Справа № 2а-2449/10
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.
Справа № 382/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В.В., Рибачука А.І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження у в м. Львові апеляційну
скаргу Лановецької районної державної
насіннєвої інспекції Тернопільської
області на постанову Лановецького
районного суду Тернопільської області
від 08 листопада 2010 року в справі за
позовом Лановецької районної
державної насіннєвої інспекції
Тернопільської області до Лановецької
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_1
про визнання рішення незаконним,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2010 року Тернопільським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Лановецької районної
державної насіннєвої інспекції
Тернопільської області до Лановецької
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_1
про скасування рішення виконавчого
комітету Лановецької селищної ради
народних депутатів №232 від 21.01.1992 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що у вересні-жовтні 2009 року
при оформленні документів на право
власності на земельну ділянку, на якій
розташована Лановецька районна
державна насіннєва інспекція, стало
відомо, що на підставі рішення
виконавчого комітету Лановецької
селищної ради народних депутатів №232
від 21.01.1992 року власником гаража, який
був побудований без належних на те
документів на вказаній земельній
ділянці у вісімдесятих роках минулого
століття ОСОБА_2, є фізична особа ОСОБА_1
У вказаному рішенні селищної ради
допущено ряд помилок та виправлень, а
саме надруковане слово «районна»
перекреслене та замінене на «селищна»,
в реченні про визнання права власності
на гараж не вказано, де саме
знаходиться гараж та відсутній його
номер. Крім того, статті, вказані в
рішенні селищної ради, жодного
відношення до визнання права власності
не мають.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010 року
справу за позовом Лановецької районної
державної насіннєвої інспекції
Тернопільської області до Лановецької
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_1
про визнання рішення незаконним
передано на розгляд до Лановецького
районного суду Тернопільської області
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 КАС України.

Постановою Лановецького районного
суду Тернопільської області від 08
листопада 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
гараж, який знаходить у приватній
власності ОСОБА_1 збудований та зданий
в експлуатацію з дотриманням всіх норм
та стандартів та на основі чинного
законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
Лановецькою районною державною
насіннєвою інспекцією Тернопільської
області подано апеляційну скаргу в
якій висловлено прохання скасувати
постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, не
надано належної оцінки всім доказам у
справі.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що згідно Акта про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва житлового будинку і
господарських будівель
індивідуального забудовника,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Лановецької селищної ради від
13 грудня 1991 року, комісія Лановецької
селищної ради 20 січня 1992 року прийняла
з оцінкою «добре» гараж на земельній
ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено та
сторонами не заперечувалось, що
АДРЕСА_1 було перейменовано на вул.
Українську.

Із матеріалів справи вбачається, що
Лановецька районна державна насіннєва
інспекція Тернопільської області
знаходиться згідно витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно на вул. Українській, 48 (а.с. 15).

Так, згідно рішення виконавчого
комітету Лановецької селищної ради від
21 січня 1992 року №232, за громадянином
ОСОБА_1 визнано право власності на
гараж по вул. Пархоменка (а.с. 80).

Рішенням Лановецької міської ради
Тернопільської області № 444 від 01.12.2008
року визнано право власності на гараж в
цілому в АДРЕСА_1 за громадянином
ОСОБА_1 (а.с. 83).

Із позовної заяви вбачається також те,
що Лановецька районна державна
насіннєва інспекція Тернопільської
області просить скасувати рішення
виконавчого комітету Лановецької
селищної ради народних депутатів № 232
від 21.01.1992 року.

Згідно ст. 100 КАС України, в редакції,
яка була чинна на момент звернення
позивача до суду, пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Із заперечення на позов, поданого
Лановецькою міською радою
Тернопільської області вбачається, що
вона наполягала на застосуванні строку
звернення до суду.

Також суд першої інстанції вірно
зазначив, що не може бути підставою для
визнання незаконним рішення те, що в
ньому є неточності, виправлення і
протиріччя, а саме надруковане слово
«районна» перекреслене і ручкою
написано «селищна», в реченнях про
визнання права власності на гараж в
одних випадках вказано тільки вулицю
Пархоменко без жодного номера, не
вказано, де конкретно знаходиться
гараж, в іншому вказано смт. Ланівці
вул. Пархоменка і теж не
конкретизовано, де саме, і на якій
території знаходиться гараж, відсутній
номер, мають місце виправлення на
підписі голови виконкому селищної ради
Опира Я.І. Статті 13, 15 не зрозуміло якого
закону жодного відношення до набуття
права власності не мають.

Вказані описки не є істотним недоліком
та не можуть бути підставою для
визнання рішення виконавчого комітету
Лановецької селищної ради народних
депутатів №232 від 21.01.1992 року
незаконним. Окрім цього, допитаний в
якості свідка селищний голова Опир Я.І.
показав, що вказане рішення дійсно
приймалося виконкомом Лановецької
селищної ради і під ним стоїть його
підпис.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лановецької
районної державної насіннєвої
інспекції Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Лановецького районного суду
Тернопільської області від 08 листопада
2010 року в справі № 2-а-275 «а»/2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С.П.
Нос

Судді:
В.В.
Клюба

А. І.
Рибачук