Справа № 815/8166/13-а
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8166/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року

12 год. 45 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Сербіні Р.І.

за участю сторін:

представник позивача
- Жуков Ю.А. (за довіреністю)

представник відповідача
- Прутян О.С. (за довіреністю)

представник відповідача
- Півнева А.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Спільного підприємства
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю () до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 20.11.2013
року та № від 21.11.2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулось Спільне підприємство
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі - СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ) до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України (надалі - СДПІ
з ОВП у м. Одесі) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
(форма «Р») Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Одесі №
від 20.11.2013 року, яким Спільному
підприємству «Вітмарк-Україна» в формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю збільшено суму
грошового забезпечення з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів на 2 891 823 грн. 00 коп., в
тому числі 1 927 882 грн. 00 коп. - сума за
основним платежем, та 963 941 грн. 00 коп. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 1 493 787 грн. 50 коп., в
тому числі 995 858 грн. 33 коп. - сума за
основним платежем, та 497 929 грн. 17 коп. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення (форма «Р»)
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі № від 21.11.2013
року, яким Спільному підприємству
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю збільшено
суму грошового забезпечення з податку
на прибуток підприємств, створених за
участю іноземних інвесторів на 2 091 357
грн. 00 коп., в тому числі 1 394 238 грн. 00 коп.
- сума за основним платежем, та 697 119 грн.
00 коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на 2
002 425 грн. 92 коп., в тому числі 1 334 950 грн. 61
коп. - сума за основним платежем, та 667 475
грн. 31 коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем при проведенні перевірки
були зроблені необґрунтовані висновки
щодо порушення позивачем норм
податкового законодавства, внаслідок
чого, відповідачем було збільшено суму
грошових зобов'язань підприємства з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток. Підставами для висновків
перевіряючи та для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки актів перевірок контрагентів
позивача. На думку позивача, податковий
кредит та податок на додану вартість
були сформовані правомірно на підставі
чинник угод з контрагентами, умови яких
виконувались у період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року. Підтвердженням реальності
здійснення господарських операцій у
вказаному періоді є наявна у позивача
належним чином оформлена первинна
документація, яка була підставою для
віднесення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
та валових витрат. Проте, надані
позивачем документи не були враховані
перевіряючими, що призвело до
безпідставного збільшення податковим
органом зобов'язань СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ з окремих видів
податків (податок на додану вартість,
податок на прибуток). Таким чином, СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ виконало всі
передбачені законодавством вимоги
необхідні для формування податкового
кредиту та валових витрат, а відтак
позиція податкового органу є
неправомірною й такою, що суперечить
вимогам Податкового Кодексу України.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених в
адміністративному позові (том 1 аркуші
справи 3-20).

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, обґрунтовуючи тим що,
позивачем було безпідставно завищено
податковий кредит у період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року по взаємовідносинам з ТОВ
«Вімакс Європа ЛТД», ТОВ «Нью Тон», ТОВ
«Улекс», ТОВ «Агродар Юг», ТОВ
«АльфаКласс», ТОВ «Спецагроресурс» та
ТОВ «Тетра Парк» на загальну суму 1 927 882
грн. 00 коп., та занижено податок на
прибуток за вказаний період на
загальну суму 1 394 238 грн. 00 коп. На думку
відповідача, господарські операції
позивача з вказаними контрагентом мали
ознаки фіктивності, оскільки
господарська діяльність цих
контрагентів ведеться з порушенням
норм чинного законодавства, що
відображено у актах перевірки вказаних
підприємств, первинна документація.
Яка стала підставою для формування
показників податкової звітності
складена з порушенням норм чинного
податкового законодавства, тощо.
Зазначені обставини свідчать про те, що
підприємством відображались у
податковій звітності взаємовідносини
з суб'єктами господарювання без мети
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування та несплати податків. На
підставі зазначеного просив відмовити
у задоволенні позову повністю, з
підстав, викладених у запереченнях (том
45 аркуші справи 158-161).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, а також
обставини якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, докази, якими
вони підтверджуються, суд вважає, що у
задоволені адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі направлень на проведення
перевірки №№ 53-62 від 27.08.2013 року, №№
81,84,85 від 27.08.2013 року, згідно з пп. 20.1.4 п.
20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77, п. 82.1
ст. 82 Податкового кодексу України №
2755-VI від 02.12.2010 року (надалі - Податковий
Кодекс України) та відповідно до
наказів відповідача: № 56 від 19.08.2013 року
«Про створення робочої групи по
проведенню документальної планової
виїзної перевірки СП «Вітмарк-України»
ТОВ»; № 73 від 27.08.2013 року «Про внесення
змін до наказу СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ
№ 56 від 19.08.2013 року»; № 92 від 13.09.2013 «Про
внесення змін до наказу СДПІ з ОВП у м.
Одесі МГУМ № 56 від 19.08.2013; № 96 від 19.09.2013
«Про внесення змін до наказу СДПІ з ОВП
у м. Одесі МГУМ № 56 від 19.08.2013 року; № 109
від 07.10.2013 «Про продовження терміну
проведення планової виїзної
документальної перевірки СП «Вітмарк -
Україна» ТОВ, та
внесення змін до складу робочої групи»,
проведена планова виїзна
документальна перевірка СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, відповідно до
затвердженого плану перевірки, згідно
додатку № 1 до акту перевірки, про що у
журналі реєстрації перевірок
підприємства позивача вчинено запис №
18 від 29.08.2013 року. За результатами
перевірки відповідачем складено акт №
40/40-0/22480087/3 від 13.11.2013 року на підставі
якого, СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 20.11.2013 року, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
СП «Вітмарк-Україна» ТОВ з податку на
додану вартість у розмірі 2 891 823 грн. 00
коп., з яких: за основним платежем - 1 927 882
грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 963 941 грн. 08 коп., за порушення
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України (аркуш
справи 23);

- № від 20.11.2013 року, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
СП «Вітмарк-Україна» ТОВ з податку на
прибуток у розмірі 2 091 358 грн. 00 коп., з
яких: за основним платежем - 1 394 238 грн. 00
коп., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 697 119 грн. 00 коп., за порушення
пп. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст. 44, п.
50.1 ст. 50, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139,
п. 140.2 ст. 140 Податкового кодексу України
(аркуш справи 24).

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що податковим
органом неправомірно зроблено
висновок про наявність ознак
фіктивності господарських операцій
позивача з вказаними у акті перевірки
контрагентами, оскільки сторонами було
виконано усі передбачені Податковим
Кодексом України вимоги щодо
виникнення права на віднесення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту та формування
валових витрат, наявні належним чином
оформлені податкові накладні, отримані
від контрагента, отримані послуги були
повністю оплачені у ціні з податком на
додану вартість, угоди укладені з
урахуванням норм Цивільного Кодексу
України та не суперечать їм. Позивач
посилається на те, що відповідачем
неправомірно зменшено податковий
кредит на суму податку на додану
вартість у розмірі 1 927 882 грн. 00 коп. та
збільшено грошові зобов'язання з
податку на прибуток на суму 1 394 238 грн. 00
коп., оскільки реальність вчинення
господарських операцій з вказаними
контрагентами, на думку позивача,
підтверджена податковими накладними,
розрахунковими документами, актами
здачі-прийняття робіт, тощо.

Представник відповідача обґрунтовує
правомірність винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень тим, що
перевіркою встановлено безпідставне
включення позивачем до складу
податкового кредиту протягом 2012 року
суми податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Вімакс Європа
ЛТД», ТОВ «Нью Тон», ТОВ «Улекс», ТОВ
«Агродар Юг», ТОВ «АльфаКласс», ТОВ
«Спецагроресурс» та ТОВ «Тетра Парк»
та в порушення пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України
безпідставно сформовано валові
витрати по вказаним постачальникам, що
призвело до заниження податку на
прибуток та завищення податкового
кредиту протягом 2012 року, що призвело
до заниження податку на додану
вартість, який підлягає сплаті до
бюджету та податку на прибуток. На
думку податкового органу угоди із
зазначеними контрагентами укладені
без мети настання реальних змін у
майновому стані платників податків.
Господарська діяльність ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД» та ТОВ «Агродар Юг» велась
із порушенням норм діючого
законодавства, усі операції з цими
контрагентами не спричиняють настання
правових наслідків. Щодо інших
контрагентів, під час перевірки
позивачем не було надано жодного
належного письмового доказу в
підтвердження задекларованих сум
податків по взаємовідносинам з ТОВ
«Нью Тон», ТОВ «Улекс», ТОВ
«АльфаКласс», ТОВ «Спецагроресурс» та
ТОВ «Тетра Парк».

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року задекларовано витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у загальному розмірі 853
393 519 грн. 00 коп. Проведеною перевіркою
встановлено завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування на суму 6 639 226 грн., а саме:
у 1 кварталі 2012 року - 1 286 724 грн. 00 коп., 2
квартал 2012 року - 3 097 187 грн. 00 коп.,
3 квартал 2012 року - 1 058 121 грн. 00 коп., 4
квартал 2012 року - 1 197 194 грн. 00 коп.; по
взаємовідносинам з ПП «Улекс» у 4
кварталі 2012 року на суму 4 167 грн.
00 коп.; по взаємовідносинам з ТОВ «Нью
Тон» у 1 кварталі 2012 року на суму 6 300 грн.
00 коп.; по взаємовідносинам з ТОВ «Тетра
Парк» у 4 кварталі 2012 року на суму 125 450
грн. 00 коп.; завищення витрат
операційної діяльності, в тому числі
собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт/послуг)
у 2 кварталі 2012 року на суму 1 412 167 грн. 00
коп. по взаємовідносинам з ТОВ «Агродар
Юг»; завищення витрат на збут за
господарськими операціями з ТОВ
«Вімакс Європа ЛТД» на загальну суму 4
933 274 грн. 00 коп., в тому числі: за 1
квартал 2012 року - 1 280 424 грн. 00 коп., 2
квартал 2012 року - 1 684 020 грн. 00 коп., 3
квартал 2012 року - 901 253 грн. 00 коп., 4
квартал 2012 року - 1 067 577 грн. 00 коп.;
завищено витрати на збут по
взаємовідносинам з ТОВ
«Спецагроресурс» на суму 156 868 грн. 00
коп. у 3 кварталі 2012 року.

Таким чином, згідно податкових
декларацій СП «Вітмарк-Україна» ТОВ, за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
позивачем задекларовано податку на
прибуток у сумі 11 860 999 грн. 00 коп.,
перевіркою повноти визначення якого,
встановлено завищення податку на
прибуток у розмірі 1 394 238 грн. 00 коп., з
яких: у 1 кварталі 2012 року - 270 212 грн. 00
коп., 2 кварталі 2012 року - 650 410 грн. 00 коп.,
3 кварталі 2012 року - 222 205 грн. 00 коп., 4
кварталі 2012 року - 251 411 грн. 00 коп.

За перевіряємий період позивачем було
надано уточнюючі розрахунки з податку
на прибуток у відповідності до п. 50.1 ст.
50 Податкового кодексу України, за якими
усунуто виявлені помилки, донараховано
податкове зобов'язання на суму 47 559 грн.
00 коп., пені - 2 029 грн. 00 коп. та
застосовано суму штрафу від недоплати
при надання уточнюючої податкової
декларації - 1 427 грн. 00 коп.

В судовому засіданні встановлено, що
між СП «Вітмарк-Україна» ТОВ (покупець)
та ТОВ «Агродар-Юг» (постачальник)
укладено договір поставки
сільськогосподарської сировини № 9 від
23.06.2011 року, згідно якого постачальник
зобов'язується поставляти протягом 2011
року сільськогосподарську сировину, а
покупець зобов'язується приймати її та
оплачувати в порядку, визначеному
дійсним договором виконавець
зобов'язується у порядку та на умовах
дійсного договору (том 1 аркуші справи
123-125).

Позивач вважає, що факт та реальність
здійснення господарських операцій з
контрагентом ТОВ «Агродар-Юг», а також
реальність настання правових
наслідків для сторін правочину є
безспірним, оскільки підтверджується
наявністю належним чином оформленого
договору, видатковими та податковими
накладними, що підтверджують фактичне
отримання позивачем замовленого
товару, посвідченнями якості та
товарно-транспортними накладними в
підтвердження факту транспортування
вантажу (сільськогосподарської
сировини) та розрахунковими
документами (том 1 аркуші справи 128-242).

На підставі вказаних документів
позивачем було віднесено до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «Агродар-Юг» у сумі 1 695 800 грн. 11 коп.,
що призвело до його завищення.

На думку податкового органу,
податковий кредит сформовано
неправомірно оскільки, під час
проведення перевірки до СДПІ у м. Одесі
МГУМ надійшла податкова інформація від
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
ДПС по вказаному контрагенту TOB
«Агродар-Юг», що свідчить про
безтоварність господарських операцій.
Акт перевірки контрагента позивача, на
який посилається податковий орган під
час перевірки підприємства позивача
відповідно до наказу ДПА України № 984
від 22.12.2010 року «Про порядок оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства» є
носієм доказової бази про виявлені
порушення податкового, валютного та
іншого законодавства. Крім того,
твердження позивача, щодо надання до
перевірки належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
податкових накладних є надуманими,
оскільки в акті перевірки чітко
зазначено, що дані документи не
надавались.

Згідно матеріалів справи, у
перевіряємому періоді СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ (відправник) мало
взаємовідносини з ТОВ «Вімакс Європа
ЛТД» (перевізник) на підставі договору
перевозки № 2103/11 від 21.03.2011 року, згідно
якого, перевізник зобов'язується
приймати та перевозити вантаж,
довірений йому відправником, в порядку
та на умовах, визначених дійсним
договором, а відправник зобов'язується
сплачувати за перевезення вантажу
встановлену сторонами плату (том 1
аркуші справи 243-245).

На думку позивача, факт реальності
виконання сторонами вказаного
правочини договірних зобов'язань та
надання/отримання впродовж 2012 року
послуг з перевезення підтверджується
належним чином укладеним договором,
обслуговуванням вантажів, актами про
надані послуги, товарно-транспортними
накладними та податковими накладними
(том 2 аркуші справи 11-250, том 3 аркуші
справи 138-250, томи справи 4-44 аркуші
справи 1-250, том справи 45 аркуші справи
1-128).

На підставі вказаного договору, по
взаємовідносинам з ТОВ «Вімакс Європа
ЛТД», позивачем за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року сформовано податковий
кредит у загальному розмірі 986 655 грн. 00
коп. .

На думку відповідача, податковий
кредит по взаємовідносинам з
зазначеним контрагентом сформовано
неправомірно, оскільки під час
проведення перевірки до СДПІ у м. Одесі
МГУМ надійшла податкова інформація від
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
ЗО ДПС по контрагенту TOB «Вімакс Європа
ЛТД» щодо безтоварності господарських
операцій. Крім того, твердження
позивача щодо надання до перевірки
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
податкових накладних є надуманими,
оскільки в акті перевірки чітко
зазначено, що дані документи не
задавались.

Згідно матеріалів справи, між ПП «Нью
Тон» (виконавець) та СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ (замовник)
укладено договір на проведення
рекламної компанії на спеціальних
конструкціях № 4 від 15.01.2010 року,
предметом якого є проведення
виконавцем за дорученням замовника
рекламної компанії відповідно до
затвердженої адресної програми яка є
невід'ємною частиною цього договору, в
терміни і на умовах, обумовлених
сторонами. Надані послуги, замовник
зобов'язується прийняти та сплатити,
відповідно до умов договору. Адреси
розміщення рекламо носіїв та вартість
робіт за цим договором встановлюється
додатками, що є невід'ємними його
частинами (том 3 аркуші справи 116-123).

Позивач вважає, що реальність
здійснення господарських операцій з
вказаним контрагентом на підставі
договору № 4 від 15.01.2010 року та
правомірність віднесення за даним
договором сум податку на додану
вартість од складу податкового кредиту
у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
підтверджується актами
здачі-приймання робіт, податковими
накладними та платіжним дорученням
(том 3 аркуші справи 124-128).

Представник відповідача зазначив, що
позивач не мав права формувати
податковий кредит у 1 кварталі 2012 року
на підставі угоди з ТОВ «Нью Тон»,
оскільки під час перевірки було
встановлено відсутність первинних
документів, які стали підставою для
віднесення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
у 1 кварталі 2012 року.

Згідно наявного в матеріалах справи
договору поставки № 038-12/ЦО557 від 29.05.2012
року, СП «Вітмарк-Україна» ТОВ є
замовником послуг у ТОВ «АльфаКласс»
на поставку Спектрофотометра СФ-2000 у
кількості та в асортименті відповідно
до додатків (специфікацій), які позивач
повинен прийняти та оплатити (том 3
аркуші справи 129-132).

На підтвердження правомірності
формування податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «АльфаКласс»
позивачем суду надано специфікацію,
податкові накладні № 1 від 02.07.2012 року
та № 24 від 25.07.2012 року, видаткову
накладну № PH-000127 від 25.07.2012 року,
платіжні доручення № 8422 від 02.07.2012 року
та № 10265 від 01.08.2012 року, на загальну
суму замовлених послуг за договором №
038-12/ЦО557 від 29.05.2012 року у розмірі 47 700
грн. 00 коп., з яких - 7 950 грн. 00 коп.
віднесено до складу податкового
кредиту (том 3 аркуші справи 132-137).

Також, в судовому засіданні
встановлено, що під час перевірки
виявлено проведення позивачем у період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
взаєморозрахунків:

- на підставі договору з перевезення №
10/01 від 10.07.2012 року з перевізником ТОВ
«Спецагроресурс», за яким перевізник
зобов'язується приймати та здійснювати
перевезення на території України
вантажу - виробленої продукції
відправника, довіреного відправником -
СП «Вітмарк-Україна» ТОВ на умовах
укладеного договору та за сплату
встановлену сторонами.

- з ПП «Улекс» щодо придбання
маркетингових послуг;

- з ТОВ «Тетра Парк» щодо сервісного
обслуговування пакувальної лінії.

Представник позивача обґрунтовую
правомірність формування витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинами з вищевказаними
підприємствами наявністю у СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ належним чином
оформленої первинної документації, яка
стала підставою для віднесення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість по вищезазначеним
підприємствам, а саме: податкові
накладні, акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), платіжні доручення,
тощо.

Представник відповідача зазначив, що
під час проведення перевірки позивачем
не було надано будь-яких письмових
доказів, які б вказували на
правомірність формування витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ПП «Улекс», ТОВ
«Спецагроресурс» та ТОВ «Тетра Парк», у
зв'язку із чим, перевіряючими було
встановлено завищення задекларованих
витрат на загальну суму 5 226 059 грн. 00
коп., в тому числі: за 1 квартал 2012 року - 1
286 724 грн. 00 коп., за 2 квартал 2012 року - 1 684
020 грн. 00 коп., за 3 квартал 2012 року - 1 058 121
грн. 00 коп., за 4 квартал - 1 197 194 грн. 00 коп.

Дослідивши вищевказані угоди та надані
на підтвердження реальності їх
виконання та підтвердження понесених
позивачем витрат по взаєморозрахункам
з зазначеними підприємствами, суд
вважає позицію відповідача щодо
завишення задекларованих СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ витрат та
податкового кредиту доведеною з
наступних підстав.

Податковий кредит звітного періоду,
відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
Кодексу України, визначається виходячи
із договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг та складаються із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою п.
193.1 ст. 193 цього Кодексу ставкою,
протягом такого звітного періоду, у
зв'язку із здійсненням операцій,
передбачених п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
складу податкового кредиту виникає у
разі здійснення операцій відповідно до
вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу
України, які повинні підтверджуватися
податковими накладними складеними у
відповідності до вимог ст. 201
Податкового Кодексу України, митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. З аналізу наведених норм
вбачається, що податкові накладні та
інші документи, мають силу первинних та
можуть слугувати підставою для
включення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Несплачений підприємством податок на
додану вартість внаслідок невірного
формування податкового зобов'язання та
податкового кредиту, є дохідною
частиною державного бюджету, власністю
держави.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» № 996-XIV від 16 липня 1999 року
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 р.
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

З аналізу наведених норм вбачається, що
податкові накладні та інші документи,
мають силу первинних та можуть
слугувати підставою для включення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що навіть за обставини
надання усієї необхідної первинної
документації, яка фіксує факти
здійснення господарських операцій та
містить усі формальні реквізити у
відповідності до Податкового Кодексу
України та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV від 16 липня
1999 року, якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку. За
таких обставин, для підтвердження
даних податкового обліку можуть
братися до уваги лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

За приписами п. 138.2 ст. 138 ПК, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

Не включаються до складу витрат
витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК).

Отже, предметом доказування у даному
випадку є реальність господарських
операцій, що є підставою для формування
валових витрат та податкового кредиту;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах.

На думку суду, позивачем не доведено
реального характеру укладених угоди та
настання наслідків по їх виконанню.

Дослідивши договір № 9 від 23.06.2011 року
та надану на підтвердження виконання
його умов первинну документацію, суд
вважає, що відповідачем доведено
правомірність встановлення завищення
податкового кредиту по
взаємовідносинам з контрагентом ТОВ
«Агродар-Юг», оскільки в наданих суду
податкових накладних, видаткових
накладних, товарно-транспортних
документів не міститься належна
кількість інформації про господарську
операцію для встановлення факту
реального виконання сторонами
договірних зобов'язань.

Крім того, згідно акту ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва №
900/22-300/35066877 від 12.11.2012 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Агродар Юг» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків контрагентами -
постачальниками за період жовтень 2012
року та контрагентами-покупцями»
встановлено відсутність у листопаді,
грудні 2009 року, січні 2010 року, січні,
лютому, жовтні 2011 року господарської
діяльності, відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг) та встановлено
укладення нікчемних (недійсних)
цивільно-правових відносин та
проведення безтоварних операцій з
метою штучного формування валових
витрат, доходів, податкових зобов'язань
та кредиту.

Таким чином, оскільки контрагент
позивача у зв'язку з відсутністю у
нього можливості для надання будь-яких
послуг в силу відсутності персоналу,
фондів, активів, тощо не міг фактично
надавати СП «Вітмарк-Україна» ТОВ
послуги з поставки
сільськогосподарської продукції, а
відтак, позивачем безпідставно
сформовано показники податкової
звітності по взаємовідносинам з ТОВ
«Агродар Юг» на підставі безтоварних
операцій.

Щодо договору № 4 від 15.01.2010 року та
наданої на підтвердження виконання
його умов первинної документації, суд
вважає, що відповідачем доведено
правомірність встановлення завищення
податкового кредиту по
взаємовідносинам з контрагентом ТОВ
«Нью Тон» у 1 кварталі 2012 року на суму 6
300 грн. 00 коп., оскільки під час
перевірки жодного підтверджуючого
реальність здійснення господарських
операцій за вказаною угодою позивачем
надано не було. Надані суду первинні
документи не свідчать про фактичне
здійснення господарський операцій та
реальне виконання сторонами
договірних зобов'язань.

Дослідивши договір № 2103/11 від 21.03.2011
року та надану на підтвердження
виконання його умов первинну
документацію, суд вважає, що
відповідачем доведено правомірність
встановлення завищення податкового
кредиту по взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Вімакс Європа ЛТД»,
оскільки надані позивачем первинні
документи не підтверджують реального
факту виконання сторонами правочину
його умов, а свідчать про безтоварність
здійснених операцій з проведення
грошових розрахунків. Первинні
документи, надані суду в підтвердження
позиції позивача щодо виконання умов
вказаного договору не містять
достатньої інформації про обсяг кожної
з операцій. Зокрема, згідно наявних в
матеріалах справи
товарно-транспортних накладних не
вбачається змісту виконуваної
господарської операції, місця
виконання, не можливо встановити яким
транспортом виконувались перевезення,
тощо. Неналежним чином оформлені
первинні документів не можуть бути
належним доказом здійснення
господарських операцій та належним
підтвердженням понесених витрат за
замовлення відображених у таких
первинних документах послуг. Також, суд
вважає за необхідне зазначити, що
згідно договору, умовою отримання
вантажу до перевезення є заявка
відправника, завірена печаткою. Проте
зазначених документів до перевірки та
до суду надано не було, що є порушенням
істотних умов договору та є перешкодою
для встановлення факту реальності
вчинення господарської операції.

Згідно умов договору поставка товару
здійснювалась транспортними засобами
та за рахунок покупця, з метою
підтвердження дійсності та реальності
поставки товарно-матеріальних
цінностей.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та перевезень регулюються Законом
України «Про автомобільний транспорт»
№ 3492-ІV від 23.02.2006 року, відповідно до
положень ст. 48 якого передбачено, що
автомобільні перевізники, водії,
повинні мати і пред'являти особам,
уповноваженим здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються вантажні
перевезення. Одним з обов'язкових з
документів для особи, що здійснює
вантажні перевезення зокрема є, для
автомобільного перевізника-ліцензія
та документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, дорожній лист,
товарно-транспортна накладна інші
документи передбачені законодавством
України.

Істотними умовами договору на
перевезення, відповідно до ст. 50 Закону
України № 3492-ІV від 23.02.2006 року є
найменування та місцезнаходження
сторін, найменування та кількість
вантажу, його пакування, умови та
термін перевезення, місце та час
навантаження і розвантаження, вартість
перевезення, інші умови, узгоджені
сторонами.

Відповідно до спільного Наказу
Міністерства транспорту України та
Міністерства статистики України № 488/346
від 29.12.1995 року «Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
автомобіля» застосування затверджених
даним наказом форм первинних
документів є обов'язковим для всіх
суб'єктів господарської діяльності,
незалежно від форм власності, зокрема,
подорожній лист вантажного автомобіля,
ф. №2; товарно-транспортна накладна ф.
№1-ТН; талон замовника ф. № 1-ТЗ, тощо.
Крім того, казаним наказом також
передбачено, що у випадках, коли в
товарно-транспортній накладній ф. №
1-ТН не має можливості перелічити усі
назви та характеристики відпущених
товарно-матеріальних цінностей, до
товарно-транспортної накладної, як
товарний розділ, повинні прикладатися
як невід'ємна частина спеціалізовані
форми (товарна накладна та інші форми),
затверджені в установленому порядку по
яких провадиться списування
товарно-матеріальних цінностей у
відправника і оприбуткування їх у
вантажоодержувача, а також ведеться
складський, оперативний і
бухгалтерський облік. З урахуванням
зазначеного, належним чином оформлена
товарно-транспортна накладна є єдиним
первинним документом для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника та оприбуткування
у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів в межах України.

Крім того, згідно акту ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя ЗО ДПС
№ 204/22-12/35719271 від 15.02.2013 року «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Вімакс Європа ЛТД» з питань
дотримання діючого податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року»
встановлено, що підприємство
здійснювало операції з
фінансово-грошовими потоками
відповідно до правочинів, які укладені
в порушення ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України, їх зміст суперечить
зокрема інтересам держави і
суспільства, а також моральним засадам
суспільства, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. Перевіркою було
встановлено відсутність поставок
товарів, оскільки до перевірки не було
надано жодного документу, що
підтверджує транспортування, а значить
і передачу товару від продавця
(поставщика) до покупця.

Також, у ході проведення
перевірки було встановлено, що в
провадженні слідчого управління ДПС у
Запорізькій області знаходиться
кримінальне провадження
№ 0000026 від 21.02.2013 року, відкрите
відносно службових осіб ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД» за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального
кодексу України. На підставі ухвали
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя за матеріалами досудового
розслідування № 0000026 від 21.02.2013
року у СП «Вітмарк-україна»
ТОВ було вилучено первинні документи
по взаємовідносинам з ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД» для виявлення згідно
отриманого витягу з кримінального
провадження № 0000026 від 21.02.2013 року
кримінального правопорушення під час
досудового розслідування.

Відповідно до висновку експерта № 133
від 08.07.2013 року дослідження підпису
керівника/головного бухгалтера -
ОСОБА_4: документи надані на адресу СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ, а саме усі угоди,
податкові накладні та акти виконаних
робіт за період 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12
місяці 2011 року та 01.01.2012 року по 31.12.2012
року - виконані не ОСОБА_4 встановити
ким з інших осіб виконані підписи не є
можливим. В зв'язку з втратою більшості
ознак підпису та почерку виконавця при
виконанні підпису з наслідуванням
підпису ОСОБА_4 (том 45 аркуші справи
182-186, том 46 аркуші справи 56-169).

З урахуванням зазначеного, суд вважає
правомірним донарахування
відповідачем позивачу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинам з вказаним
контрагентом. Оскільки досліджені в
судовому засіданні операції та
первинна документація надана
позивачем на підтвердження факту
реальності їх виконання свідчить про
ведення господарської діяльності
контрагентом позивача в порушення норм
податкового законодавства, первинна
документація. Яка була підставою для
формування позивачем показників
податкової звітності виписана
контрагентом від імені та за підписом
невстановленої особи, яка до
господарської діяльності контрагента
позивача відношення не має та такі
документи не можуть бути підставою для
формування податкового кредиту та
інших показників звітності.

Таким чином, суд вважає, що
вищенаведені, встановлені під час
перевірки порушення суб'єктом
господарювання норм податкового
законодавства є достатнім та
допустимим доказом невідповідності
задекларованих і фактичних даних
господарських операцій для
податкового обліку платника податків.
У разі відсутності реального руху
активів право на формування витрат
та/або податкового кредиту відсутнє.

Підставою для включення витрат
підприємства до валових є належне
документальне підтвердження факту
понесення таких витрат за правилами
ведення податкового обліку, що
відображають реальність господарської
операції, їх зв'язок з господарською
діяльністю товариства, яка є підставою
для формування податкового обліку
платника податків. Факт
безпосереднього зв'язку витрат з
господарською діяльністю позивача, з
врахуванням характеристик придбаних
товарів та наданих послуг, які б
свідчили про призначення таких для
використання у господарській
діяльності позивача та відповідають
змісту цієї діяльності, позивачем в
судовому засіданні не доведено.

З метою встановлення факту здійснення
платником податку господарської
діяльності, формування витрат для
визначення цілей оподаткування
податком на прибуток, а також
встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів та понесення витрат
і господарською діяльністю платника
податку, обов'язковому дослідженню
підлягає наявність господарської мети
при вчиненні відповідних дій такого
платника, тобто наявність мети
використання придбаних послуг у такій
діяльності.

Господарська діяльність, згідно з п.п.
14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України - діяльність особи, що пов'язана
з виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Вимоги до підтвердження даних,
визначених у податковій звітності,
встановлені ст. 44 Податкового кодексу
України, відповідно до п. 44.1 якої, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників, пов'язаних
з визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

В наявних в матеріалах справи
податкових накладних зазначено, що
позивач придбавав у ТОВ «Вімакс Європа
ЛТД», ТОВ «АльфаКласс», ТОВ «Агродар
Юг» та ПП «Нью Тон» послуги з
перевезення та поставки вантажів,
маркетингові послуги, тощо. Проте,
надані суду акти здачі-приймання робіт
(надання послуг), податкові та
видаткові накладних не містять
достатній обсяг інформації про
здійснені операції та не дають
можливості встановити відповідність
понесених за цими угодами витрат.

Крім того, наявні в матеріалах справи
акти здачі-приймання робіт (надання
послуг), як і податкові накладні, які
позивач вважає належним доказом
виконання договірних зобов'язань з
вказаними контрагентами не містять
розкриття змісту кожної господарської
операції, виконавця наданих послуг,
тощо. Зазначені в актах та накладних
види послуг носять загальний характер.

В судовому засіданні представник
позивача не пояснив та не підтвердив
письмовими доказами в якій формі було
викладено результати здійсненої
діяльності (наданих послуг).

Таким чином, під час розгляду справи
було підтверджено правомірність
встановлених відповідачем у ході
перевірки численних порушень вимог
Податкового кодексу України при
здійснені господарської діяльності,
позивачем не доведено та не
підтверджено належними письмовими
доказами факту отримання замовлених
послуг будь-яким шляхом, а не лише
фіксування операцій на паперових
носіях (податкові накладні, акти,
товарно-транспортні накладні), факту
подальшого використання відображених
в накладних та актах виконаних робіт
послуг, виконуваних зокрема ТОВ «Нью
Тон» у власній господарській
діяльності, що свідчить про
безпідставне формування валових
витрат та податкового кредиту за
рахунок сум податку на додану вартість
сплачених за податковими накладними по
взаємовідносинам з зазначеними
контрагентами.

Щодо інших контрагентів, по
взаєморозрахункам з якими позивачем
формувались показники податкової
звітності, а саме: ТОВ
«Спецагроресурс», ПП «Улекс», ТОВ
«Тетра Парк», тощо, первинна
документація та угоди взагалі надані
не були, що унеможливлює встановити
відповідність понесених витрат
задекларованим показникам у
податковій звітності.

В матеріалах справи наявні також
банківські виписки в підтвердження
факту оплати за отримані послуги з
вищевказаними контрагентами, проте на
думку суду, оскільки в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження реальність та фактичне
здійснення господарських операцій з
контрагентами, взаємовідносини з якими
були досліджені судом, а відтак, наявні
в матеріалах справи банківські виписки
свідчать про здійснення операцій з
фінансово-грошовими потоками відносно
безтоварних операцій за угодами,
укладеними в порушення норм Цивільного
законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги СП
«Вітмарк-Україна» ТОВ про скасування
податкових повідомлень-рішень СДПІ з
ОВП у м. Одесі № від 20.11.2013 року та
№ від 21.11.2013 року є
безпідставними та необґрунтованими, не
підтверджені належними доказами, а
тому у їх задоволенні слід відмовити у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7,
8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Спільного підприємства
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю (, адреса: 65007, м. Одеса, пров. Високий,
22) до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення (форма «Р»)
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі № від 20.11.2013
року яким Спільному підприємству
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю збільшено
суму грошового забезпечення з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів на 2 891 823 грн. 00 коп., в
тому числі 1 927 882 грн. 00 коп. - сума за
основним платежем, та 963 941 грн. 00 коп. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 1 493 787 грн. 50 коп., в
тому числі 995 858 грн. 33 коп. - сума за
основним платежем, та 497 929 грн. 17 коп. -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення (форма «Р»)
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі № від 21.11.2013
року яким Спільному підприємству
«Вітмарк-Україна» в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю збільшено
суму грошового забезпечення з податку
на прибуток підприємств, створених за
участю іноземних інвесторів на 2 091 357
грн. 00 коп., в тому числі 1 394 238 грн. 00 коп.
- сума за основним платежем, та 697 119 грн.
00 коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на 2
002 425 грн. 92 коп., в тому числі 1 334 950 грн. 61
коп. - сума за основним платежем, та 667 475
грн. 31 коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 18 березня 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан