Справа № 2-а-1626/11
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"17" березня 2014 р.
Справа № 2-а-1626/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на ухвалу
Олевського районного суду
Житомирської області від "19" грудня 2013
р. за поданням державного виконавця
управління державної виконавчої
служби відділу примусового виконання
рішень головного управління юстиції у
Житомирській області про зміну способу
і порядку виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Житомирській області (далі - відділ ДВС)
звернувся до суду з поданням, в якому
просив змінити спосіб та порядок
виконання постанови Олевського
районного суду Житомирської області
від 05.10.2011 року у виконавчому
провадженні з виконання виконавчого
листа №2-а-1626/11, виданого 15.11.2011 року цим
судом. Подання мотивовано тим, що
зазначене судове рішення в частині
зобов'язання виконано, однак виплату
коштів не проведено, у зв"язку з
відсутністю відповідного фінансування
з Державного бюджету на виплату доплат
по рішенню судів.

Ухвалою Олевського районного суду
Житомирської області від 19 грудня 2013
року подання задоволено. Змінено
спосіб та порядок виконання постанови
Олевського районного суду
Житомирської області від 05.10.2011 року
шляхом стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області (далі -
управління ПФУ) на користь ОСОБА_3
неотриманого підвищення пенсії,
передбаченого ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в сумі 11426,93
грн.

В апеляційній скарзі управління ПФУ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить вказану ухвалу скасувати та
прийняти нову - про відмову у
задоволенні подання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 05.10.2011 року
зобов'язано управління ПФУ здійснити
нарахування і виплату ОСОБА_3
підвищення пенсії у розмірі, згідно
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за період з 19.01.2011 року по
19.07.2011 року.

22.12.2011 року постановою державного
виконавця відділу ДВС відкрито
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа, виданого на
підставі зазначеного судового рішення.

На виконання постанови від 05.10.2011 року
управлінням ПФУ проведено нарахування
позивачу коштів у сумі 11426,93 грн, проте
їх не виплачено, у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування з
Державного бюджету.

Саме вказані обставини стали підставою
для задоволення судом першої інстанції
подання державного виконавця про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення відповідно до вимог ст. 263 КАС
України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначена норма кореспондується з ч.1
ст.36 Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Отже, виходячи з приписів зазначених
правових норм, підставою для
застосування правил цих норми є
обставини, що перешкоджають належному
виконанню судового рішення в
адміністративній справі. Зокрема, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а саме,
за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Однак, звертаючись до суду з поданням
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду, державним виконавцем
всупереч ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" не було
вжито заходів щодо встановлення
відсутності коштів на рахунку у
відповідача. Самого посилання на лист
управління Пенсійного фонду без
надання доказів, зокрема,
розпорядження щодо здійснення
перерахунку пенсії на виконання
рішення, доказів щодо наявності на
розрахункових рахунках кошторисних
призначень на виплату вказаних доплат
до пенсії, є недостатньою підставою для
задоволення подання.

Також, задовольняючи заяву про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, суд першої інстанції не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Отже, зобов'язання, покладені на
відповідача постановою суду, є
позовними вимогами як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив.

Як вбачається з матеріалів справи,
обставини, які стали підставою для
зміни способу та порядку виконання
судового рішення за своєю правовою
природою є додатковою позовною вимогою
про стягнення коштів, яка не була
предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Крім того, вирішення питання про
стягнення коштів, як заборгованості
невиплаченої доплати пенсії, яка
нарахована в процесі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Виходячи з вищенаведеного, ухвалу
судом постановлено з порушенням вимог
закону, тому вона підлягає скасуванню з
ухваленням нової - про відмову в
задоволенні подання про зміну способу
і порядку виконання постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області
задовольнити, ухвалу Олевського
районного суду Житомирської області
від "19" грудня 2013 р. скасувати та
постановити нову ухвалу.

Відмовити державному виконавцю
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Житомирській області у задоволенні
подання про зміну способу і порядку
виконання постанови Олевського
районного суду Житомирської області
від 05.10.2011 року по справі №2-а-1626/11 за
позовом ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення пенсії, згідно ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області
вул.Свято-Миколаївська,31,м.Олевськ,Жито
мирська область,11002

заявнику - відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Житомирській
області, м.Житомир, майд.Соборний, 1 - ,