Справа № К/9991/77734/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/77734/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді
суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 7 липня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові про
зобов'язання включити до щомісячних
актів звірок виплачені суми пенсії,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача.
Уточнивши свої позовні вимоги, просив
зобов'язати відповідача включити до
щомісячних актів звірок суму пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, виплачену ОСОБА_4 за період з 1
лютого 2004 року по 30 листопада 2004 року, в
розмірі 1526 грн. 19 коп.

Справа розлядалася судами
неодноразово.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 7 липня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24
жовтня 2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова, посилаючись на
порушення судом першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року за № 5-4/4, не врегульовує спірних
правовідносин, що виникли, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків має
застосовуватися за відсутності спору.

У разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України підписати акти
звірки, в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватись вимоги
про стягнення витрат, а не вимоги про
підписання цих актів.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань Пенсійному
фонду витрат, пов'язаних із виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

Таким чином, суд першої інстанції, з
яким погодився і суд апеляційної
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку, що обраний позивачем спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
не відповідає змісту прав управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова щодо відшкодування
понесених ним витрат. А відтак, суди
обґрунтовано відмовили у задоволенні
позову.

Зазначена позиція узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, висловленою у постанові від 15
квітня 2008 року в даній справі, яка
згідно ст. 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України, оскільки прийнята
за результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 7
липня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В.
Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк