Справа № 2а/2370/721/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/61550/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної екологічної
інспекції у Черкаській області про
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним адміністративним
позовом до відповідача. Просила
скасувати наказ Державної екологічної
інспекції у Черкаській області від 27
лютого 2012 року № 36 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності», №
18-0 від 29 лютого 2012 року «По особовому
складу» та № 48 від 29 лютого
2012 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»,
поновити її на посаді начальника
відділу - старшого державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Черкаської
області відділу екологічного контролю
земельних ресурсів за поводженням з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами Державної екологічної
інспекції у Черкаській області,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 1 березня 2012 року
та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що її звільнення із займаної посади
та припинення публічної служби
здійснено з порушенням вимог Кодексу
законів про працю України та інших норм
трудового законодавства.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від
23 серпня 2012 року, позов задоволено
частково.

Скасовано накази про звільнення
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області від 29 лютого 2012 року
№ 48 та № 18-0. Поновлено ОСОБА_4 на посаді
начальника відділу екологічного
контролю земельних ресурсів, за
поводженням з відходами та
небезпечними хімічними речовинами
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області - старшого
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області. Стягнуто з
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області на користь ОСОБА_4
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу з 1 березня 2012 року
по 26 березня 2012 року у розмірі 1748 грн. 79
коп., моральної шкоди - 1000 грн. та витрат
на правову допомогу - 83 грн. 34 коп. В
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна
екологічна інспекція у Черкаській
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати вказані
судові рішення та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області від 21 березня 2007 року ОСОБА_4
призначено на посаду начальника
відділу екологічного контролю за
використанням і охороною надр
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області.

У зв'язку з ліквідацією Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області ОСОБА_4 було звільнено із
займаної посади та наказом № 3-0 від 3
січня 2012 року прийнято за переведенням
на посаду начальника відділу - старшого
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області відділу
екологічного контролю земельних
ресурсів, за поводженням з відходами та
небезпечними хімічними речовинами
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області.

16 лютого 2012 року прокурором Черкаської
області внесено подання начальнику
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області «Про усунення
порушень вимог Водного кодексу
України, Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
що стало підставою для проведення
службового розслідування, за
результатами якого складено акт від
24 лютого 2012 року. Згідно
акту порушення природоохоронного
законодавства протягом 2010-2011 років
було допущено внаслідок відсутності
дієвого контролю за роботою підлеглих
з боку ОСОБА_4, а тому на підставі
висновків, викладених в зазначеному
акті, начальником Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області видано наказ № 36 від
27 лютого 2012 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»,
яким позивачці оголошено догану.

За результатами розгляду подання
прокурора Черкаської області «Про
усунення порушень вимог Закону України
«Про відходи», Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», Кодексу
України про адміністративні
правопорушення» від 14 лютого 2012
року, начальником Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області видано наказ № 18-0 та № 48 від 29
лютого 2012 року про звільнення ОСОБА_4 із
займаної посади на підставі п. 3 ст. 40
КЗпП України за систематичне
невиконання службових обов'язків.
Порушення полягали в тому, що протягом
останніх 2-х та 3-х років ОСОБА_4 не
здійснювала контроль за виконанням
приписів, виданих Закритому
акціонерному товариству «Псьол»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Монтаж-Сервіс»,
Приватному підприємству «ОСОБА_5».

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції, з яким погодився і
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що підставою для видачі наказів №
18-0 та № 48 від 29 лютого 2012 року стали
порушення, які мали місце у 2010-2011 роках,
а відповідачем не доведено, що після
притягнення до дисциплінарної
відповідальності згідно наказу № 36 від
27 лютого 2012 року позивачка знову
порушила трудову дисципліну.

Проте повістю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі.

Відповідно до статті 14 Закону
України «Про державну службу»
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Отже, у разі застосування до
особи дисциплінарного стягнення за
загальними підставами передбаченими
КЗпП України, на цю особу поширюються
гарантії передбачені цим Кодексом,
якщо інше прямо не визначено
спеціальним Законом.

Частиною 1 статті 147 КЗпП України
передбачено, що за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Законність звільнення
працівника з наведених підстав вимагає
наявності дисциплінарного стягнення
після якого, останній знову допустив
порушення обов'язків, які складають
зміст його трудової функції.

Відповідно до ст. 10 Закону
України «Про державну службу»
державний службовець зобов'язаний
діяти в межах повноважень,
безпосередньо виконувати покладені на
нього службові обов'язки, своєчасно і
точно виконувати рішення державних
органів чи посадових осіб,
розпорядження і вказівки своїх
керівників. Отже, службові обов'язки
позивачки, як начальника відділу були
визначені Посадовою інструкцією,
затвердженою начальником інспекції 2
травня 2007 року, згідно п. 2.1 якої
начальник відділу, зокрема,
зобов'язаний здійснювати контроль за
належним виконанням працівниками
відділу своїх функціональних
обов"язків.

Однак вирішуючи спір, суди
належним чином не перевірили доводів
відповідача, що порушення, за яке
позивачку було звільнено із займаної
посади є триваючим, тобто таким, що
продовжувалося після накладення на неї
стягнення у вигляді догани.

Крім того, судами не було враховано
ступінь тяжкості проступку вчиненого
позивачкою, за який її було звільнено
із займаної посади та заподіяну цим
проступком шкоду.

Крім того, в порушення вимог ст. 76 КАС
України суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
належним чином не перевірив доводів
відповідача про завдання державі
збитків в розмірі 4494745 грн., які
спричинені бездіяльністю позивачки, та
в порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 86 цього
Кодексу, яка передбачає, що суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили, не
надав оцінку усім доказам у справі в
сукупності.

Не можна безспірно погодитися і з
висновками суду першої та апеляційної
інстанцій про стягнення з відповідача
на користь позивача моральної шкоди,
оскільки судами не з'ясовано в чому
саме полягає факт заподіяння моральної
шкоди.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 підставою для
скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій
і направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, коли і судом першої,
і апеляційної інстанцій порушено
вищезазначені норми процесуального
права, які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, а суд
касаційної інстанції в силу ст. 220 КАС
України не може досліджувати
обставини, які не були встановлені
судами попередніх інстанцій, судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій не можуть залишатися без
змін і підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В.
Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк