Справа № 2а/0270/396/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/44116/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації України на
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 15.03.2011 року
по справі № 2а/0270/396/11 за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3 до Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції та Державної податкової
адміністрації України про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції, Державної
податкової адміністрації України про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.09.2010 року №
/3 на суму 24591,00 грн. та №/3 на
суму 10469,92 грн.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 15.03.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22.06.2011 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач-2
подав касаційну скаргу, в якій просить
їх скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що працівниками державної
податкової інспекції було проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року.

За результатами встановлено порушення
пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР),
в результаті чого занижено ПДВ на
загальну суму 16394,00 грн. та ст. 13 Декрету
КМУ від 26.12.1992 року «Про прибутковий
податок з громадян», в результаті чого
донараховано податок з доходів
фізичних осіб за період що перевірявся
в загальній сумі 10469,92 грн.

На підставі висновків перевірки та
внаслідок процедури адміністративного
оскарження прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

Статтею 13 Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» передбачено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи, що придбання товарів було
проведено для подальшого використання
у власній господарській діяльності,
сплачені за них кошти в силу приписів
статті 13 Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» відносяться до
валових витрат, тому позивач мав право
на збільшення податкового кредиту за
операцією фінансової оренди (лізингу).

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації України
відхилити.

Ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 15.03.2011 року
по справі №2а/0270/396/11 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.