Справа № 822/4659/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4659/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Подлюк Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Чемеровецького
відділення Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області про визнання
незаконним та скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Городоцької ОДПІ про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій. Позовні вимоги мотивовано тим,
що в ході проведення перевірки ОСОБА_4
був складений акт від 14.11.2013 року
№029/22/01/ 21/4, у висновку якого
зазначено про порушення ст. 15-3 Закону
України „Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів". На цій
підставі податковим органом прийнято
рішення № про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу.
Вважаючи висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірним, просила визнати
податкове повідомлення-рішення
протиправним та скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.01.2014 року
у задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.01.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
позивача (апелянта) апеляційну скаргу
підтримала у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просила
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.01.2014 року
скасувати, дала пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнала
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечила, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просила
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 24.08.2013 року
працівниками Чемеровецького РВ УМВС
України в Хмельницькій області було
виявлено факт порушення порядку
реалізації тютюнових виробів.

06.11.2013 року відповідно до наказу №378 та
направлення на перевірку від 06.11.2013
року проведено фактичну перевірку
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться
в АДРЕСА_1, в якому здійснює
підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4,
з питань додержання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами.

Відповідно розписки від 06.11.2013 року з
направленням на перевірку та наказом
на проведення перевірки продавець
магазину (приватний підприємець)
ОСОБА_4 була ознайомлена, перевіряючих
до проведення перевірки допустила.

За результатами перевірки складений
акт від 14.11.2013 року №029/22/01/21/4 , у
висновку якого зазначено, що в
магазині реалізуються тютюнові вироби
особам, які не досягли 18 - річного віку,
чим порушено вимоги ст. 15-3 Закону
України „Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Крім того, згідно матеріалів протоколу
про адміністративне правопорушення ХМ
№ 019577 від 28.08.2013 року, пояснень
продавця, покупця (неповнолітньої
особи) підтверджуються обставини,
встановлені в ході перевірки. Акт
перевірки підписаний позивачем без
зауважень.

На підставі матеріалів перевірки 3
грудня 2013 року відповідачем прийняте
рішення № про застосування до
суб'єкта господарювання (позивача)
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 6800,00 грн. за продаж тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до п. 2 ч. 1 статті 15-3 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років. Статтею 17 Закону
визначена відповідальність за
порушення норм цього Закону. До
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі порушення вимог
статті 15-3 цього Закону, а саме, продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років в розмірі
6800,00 гривень.

Згідно вимог п. 5 Порядку застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 2
червня 2003 р. N 790, підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є акт перевірки
додержання суб'єктом підприємницької
діяльності встановлених
законодавством вимог, обов'язкових для
виконання під час здійснення оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
складений органом, що видав ліцензію, у
якому зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства; результати проведення
органом, який видав ліцензію, іншими
органами виконавчої влади в межах їх
компетенції перевірок суб'єкта
підприємницької діяльності, пов'язаної
з виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів; матеріали правоохоронних,
податкових та інших органів
виконавчої влади щодо недотримання
суб'єктами підприємницької діяльності
вимог законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Судом першої інстанції встановлено, та
матеріалами справи підтверджується, що
згідно протоколу про адміністративне
правопорушення ХМ № 019577 від 24.08.2013
року, складеного відносно продавця
магазину (приватного - підприємця)
ОСОБА_4, встановлено, що вона 24.08.2013 року
09.30 здійснила реалізацію сигарет "Бонд"
неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
чим порушила вимоги ч.2 статті 156
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що не може
вважатися беззаперечним доказом
неправомірності оскаржуваного рішення
факт скасування в судовому порядку
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 за ч.2 статті 156 КУпАП. При цьому
апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Водночас частиною четвертою статті 72
КАС України вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Згідно з правовою позицією Вищого
адміністративного суду України,
висновки інших судів щодо
правомірності чи протиправності дій
особи, поведінка якої є предметом
розгляду в адміністративній справі, не
є обов'язковими для адміністративного
суду, який таку справу розглядає.
Висновки та оцінки іншого суду щодо
правомірності поведінки особи, її
винуватості у вчиненні правопорушення
тощо не позбавляють адміністративний
суд, який розглядає по суті справу,
предмет якої пов'язаний із
відповідними діяннями цієї особи,
права надати їм власну оцінку.

Постановою адміністративної комісії
при Вишнівчицькій сільській раді від
24.09.2013 року позивача визнано винною у
вчинені адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2
статті 156 КУпАП, та накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 510 грн.

Постановою Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 10.12.2013
року, яка набрала законної сили,
постанову адміністративної комісії
скасовано, а провадження у справі -
закрито. При цьому судом надано оцінку
правомірності прийнятого рішення (про
накладення адміністративного
стягнення) в контексті дотримання
органом, уповноваженим на прийняття
відповідного рішення, вимог Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Разом із тим, вказаним судовим
рішенням не спростовані обставини, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваного в даній справі рішення
№ за порушення вимог ст. 15-3 Закону
України „Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів". Факт
реалізації тютюнових виробів
неповнолітній особі позивачем як
суб'єктом підприємницької діяльності у
повній мірі підтверджується
дослідженими судом першої інстанції
доказами, тому рішення № було
прийнято за наявності необхідних і
достатніх підстав, законно і
обґрунтовано.

Стосовно поданого позивачем
клопотання про повернення судового
збору, колегія суддів зазначає
наступне. Порядок повернення судового
збору встановлюються Законом України
"Про судовий збір". Зокрема, статтею 7
Закону встановлено, що сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом; повернення заяви або скарги;
відмови у відкритті провадження у
справі; залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);
закриття провадження у справі.

Заявляючи клопотання про повернення
судового збору апелянт посилається на
те, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
26.02.2014 року відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою на
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06.02.2014 року
про залишення апеляційної скарги без
руху. Оскільки зазначені заявником
обставини не належать до тих, що дають
підстави для повернення судового збору
згідно ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", а також зважаючи на
приписи ч.6 ст. 94 КАС України, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення заявленого клопотання.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
21 березня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.