Справа № 810/6996/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6996/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу
представника Державної податкової
інспекції в Обухівському районі ГУ
Міндоходів у Київській області -
Ядвіжиної Дар'ї Олегівни на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Семфлот»
до Державної податкової інспекції в
Обухівському районі ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Семфлот» звернулося
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що вважає
висновки податкового органу
неправомірними і безпідставними, тому
податкові повідомлення-рішення просив
визнати протиправними і скасувати. На
думку позивача, він правильно визначив
податкові зобов'язання з податку
прибуток та податку на додану вартість,
господарська операція із заліку
зустрічних однорідних вимог належним
чином відображена у бухгалтерському і
податковому обліку, її здійснення не
призвело до заниження податкових
зобов'язань.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
січня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області, а саме:
від 01.11.2013 року № /764, згідно з яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Семфлот" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на загальну суму 78593,75 грн., з
яких: 62875,00 грн. - за основним платежем;
15718,75 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом); від 01.11.2013 року №
/763, згідно з яким Товариству з
обмеженою відповідальністю "Семфлот"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на прибуток
приватних підприємств" на загальну
суму 6793,00 грн., з яких: 6793,00 грн. - за
основним платежем; 0,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафом).

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі ГУ Міндоходів у Київській
області - Ядвіжина Дар'я Олегівна
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Семфлот" є юридичною
особою, що зареєстрована 18.10.2010 року
Обухівською районною державною
адміністрацією Київської області, як
платник податків перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області.

Позивач зареєстрований як платник
податку на додану вартість з 11.08.2011 року
(свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 11.08.2011
року № 100347536).

Основними видами діяльності позивача
є: оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням;
вантажний автомобільний транспорт;
вантажний річковий транспорт.

У жовтні 2013 року посадовими особами
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено позапланову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань відображення в податковому
обліку придбання та реалізації
пісочного ґрунту за період з 18.10.2010 року
по 31.08.2013 року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки від 04.10.2013 року
№ 461/22-03/37361064), за змістом якого
перевіркою було встановлено порушення
позивачем підпункту 135.4.1 пункту 135.4
статті 135 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 6793,00 грн., у
тому числі: за 2-3 квартали 2011 року - на
суму 6793,00 грн.; за 2-4 квартали 2011 року - на
суму 6793,00 грн.; пункту 185.1 статті 185,
пункту 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 62875,00 грн., у тому числі
по періодах: за вересень 2011 року - на
суму 5907,00 грн.; за липень 2013 року - на
суму 56968,00 грн.

Як убачається з акта перевірки,
посадові особи податкового органу
дійшли висновку про заниження
задекларованого доходу від реалізації
товарів (робіт, послуг) за 2-3 квартали 2011
року на суму 29536,26 грн., що призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на прибуток на суму 6793,00 грн. за
2-3 квартали 2011 року.

Крім того, посадові особи податкового
органу дійшли висновку про те, що
позивач у вересні 2011 року безоплатно
надав ПАТ "Київський річковий порт"
транспортні послуги на суму 29536,26 грн.,
вартість яких не врахував у складі
обсягу операцій, що підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість в зазначеному податковому
(звітному) періоді, тому занизив
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за вересень 2011 року на
суму 5907,00 грн. У червні 2013 року позивач
також безоплатно надав ПАТ "Київський
річковий порт" транспортні послуги на
суму 248840,59 грн., вартість яких не
врахував у складі обсягу операцій, що
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість в зазначеному
податковому (звітному) періоді, тому
занизив податкові зобов'язання з
податку на додану вартість за червень
2013 року на суму 56968,00 грн.

