Справа № 822/4748/13-а
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4748/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в
складі:головуючого-суддіПетричковича
А.І. при секретаріСтрахарській М. В. за
участі:позивача ОСОБА_3, представника
відповідача Гончар С.К.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області, про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2013 року до суду надійшов
адміністративний позов від 13.12.2013 року
у якому ОСОБА_3 просить: визнати
протиправною відмову Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
№02.1-09/870 від 02.09.2013 року у державній
реєстрації та їх обтяжень; зобов'язати
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області Хмельницького міськрайонного
управління юстиції припинити
обтяження (заборона на нерухоме майно)
на 59/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 та внести відповідний запис до
Державного реєстру прав.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_6 продав 59/100,
а ОСОБА_7 купила 59/100 розташованого на
земельній ділянці житлового будинку
АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом було
посвідчено договір купівлі-продажу з
розстрочкою платежу та накладено
заборону відчуження 59/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель до повного розрахунку за
даним договором. ОСОБА_7 повністю
розрахувалась з ОСОБА_6 відповідно до
договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7
померла, після чого позивач отримала
59/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями за заповітом.
ОСОБА_3 являється власником житлового
будинку з надвірними будівлями, однак
заборона відчуження 59/100 частин
житлового будинку з частиною надвірних
будівель заважає користуватися та
розпоряджатися майном. 02.09.2013 року
позивач звернулася до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції в
Хмельницькій області з письмовою
заявою про державну реєстрацію
припинення обтяжень, однак отримала
відповідь про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень. Вважає
таку відмову протиправною.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила позов
задовольнити. Додатково пояснила, що
ОСОБА_6 був її чоловіком з яким вона
розлучилась, який помер. Від шлюбу у них
є син ОСОБА_8. Їй нічого не відомо про
спадкоємців ОСОБА_6 У свідоцтві про
розірвання шлюбу неправильно вказані
її та прізвища колишнього чоловіка, а
саме ОСОБА_6.

Представник відповідача письмового
заперечення не надав суду, але пояснив,
що позов не визнає та просить
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши учасників судового
розгляду і дослідивши докази, суд
прийшов до таких висновків, враховуючи
наступне.

Договір купівлі-продажу частини
житлового будинку серії АВІ №504292 від
09.02.2000 року укладений між ОСОБА_6
(продавець) та ОСОБА_7 (покупець).
Відповідно до умов цього договору
ОСОБА_6 продав 59/100, а ОСОБА_7 купила 59/100
розташованого на земельній ділянці
житлового будинку АДРЕСА_1. Цей продаж
вчинено за 8250 гривень з яких покупець
сплатила продавцю 5500 гривень, що
еквівалентно 1000 доларам США при
підписанні цього договору, а решту 2750
гривень, що еквівалентно 500 доларам США,
зобов'язалася сплатити до 31.12.2000 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.12.1995 року, шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано, про що в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу 14.09.1993 року зроблено запис №905.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом серії ВКЕ №975918 від 15.02.2008
року, виданого державним нотаріусом
Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори ОСОБА_11 на
спадкове майно, яке складається з 41/100
частин житлового будинку з надвірними
будівлями під АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,0714 га по АДРЕСА_1,
переданої для будівництва і
обслуговування індивідуального жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) - землі
житлової та громадської забудови. В
заповіті вказано, що спадкоємцем
зазначено в заповіті майна гр. ОСОБА_7 є
її дочка - гр. ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом серії ВКІ №433764
від 04.03.2008 року, спадкоємцем спадкового
майна, яке складається з 59/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 є дочка - гр. ОСОБА_3.

Згідно витягів про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №19723840,
№19723871 від 30.07.2008 року, ОСОБА_3 є
власником об'єкта, що знаходиться по
АДРЕСА_1 з частками 41/100 та 59/100. Тип
об'єкта - домоволодіння.

Відповідно до Домової книги на будинок
АДРЕСА_1, власником будинку є ОСОБА_3 в
якому крім неї прописані ОСОБА_8.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від
22.03.2013 року стверджується, що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8
пояснив суд, що ОСОБА_6 є його батько,
ОСОБА_7 - бабця, а позивач є його мати.
Він не приймав спадщину батька і не має
наміру цього робити.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона
раніше працювала державним нотаріусом
Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори, а зараз працює
приватним нотаріусом. Нею оформлялась
у 2008 році спадщина ОСОБА_7 для позивача,
так як спадкоємцем подані всі
необхідні для цього документи.

Листом приватного нотаріуса ОСОБА_11
№19/01-16 від 06.02.2014 року стверджено, що за
даними спадкового реєстру відсутня
інформація, про заведення спадкової
справи після смерті ОСОБА_6

02.09.2013 року ОСОБА_3 звернулася із
письмовою заявою до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції в
Хмельницькій області у якій просить
провести державну реєстрацію щодо
припинення обтяження (заборони)
житлового будинку, який розташований
по АДРЕСА_1.

