Справа № 2а-8561/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/800/42112/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2013 року

у справі № 2а-8561/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі

м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області

про зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області,
відповідно до якого просив: зобов'язати
позивача перерахувати додаткову
пенсію згідно статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30
% пенсії за віком (прожиткового
мінімуму), як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з 01
грудня 2010 року і в подальшому
забезпечити її виплату з урахуванням
змін мінімальної пенсії за віком.

Постановою Центрально-міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2011 року у справі № 2а-8561/11 у задоволенні
позову відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд постановою від 21
травня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасував та ухвалив нове,
яким задовольнив позов частково за
період з 01 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року; позовні вимоги за період з 01
грудня 2010 року по 31 січня 2011 року
залишив без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення цим судом
норм матеріального права, просить його
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 2
категорії. Перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області та
отримує основну і додаткову пенсію на
підставі Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 29 лютого 1991 року № 796-XII
(далі по тексту - Закон № 796-XII).

Позивач вважає, що отримує додаткову
пенсію в значно меншому розмірі ніж
передбачено положеннями статті 51
Закону № 796-XII.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону
№ 796-XII встановлено, що особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку додаткової пенсій виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

З встановлених обставин вбачається, що
відповідач здійснив нарахування
спірної пенсії позивача виходячи з
положень Постанови Кабінету Міністрів
України № 530 від 28 травня 2008 року та
статті 51 Закону № 796-XII в редакції з
внесеними змінами Законом України від
28 грудня 2007 року № 107-VI.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанцій дійшов правильного висновку
про те, що виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
додаткової пенсії застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-VI доповнено пунктом 4 Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
такого змісту: "Установити, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., N 13, ст. 178 з наступними змінами),
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з
наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з
наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

На виконання Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року № 3491-VI, Кабінет
Міністрі України ухвалив постанову
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету" № 745 від 06
липня 2011 року, яка набрала чинності 23
липня 2011 року.

З огляду на наведене, апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що спірна
додаткова пенсія у період з 01 січня 2011
року по 22 липня 2011 року підлягала
перерахуванню виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Враховуючи положення статей 99-100
Кодексу адміністративного судочинства
України та виходячи з того, що
позивачем не наведено поважних причин
пропуску піврічного строку на
звернення до суду з цим позовом,
апеляційний суд правильно вирішив, що
позов в частині вимог за період з 01
грудня 2010 року по 31 січня 2011 року
підлягає залишенню без розгляду,
відповідно позовні вимоги можуть бути
задоволені лише за період з 01 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильного застосування
апеляційним судом норм матеріального
права. Також відсутні підстави вважати,
що цим судом допущені порушення норм
процесуального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення апеляційного суду
підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2013 року у справі № 2а-8561/11 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: