Справа № 2а/543/406/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року м.
Київ К/800/3359/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Донець О.Є,
Мороз В.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області на
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 30 листопада 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року у справі № 543/5116/12 за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Селидове Донецької
області, про перерахунок пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася
до Селидівського міського суду
Донецької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в місті Селидове Донецької
області, в якому просила визнати
незаконними дії Управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області щодо перерахунку
пенсії за нормами Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 01.11.2012 року;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області провести
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою
годувальника з 01.11.2012 року у
відповідності з вимогами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірі 50% пенсії за віком померлого
годувальника - ОСОБА_3.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 30 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року задоволено позовні вимоги.

Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області щодо
перерахунку пенсії ОСОБА_2 за нормами
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 01.11.2012 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з
втратою годувальника з 01.11.2012 року у
відповідності з вимогами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірі 50% пенсії за віком померлого
годувальника -ОСОБА_3.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову з мотивів
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши в межах доводів касаційної
скарги матеріали справи на предмет
повноти та всебічності дослідження їх
судами та обґрунтованості
застосування норм матеріального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав до її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в місті Селидове Донецької
області з 24 травня 2005 року.

Позивач отримує пенсію по втраті
годувальника з 10.07.2008 року. Пенсія була
призначена у відповідності з вимогами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсій
страхування» із розрахунку 50% від
пенсії за віком померлого годувальника
ОСОБА_3

З 01 листопада 2012 року відповідач зробив
перерахунок пенсії позивачки за нормам
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Згідно нового
розрахунку з 01.11.2012 року загальний
розмір пенсійної виплати складає 1065,92
грн. та 856,00 грн. доплата як вдові
шахтаря, в той час, як з 01.10.2012 року
розмір пенсії позивачки складав 1553,43
грн. без урахування доплати як вдові
шахтаря.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що в даній
адміністративній справі не
оспорюється право позивача на
отримання пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, спірним є розмір
призначеної пенсії, який залежить від
того, який закон підлягає застосуванню
в даних правовідносинах.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV),
який відповідно до його преамбули
визначає принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2
преамбули Закону № 1058-ІV передбачено,
що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-ІV
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначається
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі, серед іншого, призначається і
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-ІV визначено що
особа, яка має одночасно право на різні
види пенсії (за віком, по інвалідністю,
в зв'язку із втратою годувальника)
призначається один з цих видів пенсії
за її вибором.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 36
Закону № 1058-ІV батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на
його утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону
№ 1058-ІV пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається в розмірі:
на одного непрацездатного члена сім'ї -
50 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону № 1058-ІV визначено, що
до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. При цьому,
положення Закону України "Про пенсійне
забезпечення" застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Тобто, на даний час приписи Закону
України «Про пенсійне забезпечення» не
застосовуються в частині призначення
пенсії по втраті годувальника загалом
та в частині визначення розміру
вказаного виду пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
знаходить обгрунтованим висновок
судів попередніх інстанцій про те, що
відповідачем неправомірно здійснено
призначення пенсії позивачу з 01
листопада 2012 року у зв'язку з втратою
годувальника в розмірі, визначеному
статтею 44 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки з 1 січня 2004
року питання розміру вказаного виду
пенсії регулюється статтею 37 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Судами вірно встановлено характер
спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

За приписами ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі. Суд касаційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги осіб,
які беруть участь у справі, що не були
заявлені у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області відхилити.

Постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 30 листопада 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року у справі № 543/5116/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: