 Постанови).

При вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
громадянинові незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
державної влади, його посадовими або
службовими особами, судам слід
виходити з того, що зазначений орган
має бути відповідачем у такій справі,
якщо це передбачено відповідним
законом. Якщо ж відповідним законом чи
іншим нормативним актом це не
передбачено або в ньому зазначено, що
шкода відшкодовується державою (за
рахунок держави), то поряд із
відповідним державним органом суд має
притягнути як відповідача відповідний
орган Державного казначейства України.
(пункт 10-1 Постанови)

Обов'язок відшкодувати моральну шкоду
у випадку її заподіяння внаслідок
неправомірних дій або рішень
адміністративного органу при розгляді
звернень громадян випливає з положень
статті 25 Закону України "Про звернення
громадян", який є спеціальним і таким,
що регулює правовідносини щодо порядку
та строків розгляду звернень громадян.

Судом першої інстанції при розгляді
справи було встановлено порушення прав
ОСОБА_4 на отримання інформації на
державній мові внаслідок
неправомірних дій та бездіяльності
посадової особи суб'єкта владних
повноважень, які пов'язані з
недотриманням останнім вимог чинного
законодавства щодо використання
державної мови в Україні.

Суд першої інстанції вірно встановив
причинний зв'язку між спричиненою
ОСОБА_4 моральною шкодою, яка
виразилася у виникненні негативного
для нього явища, зокрема, необхідності
вжиття додаткових заходів для
отримання потрібної йому інформації,
витрачання особистого часу тощо, і
неправомірними діями та бездіяльністю
посадової особи органу місцевого
самоврядування, а тому, правильно
частково задовольнив позов у
відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції не виконав
вимог вказаного процесуального закону
й постановив у цій справі незаконне і
необґрунтоване рішення, яке підлягає
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання дій неправомірними та
відшкодування моральної шкоди
скасувати, а постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
лютого 2010 року у цій справі залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Донець О.Є.

Мороз Л.Л.