Справа № 821/2390/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2390/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області про захист порушеного
конституційного права,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Білозерському районі
Херсонської області (далі - УПФУ) про
захист порушеного конституційного
права шляхом заборони примушувати
позивача до участі у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійний фонд та скасування вимоги
про сплату єдиного внеску № Ф - 11 від
06.06.13 в сумі 1194,03 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що оскільки
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є системою прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, то особа
може відмовитись від своїх прав за
соціальним забезпеченням. А тому з
моменту відмови вона звільняється від
виконання обов'язків із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Відповідно до
змісту доданих до позову документів,
позивач надавав відповідну заяву до
відповідача. Крім цього, позивач
вважає, що після набрання чинності
Законом №1058-IV збір втратив статус
податку. Пенсійний фонд України
відповідно до цього закону та
Цивільного кодексу України
зобов'язаний зареєструватись як
юридична особа. Однак, Пенсійним фондом
України на даний час не вчинено ніяких
дій, що б свідчили про виконання ним
цього обов'язку. Разом з цим відповідач
не вчинив жодних дій і до оформлення
членства ФОП ОСОБА_1 у Пенсійному фонді
України, чим порушує право позивача
знати свої права та обов'язки. Виходячи
з цього, нарахування відповідачем
збору, без узгодження його з позивачем
є порушенням його прав, позивач просить
заборонити відповідачу примушувати
його до членства у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійний фонд України та скасувати
вимогу від 06.06.13 № Ф-11 про сплату
єдиного внеску.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
судом першої інстанції при вирішенні
справи порушено норми матеріального
права, а також допущено неповне
з'ясування обставин справи, у зв'язку з
чим ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
прийняттям нової постанови суду про
задоволення позовних вимог повністю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.
На облік у Пенсійному фонді в місті
Херсоні як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування позивач не
реєструвався.

Відповідачем вручено ОСОБА_1 вимогу про
сплату єдиного внеску від 06.06.13року
№Ф-11 на суму 1194 грн. 03 коп. за 1 квартал
2013 року, виходячи з розміру внеску 398
грн. 01 коп. за місяць або 34,7 % від
мінімальної заробітної плати.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволені позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має статус фізичної особи-підприємця
та є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а отже,
повинен сплачувати у встановлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Колегія суддів погоджується з цими
висновками суду першої інстанції,
вважає їх правильними та такими, що
відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 10, 11, 70, 71,
72 КАС України, ст. 67 Конституції України
та положенням Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених Законом.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року за № 2464-VI (далі Закон №2464-VI) єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI визначено,
що платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Також, положеннями ч.2 ст.6 Закону №2464-VI
до обов'язку платника єдиного внеску
віднесене, на ряду з іншим, своєчасне та
в повному обсязі нарахування,
обчислення і сплата єдиного внеску.

Отже, враховуючи вказані положення
норм чинного законодавства та
обставини справи, зокрема, щодо
наявності у позивача статусу фізичної
особи-підприємця, колегія суддів
надходить до висновку, що вимоги
пенсійного органу стосовно
нарахування та сплати сум єдиного
внеску є правомірними, а оскаржувана
вимога від 06 червня 2013 року за № Ф-11 у
сумі 1194,03 грн. - обґрунтованою та такою,
що підлягає виконанню. Наведені
положення узгоджуються з принципами
збору та ведення обліку єдиного внеску,
встановленими ст.3 Закону №2464-VI,
зокрема, щодо обов'язковості сплати
єдиного внеску.

Стосовно ж правового статусу
Пенсійного фонду України, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що згідно положень п.12 розділу XV
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року №1058-IV (далі Закон №1058-IV)
перетворення Пенсійного фонду у
самоврядну неприбуткову організацію,
набуття статусу юридичної особи та
затвердження його статуту, повинно
було здійснюватись протягом п'яти
років із дня набрання чинності Закону
№1058.

Пунктом 12 «Прикінцевих положень»
Закону №1058-IV встановлено, що у період
до перетворення Пенсійного фонду
України в неприбуткову самоврядну
організацію він функціонує як
центральний орган виконавчої влади на
підставі норм названого Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.

Станом на момент виникнення спірних
правовідносин та на момент подачі
позову Пенсійний фонд України не
перетворено у самоврядну неприбуткову
організацію, така організація не
зареєстрована у встановленому законом
порядку.

Таким чином, на даний момент Пенсійний
фонду України має статус органу
державної влади та діє на підставі
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011,
який на даний час не втратив чинності.

Згідно до п.1 Положення про Пенсійний
фонд України, яке затверджене Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
за № 384/2011 Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов