Справа № 805/707/14
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скріпнік А.І.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
справа №805/707/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Арабей Т.Г., Старосуда М.І.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року справі № 805/707/14 за позовом
управління пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення витрат
по виплаті допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач управління пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області (далі УПФУ в м. Харцизьку
Донецької області) звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області, в якому просив:
стягнути з відповідача понесені
витрати по виплаті допомоги на
поховання за вересень 2013 року на
загальну суму 700,11 грн. (а. с. 2, 3).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року у задоволені позову УПФУ в м.
Харцизьку Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення витрат
по виплаті допомоги відмовлено (а. с. 19,
20).

Позивач на постанову суду першої
інстанції подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду, в
зв'язку з порушенням норм
матеріального права, прийняти нову,
якою задовольнити позов у повному
обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що допомога на поховання повинна
відшкодовуватися Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві (а. с. 24, 25).

Відповідача надав письмові
заперечення на доводи апеляційної
скарги, просив постанову суду залишити
без змін, як законну та обґрунтовану (а.
с. 36, 37).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України справу розглянуто в письмовому
провадженні за матеріалами, наявними у
справі.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної
скарги з запереченнями на неї і дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що УПФУ м. Харцизьку
Донецької області та Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області підписаний Акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, які
померли внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за вересень місяць 2013
року (а. с. 4).

Відповідно до таблиці розбіжностей до
Акту щомісячної звірки, особам, яким
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які не прийняті до
відшкодування Фондом за вересень 2013
року, зокрема, розбіжності виникли в
результаті непогодження Фондом
соціального страхування відшкодувати
управлінню ПФУ суми витрат на виплату
допомоги на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана зі страховим
випадком державного соціального
страхування (а. с. 5).

Встановлено, що відповідачем не
визнані та не відшкодовані органу
Пенсійного фонду витрати на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за вересень 2013 року на загальну суму
700,11 грн.

Встановлені обставини підтверджені
матеріалами справи і не є спірними.

Спірним питанням у справі є наявність
обов'язку відшкодування відповідачем
позивачеві витрат, пов'язаних з
похованням осіб, які отримали травму на
виробництві, внаслідок чого ці особи
отримували пенсію по інвалідності, а
потім померли, за відсутності
документів, які підтверджують
причинно-наслідковий зв'язок між
смертю та отриманим каліцтвом на
виробництві.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999 року
визначені соціальні послуги та
виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом. Так, у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Згідно з частиною восьмою ст. 34 Закону
№ 1105-XIV у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року № 826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (п. 2 цього
Порядку).

Згідно з абзацем 2 ч. 9 ст. 34 Закону №
1105-XIV у разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Виходячи з системного аналізу та
правового змісту положень ст.21, ч.8, ч.9
ст.34 Закону №1105, Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15.11.2005
року, «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеню втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків» затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров я
України від 22.11.1995 року №212,
зареєстрованого в Мінюсті України
22.03.1996 року №136/1161, єдиною можливою
умовою для відшкодування відповідачем
на користь позивача здійснених ним
витрат на поховання, виплату та
доставку пенсії по особам, яким
здійснені такі виплати, є наявність
висновків (акт) відповідних медичних
закладів, якими встановлений причинний
зв'язок між смертю потерпілого
(інваліда) з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
отриманого раніше.

Під час судового розгляду справи
позивач не надав жодного доказу
(документа), яким було б підтверджено,
що смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пов'язана з
профзахворюванням або трудовим
каліцтвом, яке було отримано раніше,
відповідно до якого вони були визнані
інвалідами. Недоведеність вимог
позивачем обставин, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, які не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, безпосередньо
відсутність висновків МСЕК або інших
відповідних медичних закладів щодо
встановлення причинного зв'язку із
смертю, з урахуванням ч.4 ст.70, ч.1 ст.71
КАС України, унеможливлює задоволення
вимог. Відповідач правомірно не
відшкодував вказані суми витрат,
оскільки у вказаних випадках
причинно-слідчий зв'язок між отриманим
професійним захворюванням або
каліцтвом на підприємстві та смертю
особи, позивачем не підтверджений
висновками МСЕК.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано та законно
вирішив спір, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для задоволення апеляційної
скарги і скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1
п.1, ст.200 ч.1, ст.205 ч.1, ст.206, ст.212, ст.254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року справі № 805/707/14 за позовом
управління пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення витрат
по виплаті допомоги залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Головуючий
Л.А.Василенко

Судді
Т.Г. Арабей

М.І. Старосуд