Справа № 2а-13597/10
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 березня 2014 року м.
Київ В/800/557/14

Вищий адміністративний суд України
у складі:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й. -
доповідача,

Винокурова К.С.,

Гаманка О.І.,

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши заяву територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Державної судової
адміністрації України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, Кабінету Міністрів
України, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України в Донецькій області, про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення заборгованості по
заробітній платі та щомісячному
грошовому утриманню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 5 лютого 2014 року заяву
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 27 листопада 2013 року залишено без
руху з мотивів несплати судового збору.

25 лютого 2014 року
територіальним управлінням
Державної судової

адміністрації України в Донецькій
області усунено недоліки вказані в
ухвалі судді Вищого адміністративного
суду України від 5 лютого 2014 року -
надіслано квитанцію від 21 лютого 2014
року №16891.771.1.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року (К-36411/10, К-37783/10)
територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області зазначає про
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України
частини четвертої статті 44 Закону
України «Про статус суддів» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865 у подібних
правовідносинах у спорах щодо
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату надбавки за вислугу років.

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року, яку просить
переглянути заявник, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасовано. Позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Зобов'язано територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області
провести перерахунок і виплату ОСОБА_5
надбавки за вислугу років у
відповідності з положеннями частини
четвертої статті 44 Закону України «Про
статус суддів» у редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин, з
22 травня 2008 року по 31 грудня 2011
року. У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до Державної судової
адміністрації України,
територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області, Державного казначейства
України, Міністерства фінансів
України, Кабінету Міністрів України
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання провести
перерахунок розміру заробітної плати,
щомісячного довічного грошового
утримання з розрахунку посадового
окладу у розмірі 7,5 мінімальних
заробітних плат, встановлених Законом
на момент проведення виплат,
відмовлено.

Так, в оскаржуваній постанові від 27
листопада 2013 року, Вищий
адміністративний суд України,
скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалюючи
нове про часткове задоволення позовних
вимог, виходив з того, що при визначенні
розміру надбавки за вислугу років
застосуванню підлягають положення
Закону України "Про статус суддів", а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів", якою передбачено виплату
надбавки за вислугу років у відсотках
від посадового окладу, що істотно
зменшує визначений законом розмір.

Як на підставу неоднакового
застосування одних і тих самих
норм

матеріального права судом касаційної
інстанції заявник посилається на
постанови Вищого адміністративного
суду України від 29 жовтня 2013 року
(К-41374/10), від 3 квітня 2013 року (К-37233/10), від
5 листопада 2013 року (К/9991/11309/11, К/9991/6944/11)
та ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 14 листопада 2013 року
(К-40446/10).

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2013 року (К-41374/10) скасовано ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2010
року, а постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2010 року змінено шляхом скасування в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_6 до Державної судової
адміністрації, Міністерства фінансів
України, Апеляційного суду Донецької
області та ухвалено нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. В решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 5
листопада 2013 року (К/9991/11309/11, К/9991/6944/11)
скасовано постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2011 року, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 9 листопада
2010 року змінено шляхом скасування її в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_7 до Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України про визнання
незаконною бездіяльності, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
заробітної плати, інших виплат та
ухвалення у цій частині нового
судового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У вказаних постановах Вищий
адміністративний суд України
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, в тому числі про зобов'язання
нарахувати надбавку за вислугу років у
спірний період, дійшов протилежного
висновку у застосуванні частини
четвертої статті 44 Закону України «Про
статус суддів» та постанови Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№865.

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 3
квітня 2013 року (К/9991/11309/11, К/9991/6944/11),
скасовано рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Проте, посилання заявника на
дану постанову, як на джерело
неоднакового застосування норм
матеріального права не вбачається
можливим з огляду на те, що у даній
справі було розглянуто позовні вимоги
про зобов'язання нарахувати та
виплатити позивачу щомісячне грошове
утримання та заробітну плати з
врахуванням підвищення мінімальної
заробітної плати відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та Закону України «Про
встановлення прожиткового мінімуму
заробітної плати від 20 жовтня 2009 року».
Питання про зобов'язання провести
перерахунок та виплату надбавки за
вислугу років у даній не вирішувалось.

Як вбачається з доданої до заяви
копії ухвали Вищого адміністративного
суду України від 14 листопада 2013 року
(К-40446/10), нею скасовано судові рішення
судів попередніх інстанцій, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Підставами для прийняття такого
судового рішення, були допущені судами
першої та апеляційної інстанцій
порушення норм процесуального права та
неповне з`ясування ними дійсних
обставин справи.

Таким чином, у вказаному рішенні,
на яке посилається відповідач як на
підставу неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права судом касаційної інстанції,
судовий розгляд справи по суті не
завершився, а норми права, якими
керувався суд при їх ухваленні є
процесуальними (недотримання вимог
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо законності і
обґрунтованості судового рішення, а
також відсутність у суду касаційної
інстанції можливості досліджувати
докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини відповідно до
приписів статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Отже, судом касаційної інстанції в
даному випадку не застосовувались
норми матеріального права, що
унеможливлює посилання на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 14 листопада 2013 року, як на джерело
неоднакового застосування норм
матеріального права.

З рішень Вищого адміністративного
суду України від 27 листопада 2013 року,
від 29 жовтня 2013 року та від 5 листопада
2013 року вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (частини четвертої
статті 44 Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ та
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865) у подібних
правовідносинах, у зв'язку з чим суд
касаційної інстанції прийняв різні за
змістом судові рішення.

У зв'язку з цим, колегія суддів
допускає до провадження справу за
позовом ОСОБА_5 до Державної судової
адміністрації України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, Кабінету Міністрів
України, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України в Донецькій області, про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення заборгованості по
заробітній платі та щомісячному
грошовому утриманню.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И
В :

Допустити до провадження
Верховного Суду України справу за
позовом

ОСОБА_5 до Державної судової
адміністрації України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, Кабінету Міністрів
України, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України в Донецькій області, про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення заборгованості по
заробітній платі та щомісячному
грошовому утриманню.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд

судового рішення та доданими до неї
документами надіслати до Верховного
Суду України протягом п'яти днів з дня
її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді К.С. Винокуров

О.І. Гаманко

В.І. Ємельянова

М.М.Олексієнко