Реєстраційною службою Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області ОСОБА_3 була надана листом
відповідь №02.1-09/870 від 02.09.2013 року, якою
дані роз"яснення Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
повідомлено, що заявнику може бути
відмовлено, якщо із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа.

Отже, судом не встановлено факту
відмови відповідача щодо припинення
обтяження (заборони) житлового будинку,
так як на заяву ОСОБА_3 їй дано
роз"яснення у формі листа, зважаючи на
оформлення заяви і по суті питань
поставлених у цій заяві.

Відповідно до інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно №17479801, будинок по АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3. Дата прийняття рішення про
державну реєстрацію 30.07.2008 року.
Підставою виникнення права власності є
свідоцтва про право на спадщину ВКЕ
№975918 від 15.02.2008 року та ВКІ №433764 від
04.03.2008 року.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна №17479706, на будинок,
земельну ділянку по АДРЕСА_1
встановлено тип обтяження - заборона
(архівний запис). Підстава обтяження -
договір купівлі-продажу від 09.02.2000
року.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон), державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(далі - Державний реєстр прав) - єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав;
нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення;
обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Згідно п.1, п.2 ч.2 ст.9 Закону, державний
реєстратор: встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав. Приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст.19 Закону, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою. Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: встановленої
законом заборони користування та/або
розпорядження нерухомим майном; рішень
судів, що набрали законної сили; ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом;
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Згідно ст.24 Закону, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву
про державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно щодо
попереднього правонабувача подано
після державної реєстрації права
власності на таке майно за новим
правонабувачем; заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; під час
подання заяви про державну реєстрацію
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини), що виникло на підставі
документа, за яким правонабувач
набуває також право власності на
земельну ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; заявником подано
ті самі документи, на підставі яких
заявлене право та обтяження такого
права вже зареєстровано у Державному
реєстрі прав. За наявності підстав для
відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.2 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - Порядок), затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703, державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Згідно п.67 Порядку, для проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, є: рішення суду щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно, що
набрало законної сили; рішення
державного виконавця щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно;
визначений законодавством документ, на
якому нотаріусом вчинено напис про
накладення заборони щодо відчуження
нерухомого майна; рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду;
договір, укладений у порядку,
встановленому законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат;
закон, яким встановлено заборону
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; інші акти
відповідних органів державної влади та
посадових осіб згідно із законом.

Згідно із статтею 25 ЦК України,
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження і припиняється у
момент її смерті.

Загальною декларацією прав людини 1948
року передбачено, що кожна людина має
право на ефективне поновлення в правах
компетентними національними судами у
випадках порушення її основних прав,
наданих їй конституцією або законом
(стаття 8). Право на ефективний засіб
захисту закріплено також у
Міжнародному пакті про громадянські та
політичні права (стаття 2) і в Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (стаття 13).

Статтею 657 ЦК України визначено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Якщо виникнення у
особи права на спадкування залежить
від неприйняття спадщини або відмови
від її прийняття іншими спадкоємцями,
строк для прийняття нею спадщини
встановлюється у три місяці з моменту
неприйняття іншими спадкоємцями
спадщини або відмови від її прийняття.
Якщо строк, що залишився, менший як три
місяці, він продовжується до трьох
місяців.

Частинами 1 - 2 ст.321 ЦК України
визначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.182 ЦК України, право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Частинами 1 -2 ст.71 КАС України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що суб"єкт владних повноважень не
порушив прав позивача при розгляді її
заяви від 02.09.2013 року на яку їй надано
лист №02.1-09/870 від 02.09.2013 року, який по
суті є роз"ясненням, а не відмовою, як
вважає ОСОБА_3, тому відповідно немає
неправомірних дій відповідача щодо
цього і тому у цій частині позов не
задовольняється. Підлягає задоволенню
вимога позивача про зобов"язання
Реєстраційну служби Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області внести у Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно зміни
про скасування обтяження за обтяження
на 59/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1, яке накладене на підставі
договору купівлі-продажу від 09.02.2000
року, укладеного між ОСОБА_6 (продавець)
і ОСОБА_7 (покупець), які померли, адже
позивач правомірно набула право
власності на це нерухоме майно, яке
належно зареєстроване за відсутності
жодних доказів протилежного.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ЦК України і
ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 98-99, 122, 158-163, 167, 186 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністартивний позов задовольнити
частково.

Скасувати обтяження на 59/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, яке
накладене на підставі договору
купівлі-продажу від 09.02.2000 року,
укладеного між ОСОБА_6 (продавець) і
ОСОБА_7 (покупець), які померли і
зобов"язати Реєстраційну служби
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області внести у
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно відповідні зміни -
скасування обтяження за згаданим
правочином.

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам,
повний текст якої виготовлено 14.02.2014
року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович"Згідно з
оригіналом" Суддя А.І. Петричкович