Такі висновки зроблено на підставі
даних про те, що між позивачем і
Публічним акціонерним товариством
"Київський річковий порт" укладено два
договори про залік зустрічних
однорідних вимог: від 31.08.2011 року б/н,
згідно з яким сторони договору дійшли
згоди про взаємне погашення грошових
вимог на суму 29536,26 грн., та від 30.06.2013
року б/н, згідно з яким сторони договору
дійшли згоди про взаємне погашення
грошових вимог на суму 284840,59 грн.
Вказані суми заборгованості у позивача
виникли із зобов'язань з оплати
вартості пісчаного ґрунту, придбаного
у ПАТ "Київський річковий порт", а у ПАТ
"Київський річковий порт" - із
зобов'язань з оплати вартості
транспортних послуг, що надавались
позивачем. Податковий орган вважає, що
залік зустрічних однорідних вимог не
відбувся у розумінні статті 601
Цивільного кодексу України, адже
поставка пісчаного ґрунту і
транспортні послуги не можуть
вважатися однорідними вимогами, з чого
податковим органом зроблено висновок
про те, що позивач одержав послуги з
постачання пісчаного ґрунту
безоплатно.

На підставі висновків вказаного акта
Державна податкова інспекція в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийняла два податкових
повідомлення-рішення, а саме: від 01.11.2013
року № /764, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на загальну суму 78593,75 грн., з
яких: 62875,00 грн. - за основним платежем;
15718,75 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафом); від 01.11.2013 року №
/763, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на прибуток
приватних підприємств" на загальну
суму 6793,00 грн., з яких: 6793,00 грн. - за
основним платежем; 0,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафом).

Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року позивач задекларував
скоригований дохід, що враховується
при визначенні об'єкта оподаткування, у
сумі 53904090,00 грн.

На підставі первинних
фінансово-господарських документів
(договорів, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг), виписок по
банківському рахунку позивача), даних
бухгалтерського обліку позивача
(відомостей аналітичного обліку по
рахунку 63 "Розрахунки з
постачальниками і підрядниками",
журналів-ордерів по рахунку 360
"Розрахунки з покупцями тa
замовниками"), податкових декларацій,
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, а також копій
виданих податкових накладних, суд
встановив, що позивач відобразив
доходи, одержані від реалізації послуг,
в тому податковому (звітному) періоді, в
якому складено документ, що
підтверджує факт виконання робіт
(надання послуг) за датою складання
такого документа. Формування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість відбувалось в тому
податковому (звітному) періоді, в якому
виникла перша з подій: за датою
зарахування коштів від замовника на
банківський рахунок позивача або за
датою оформлення документа, що
засвідчує факт надання позивачем
послуг.

Висновки податкового органу про
заниження доходу від реалізації
товарів (робіт, послуг) та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість зроблені на підставі аналізу
угод про залік зустрічних однорідних
вимог, укладених між позивачем і ПАТ
"Київський річковий порт", згідно з
якими погашались взаємні грошові
зобов'язання (дебіторська та
кредиторська заборгованість),
безвідносно до конкретних послуг та їх
вартості, а також помилкового висновку
про безоплатність послуг, на виконання
яких ці грошові зобов'язання виникли.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, з приводу
визначення позивачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток,
колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 134 Податкового кодексу України
визначено, що об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Зокрема, дохід від операційної
діяльності визнається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг (п.п.135.4.1 п. 135.4 ст.
135 ПКУ).

Інші доходи включають, зокрема,
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи (п.п. 135.5.4
п. 135.5 ст. 135 ПКУ).

В силу положень пункту 135.2 статті 135
Податкового кодексу України доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1 статті 137
Податкового кодексу України дохід від
реалізації товарів визнається за датою
переходу покупцеві права власності на
такий товар, а дохід від надання послуг
та виконання робіт визнається за датою
складення акта або іншого документа,
оформленого відповідно до вимог
чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг.

Судом першої інстанції було
встановлено, що підставою для висновку
податкового органу про заниження
позивачем доходу від реалізації
товарів (робіт, послуг) сталі дані про
те, що між позивачем і Публічним
акціонерним товариством "Київський
річковий порт" укладено два договори
про залік зустрічних однорідних вимог,
які податковий орган не визнав і зробив
висновок про те, що позивач отримував
послуги безоплатно.

Відповідно до статті 601 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

При цьому судом першої інстанції було
встановлено, що відповідно до
договорів про залік зустрічних
однорідних вимог від 31.08.2011 року б/н та
від 30.06.2013 року б/н, а також інших
первинних фінансово-господарських
документів внаслідок їх укладення
позивач і Публічне акціонерне
товариство "Київський річковий порт"
домовились про припинення зобов'язань,
що виникають з грошових вимог один до
одного на суму 29536,26 грн. та на суму 284840,59
грн. внаслідок існування взаємної
заборгованості в зазначених сумах за
надані послуги (поставлений товар).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що твердження
податкового органу про те, що позивач
одержав послуги безоплатно, є юридично
хибним, а прийняте у зв'язку з цим
податкове повідомлення-рішення від
01.11.2013 № /763, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на прибуток
приватних підприємств" на загальну
суму 6793,00 грн., є безпідставним і
підлягає скасуванню.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 180 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування податком на додану
вартість платником податку є, зокрема,
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема, з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів). До
складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг (п. 188.1 ст. 188 ПКУ).

В силу положень пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню; б) дата відвантаження
товарів, а для послуг - дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

Об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції платників
податку з постачання товарів (робіт,
послуг), а податкові зобов'язання
виникають з дати, з якою пов'язується
одна з подій, що сталася раніше:
зарахування коштів або відвантаження
товарів (фактичне надання послуг).

Отже, операція щодо заліку зустрічних
однорідних вимог має наслідком
припинення грошових вимог і не є
операцією, що є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість.
Враховуючи те, що внаслідок заліку
припиняються грошові зобов'язання, які
випливають з угод про поставку товарів
(робіт, послуг), строк виконання яких
настав, тобто, поставка товарів (робіт,
послуг) вже відбулась, податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість у платника податку можуть
виникати лише у тому податковому
періоді, який припадає на дату поставки
товарів (робіт, послуг).

За угодою про залік зустрічних
однорідних вимог від 31.08.2011 року б/н
відбулось погашення кредиторських
вимог позивача на суму 29536,26 грн., що
випливають з договору про надання
послуг річкового транспорту від 04.04.2011
року № 14981. Факт надання транспортних
послуг за цим договором оформлено
сторонами шляхом складання актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 14.05.2011 року на суму 60480,00 грн. (без
ПДВ) та від 24.05.2011 року на суму 78560,00 грн.
(без ПДВ). У періоді, в якому відбувалось
надання послуг і виникла кредиторська
заборгованість позивач не був
платником податку на додану вартість,
тому податкові зобов'язання за цим
видом платежу не могли виникнути в
принципі.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що твердження
податкового органу про заниження
податку на додану вартість за вересень
2011 року на суму 5907,00 грн. у зв'язку з
невключенням до оподатковуваних
операцій вартості послуг на суму 29536,26
грн., наданих безоплатно ПАТ "Київський
річковий порт", є помилковим і
безпідставним.

За угодою про залік зустрічних
однорідних вимог від 30.06.2013 року б/н
відбулось погашення кредиторських
вимог позивача на суму 284840,59 грн., що
випливають з договору про надання
послуг річкового транспорту від 15.05.2012
року № 14582. Факти надання транспортних
послуг за цим договором оформлювались
сторонами шляхом складання актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
суми податку на додану вартість по яких
позивач задекларував у складі
податкових зобов'язань в податкових
декларацій за відповідні звітні
(податкові) періоди.

За наведених обставин, твердження
податкового органу про заниження
податку на додану за липень 2013 року на
суму 56968,00 грн. є таким, що не відповідає
дійсності.

Отже, колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що податкове повідомлення-рішення від
01.11.2013 року № /764, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг)" на
загальну суму 78593,75 грн. підлягає
скасуванню судом як безпідставне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням вказаного вище колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі ГУ Міндоходів у
Київській області - Ядвіжиної Дар'ї
Олегівни - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 січня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.