Справа № 123/158/14-а
Суддя: Щепанська Ольга Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 123/158/14-а

03.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Щепанської О.А.,

суддів Воробйової С.О. ,

Єланської О.Е.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Київського районного суду
м. Сімферополя (суддя Долгополов А.М. )
від 24.01.14 у справі № 123/158/14-а,

за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономної
Республіки Крим (вул. Київська, буд 81,
місто Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, 95006)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 24.01.2014 у справі
№2а/123/52/2014 за позовом ОСОБА_3 до Відділу
примусового виконання рішень
Головного Управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономної Республіки Крим про
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язання прийняти виконавчий лист
до виконання у задоволенні позовних
вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з даним
рішенням суду, ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову Київського районного суду
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 24.01.14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2014 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, проведено необхідні підготовчі
дії, передбачені статтею 190 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які достатні для закінчення
підготовки та призначення справи до
апеляційного розгляду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2014 закінчено підготовку та
призначено справу до апеляційного
розгляду.

Розпорядженням голови суду від 03.03.2014 р.
відбулася заміна складу колегії суддів
Горошко Н.П. та Кондрак Н.Й. замінено на
суддів Єланську О.Е. та Воробйову С.О.

У судове засідання 03.03.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
позивачка звернулася до суду із
вимогами до Відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
АР Крим про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов'язання прийняти
виконавчий лист до виконання.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
Київським районним судом м.Сімферополя
15.03.2013 року їй був виданий виконавчий
лист №2а-6447/2011 року для пред'явлення в
органи державної виконавчої служби для
примусового виконання. Виконавчий лист
22.04.2013 року був надан відповідачу для
прийняття відповідного рішення.
Ухвалою Київського районного суду
м.Сімферополя від 19.08.2013 року був
змінений порядок та спосіб виконання
рішення суду, та зазначено про
зобов'язання пенсійний фонд стягнути
підвищення до пенсії у розмірі 1019,1 грн.
Відповідачем 19.08.2013 року надана
відповідь про неможливість виконати
виконавчий лист, оскільки це питання
відноситься до компетенції Державної
казначейської служби України. 30.08.2013
року нею була подана заява про видачу
даного виконавчого листа для
подальшого пред'явлення до органів
Державної казначейської служби, але в
Управлінні державної казначейської
служби у прийомі даної заяви їх було
відмовлено. Після цього вона знову
здала виконавчий лист відповідачу, але
він був повернений постановою
державного виконавця. Таким чином,
позивачка не може виконати рішення
суду, що порушує її права. На підставі
викладеного просила суд скасувати
постанову від 22.11.2013 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язати відповідача прийняти
виконавчий лист до виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.04.2013 року державним виконавцем на
підставі ст.ст. 17,19,20,25 Закону України
"Про виконавче провадження " винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Згідно п.1 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", виконання рішення суду
про стягнення коштів за виконавчими
документами, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу.

Відповідно до статті 7 Закону України
„Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому, з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом.

Згідно зі статтею 2 зазначеного вище
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є, зокрема,
державний орган. Водночас судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статі видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

За таких обставин, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Статтею 36 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачено, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
відстрочку та розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
порядку і способу виконання, те саме
положення міститься в ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
метою своєчасного реального виконання
рішення суду в повному обсязі
державний виконавець звернувся до суду
за заміною порядку і способу виконання
рішення суду. Ухвалою Київського
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 27.08.2013 р. було змінено порядок і
спосіб виконання рішення суду, а саме
встановлено його шляхом стягнення з
УПФУ в Київському районі м. Сімферополя
АР Крим на користь гр. ОСОБА_3
підвищення до пенсії у розмірі 1019,10 грн.

Однак оскільки, виконання даної
категорії виконавчих документів з
01.01.2013 не підвідомче органам Державної
виконавчої служби України та
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів. У
зв'язку із встановленням законом
заборони щодо звернення стягнення на
майно та кошти боржника, виконавчий
лист було повернуто стягувачеві.

Згідно п.2 ст.З зазначеного Закону
України „Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", стягувач за
рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу звертається до
Державної казначейської служби
України у строки, встановлені Законом
України „Про виконавче провадження" із
заявою про виконання рішення суду.

Встановлено, що внесені зміни до Закону
України „Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" відповідно
до розділу II „Прикінцеві положення"
Закону України „Про внесення змін до
деяких законів України щодо виконання
судових рішень", що передбачають
подання виконавчих документів про
стягнення коштів до органу державної
виконавчої служби, стосуються лише
рішень, винесених судом з 16.10.2013. Судові
рішення, що були постановлені до 15.10.2013
року включно, це не стосується, до
виконання їх застосовується порядок
виконання судових рішень та виконавчих
документів в попередній редакції
Закону України „Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", а саме
звернення до органів Казначейської
служби власне стягувачем. На підставі
цього і було винесено постанову
державного виконавця від 29.11.2013 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26
Закону України „Про виконавче
провадження" у зв'язку із поданням
виконавчого документу не за місцем
виконання.

Відповідно до статті 2
Прикінцевих та Перехідних положень
зазначеного Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
виконавчий лист № 2а-6447/2011 було видано
ОСОБА_3 Центральним районним судом м.
Сімферополя від 15.03.2013, тобто після
набрання чинності Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" ( від 01.01.2013). У зв'язку з
цим, на виконавчі документи, що видані
після 01.01.2013 поширюється попередня
редакція даного Закону, де і
передбачено подання саме стягувачем
документів до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги в цілому суттєвими не являються
і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинами справи.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необгрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій
колегії право для висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити
без задоволення.

2. Постанову Київського районного суду
м. Сімферополя (суддя Долгополов А.М. )
від 24.01.14 у справі № 123/158/14-а - залишити
без змін.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку,
встановленому чинному законодавству.

Головуючий суддя підпис
О.А.Щепанська

Судді підпис С.О.
Воробйова

підпис О.Е.Єланська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.А.Щепанська