Справа № 2а-2877/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2877/11
інстанції: Гуменюк А.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва на
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 липня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахування та виплати
пенсії, як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги «Дітям
війни», за період з 01.01.2006 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 липня 2011 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії, згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року по 04 липня 2011
року.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни», в розумінні ст.1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни» з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2010 рік» збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст.6
вищезазначеного Закону, відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року №530.

Отже, відповідач неправомірно
виплачував щомісячне підвищення до
пенсії в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст.6 зазначеного Закону.

Однак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції невірно визначив
період, за який необхідно проводити
такий перерахунок.

Так, вирішуючи питання про те, з якого
часу позивачу слід здійснити
перерахунок пенсії, колегія суддів
виходить з того, що позивач звернувся
до суду з позовом 31 травня 2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки суд першої інстанції не
застосував наслідки, передбачені ч. 1
ст. 100 КАС України, а підстав для
поновлення строку звернення не
вбачається, колегія суддів вважає, що
вимоги позивача в частині проведення
перерахунку та виплати надбавки до
пенсії з 01 січня 2006 року по 29 листопада
2010 року підлягають залишенню без
розгляду, а вимоги позивача за період з
30 листопада 2010 року по 04 липня 2011 року
підлягають до задоволення.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
є такими, що призвели до неправильного
вирішення справи та є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 183-2, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 липня 2011 року
скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва щодо перерахування та виплати
ОСОБА_3 - надбавки до пенсії як дитині
війни в розмірі меншому, ніж це
визначено Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 30 листопада 2010 року по 04 липня
2011 року - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва перерахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 надбавки до пенсії як
дитині війни за період з 30 листопада 2010
року по 04 липня 2011 року в розмірі,
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням виплачених коштів.

Позовні вимоги ОСОБА_3 за період з з 01
січня 2006 року по 29 листопада 2010 року
включно - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.