Справа № 552/3420/13-а (2а/552/137/13)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/63834/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України
Київського району м. Полтави на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10 липня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року

у справі № 552/3420/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району м. Полтави

про визнання рішення
колегіального органу з призначення
пенсій незаконним та призначення
пенсії за віком, як ліквідатору
наслідків ЧАЕС

В С Т А Н О В И В :

30.03.2009 ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві (далі -
Управління) про скасування рішення про
відмову в призначенні пенсії від 23.06.2008
№15 та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 10.07.2013, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013,
позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії
Управління пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві,
якими відмовлено позивачу у
призначенні пільгової пенсії зі
зниженням пенсійного віку із 05.01.2008.
Скасовано рішення колегіального
органу Управління пенсійного фонду
України в Київському районі м. Полтави
від від 23.06.2008 №15 про відмову ОСОБА_2 в
призначенні пільгової пенсії у
відповідності із вимогами статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано Управління
призначити позивачу пенсію за віком на
пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку на 10 років відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з дня виникнення права на
пенсію із 05.01.2008. Зобов'язано
Управління нарахувати та виплатити
позивачу пенсію за віком на пільгових
умовах зі зниженням пенсійного віку на
10 років відповідно до статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з дня виникнення права на пенсію, тобто
з 05.01.2008. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Управління
оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального права, прийняти
нове рішення - про відмову в позові.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 10.02.1993 ОСОБА_2 має
статус учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, категорія 2.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку, який дає
йому право на призначення пенсії у
відповідності до вимог статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

17.03.2008 позивач звернувся до Управління
із заявою про призначення пенсії зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

На підставі рішення колегіального
органу з призначення пенсії УПФ
України Київського району в м. Полтаві
від 23.06.2008 № 15 позивачу відмовлено в
призначенні пенсії за віком відповідно
до статті 55 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» у зв'язку з тим, що довідка
про перебування в зоні аварії на ЧАЄС в
1986 році, видана в 1993 році Полтавським
територіальним виробничим об'єднанням
автомобільного транспорту, первинні
документи, що підтверджують
перебування ОСОБА_2 на роботах по
ліквідації аварії на ЧАЕС в архіві ВАТ
Полтавської СТО-15397 відсутні, копії
особового рахунку позивача за 1986 рік
дані про оплату роботи в зоні аварії на
ЧАЕС відсутні, тому для призначення
останньому пільгової пенсії за віком
на пільгових умовах немає підстав.

У межах розгляду цієї справи сторонами
не заперечувався той факт, що позивач є
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС. Ці обставини підтверджуються,
зокрема, посвідченням учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії
2).

Відповідно до довідки від 26.03.2008 № 45
виданої ВАТ Полтавська СТО 15397 позивач
дійсно працював в м. Чорнобиль на
дезактивації автодороги Чорнобиль -
Прип'ять - с. Копачі в період з 5 травня
по 15 травня 1986 року.

Згідно з довідкою ВАТ Полтавська СТО №
15397 документи, які підтверджують
перебування ОСОБА_2 на Чорнобильській
АЕС у архіві підприємства відсутні.

У довідці, виданій ТВО автомобільного
транспорту на ім'я ОСОБА_2, вказано, що
останньому за роботу в м. Чорнобиль на
дезактивації автодороги Чорнобиль -
Прип'ять - с. Копачі в період з 5 травня
по 15 травня 1986 року по місцю роботи
Полтавське територіальне виробниче
об'єднання автомобільного транспорту
по розрахунковій відомості від травня
1986 року №5 виплачена заробітна плата в
сумі 287 крб. 38 коп. з урахування
коефіцієнту 2 відповідно до Постанови
Ради Міністрів УРСР та Укрпрофоради
від 10.06.1987 № 207-7.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що всі три довідки, які надав
позивач до Управління, видані різними
установами, хоча відповідно до записів
у трудовій книжці ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах з Полтавською
станцією технічного обслуговування №
16697.

У той же час, із записів у трудовій
книжці та печаток, якими затверджені ці
записи, судами попередніх інстанцій
установлено, що всі підприємства, які
видали позивачеві довідки,
підтверджують перебування ОСОБА_2 на
роботах в зоні ліквідації наслідків на
ЧАЕС.

Зміна кодів підприємств
підтверджується довідкою ВАТ
«Полтаваавтотранс» від 18.10.2010 № 601/1183,
відповідно до якої Полтавська станції
технічного обслуговування 16697 стала
Полтавська станція технічного
обслуговування 15397, а в 1988 році
Полтавське обласне управління
автомобільного транспорту було
перейменоване в Полтавське обласне
державне виробниче об'єднання
автомобільного транспорту (наказ від
21.03.1988 № 19 а).

На базі Полтавського державного
виробничого об'єднання автомобільного
транспорту наказом Мінтрансу УРСРС
від 27.07.1988 № 3 створене Полтавське
територіально-виробниче об'єднання
державних підприємств автомобільного
транспорту.

Згідно з рішенням РВФДМУ по
Полтавській області від 27.11.1997 № 257 на
базі ТВО «Полтававтотранс» створене
Відкрите акціонерне товариство
«Полтававтотранс».

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що зібраними доказами у
справі підтверджено участь ОСОБА_2 у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у травні 1986 року, що
дає йому право на призначення
державної пенсії зі зниженням
пенсійного віку на 10 років відповідно
до положень статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Частиною першою статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено, що особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів - на 10 років.

Відповідно до підпункту г) пункту 7
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 N 22-1 (у чинній на
момент виникнення спору редакції), до
заяви про призначення пенсії за віком
додаються такі документи: документи,
які засвідчують особливий статус
особи, зокрема, посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та довідка про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, форма якої затверджена постановою
Державного Комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 09.03.88 N 122;
посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

Ураховуючи, що жодних доказів
недійсності наданих ОСОБА_2 до
Управління довідок про факт ліквідації
позивачем наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у травні 1986 року
судами попередніх інстанцій не
здобуто, для отримання права на
призначення державної пенсії зі
зниженням пенсійного віку на 10 років
ОСОБА_2 достатньо незалежно від
кількості робочих днів бути учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС до 1 липня 1986 року,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість рішень
судів попередніх інстанцій щодо
наявності у позивача права на пільгову
пенсію відповідно до статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району м. Полтави залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10 липня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.