Справа № 804/2814/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа № 804/2814/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Ніколайчук С.В.

розглянувши у письмовому
провадженні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська до гр.
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості., -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014р. Лівобережний районний центр
зайнятості м. Дніпропетровська
звернувся з позовом до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду та просить
стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська кошти в
сумі 3651,84.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що гр. ОСОБА_1
перебуваючи на обліку в Лівобережному
районному центрі зайнятості м.
Дніпропетровська як безробітний, був
направлений на курси навчання за
професією «кухар», згідно особистої
заяви від 22.04.2013р. та наказу про
зарахування до складу навчальної групи
№ 01 «З-СНН» від 23.04.2013р., на підставі
договору на професійне навчання № 0063/13
від 22.04.2013р. Вартість навчання
безробітного ОСОБА_1 за професією
«кухар» згідно службової записки
Дніпропетровського обласного центру
зайнятості №05/12-2 від 15.01.2014р. складає
3651,84 грн. Позивачем був встановлений
факт відмови гр. ОСОБА_1 в своєму
працевлаштуванні за професією кухар
про що складено акт до особової справи
№ 000045 ОСОБА_1, на підставі якого
позивачем проведено перевірку за
висновками якої кошти фактично
витрачені службою зайнятості на
навчання ОСОБА_1 в сумі 3651,84грн.
підлягають поверненню до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття. У зв'язку з несплатою
витрачених коштів у добровільному
порядку, Лівобережний районний центр
зайнятості м. Дніпропетровська просить
стягнути з відповідача вказану суму в
судовому порядку.

Ухвалою суду від 24.02.2014р. відкрито
провадження у справі № 804/2814/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 04.03.2014р.

04.03.2014р. позивач надав до канцелярії
суду заяву, в якій просить розглянути
справу за відсутності його
представника.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причину неявки не повідомив,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином
відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд
справи не відкладається і справу може
бути вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка
бере участь у справі має право заявляти
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Враховуючи вищенаведене, клопотання
позивача про розгляд справи за його
відсутності, те, що відповідач був
повідомлений про розгляд справи у
порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, строки
розгляду і вирішення справи, визначені
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
необхідне розглядати справу у
письмовому провадженні за відсутності
представників сторін за наявними у
справі доказами відповідно до ч. 4, 6 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження) фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав:

відповідно до п.2.2 Порядку професійної
підготовки, перепідготовки та
підвищення кваліфікації
зареєстрованих безробітних,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України,
Міністерства освіти і науки України
від 31.05.2013р. №318/655 (ділі - Порядок), у разі
виявлення бажання зареєстрованим
безробітним пройти професійне
навчання територіальний орган за
місцем реєстрації особи як безробітної
укладає договір з безробітним та видає
йому направлення на професійне
навчання до навчального закладу.

22.04.2013р. на підставі заяви поданої гр.
ОСОБА_1 на ім'я директора Лівобережного
районного центру зайнятості про його
направлення на навчання за професією
кухар було укладено договір №0063/13 від
22.04.2013р. між Лівобережним районним
центром зайнятості та гр. ОСОБА_1 про
його підготовку в Державний
професійно-технічному навчальному
закладі «Дніпропетровській центр
професійної освіти» за професією,
спеціальністю, навчальною програмою
кухар, зі строком навчання з 23.04.2013р. до
16.10.2013р. з метою сприяння подальшому
працевлаштуванню.

Відповідно до відмітки про прийняття
на професійне навчання, наказом від
23.04.2013р. №3 «3-СНН» ОСОБА_1 зараховано до
складу навчальної групи.

Згідно з наказом Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Дніпропетровській центр
професійної освіти» від 10.10.2013р. №12
«В-СНН» гр. ОСОБА_1 був відрахований з
10.10.2013р. зі складу слухачів групи
обласного центру зайнятості
проходження курсового навчання за
професією «кухар», такий, що завершив
курс навчання та успішно склав
державну кваліфікаційну атестацію.

Відповідно до пп.2 п.6.3 Порядку
безробітний який проходить професійне
навчання, зобов'язаний успішно пройти
повний курс навчання, виконувати
правила внутрішнього розпорядку
навчального закладу, гуртожитку,
дотримуватися письмових
індивідуальних рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню.

Згідно з пп. 2.1.1. та 2.1.2. п.2.1. договору
безробітний зобов'язаний приступити у
визначені службою зайнятості строки
до занять, успішно пройти повний курс
навчання, оволодіти професійними
знаннями та навичками, передбаченими
навчальними планами та програмами,
скласти кваліфікаційні (випускні)
іспити чи інші форми контролю знань;
виконувати правила внутрішнього
розпорядку навчального закладу.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 припинив
професійне навчання за направленням
Лівобережного РЦЗ, листом від 31.10.2013р.
№ 3586 позивач повідомив гр. ОСОБА_1 про
необхідність наступного робочого дня
після закінчення навчання, 11.10.2013р.
звернутися до позивача, а також
запропоновано терміново звернутись до
Лівобережного РЦЗ м. Дніпропетровська
для вирішення питання щодо подальшого
його працевлаштування, зазначивши
список документів, який необхідно
відповідачу мати при собі, в тому числі
паспорт.

06.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся до центру
зайнятості з документом про
закінчення навчання (свідоцтво НОМЕР_2
від 10.10.2013р.), але при відвідуванні не
мав паспорта громадянина України і як
посвідчення особи надав закордонний
паспорт, про що спеціалістом
Рудницькою О.О. було запропоновано
безробітному ОСОБА_1 подати заяву до
паспортного столу на відновлення
паспорту громадянина України та
складено акт до особової справи №
000045.

Працівниками Лівобережного РЦЗ м.
Дніпропетровська було встановлено
факт відмови гр. ОСОБА_1 від направлень
на працевлаштування за набутою
професією після навчання: 0071001 КП
«ЖГ Самарського району» ДМР- двірник,
0001002 Дитячий Санаторій №2
Комунальний заклад Дніпропетровської
обласної ради - кухонний робітник,
0005003 Дніпропетровська
загальноосвітня школа інтернат №5 1-3
ст. ОКЗО кухонний робітник, 0010019
ТОВ «АТП 11231» - водій автотранспортних
засобів, 0039028 -КП ЖЕП № 43
ДМР-двірник, 0003001 -
Дніпропетровська міська лікарня № 15 -
кухар 09.12.2013р. про що складено
відповідний акт до особової справи гр.
ОСОБА_1

На підставі вищевказаного акту
проведено розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", про що складено акт № 01-14/02
від 22.01.2014р., під час якого встановлено,
що в період з 06.11.2013р. по 09.12.2013р.
безробітному ОСОБА_1 здійснювався
пошук роботи, в тому числі за набутою
професією. За результатами направлення
на посаду кухар на ПрАТ
«Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод»
роботодавець погодився
працевлаштувати ОСОБА_1 після
пред'явлення останнім паспорта
громадянина України та наявності
вакансії на той момент;
Дніпропетровська міська лікарня № 15 за
результатами направлення,
працевлаштує відповідача на посаду
кухаря після отримання ним військового
квитка. Станом на 16.12.2013р. ОСОБА_1 не
подав заяви та не відновив паспорт
громадянина України, про що було
складено акт долучений до його
особової справи, оскільки ОСОБА_1
відмовляється сприяти своєму
працевлаштуванню за набутою професією
кухар, то перевіряючи прийшли до
висновку про повернення коштів,
фактично витрачених службою
зайнятості на навчання ОСОБА_1 в сумі
3651,84 грн., що підлягають поверненню до
фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Згідно з остаточним розрахунком
вартості професійного навчання
безробітних, в число яких входить
ОСОБА_1, загальна сума витрат на
навчання складає 32866,53грн., таким чином
вартість навчання одного слухача, що
підлягає стягненню, становить 3651,84 грн.

ОСОБА_1 було направлено претензію №179
від 23.01.2014р. про добровільне повернення
коштів, але кошти до теперішнього часу
не повернуто.

Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

Оскільки відповідачем кошти
добровільно не повернуті, позивач
просить стягнути з відповідача 3651,84грн.
у судовому порядку

Для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості.

Відповідно до статті 8 Закону України
від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління на випадок безробіття,
провадження збору на акумуляції
страхових внесків, контролю за
використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.
Функції виконавчої дирекції Фонду
покладаються на органи державної
служби зайнятості (стаття 12 Закону).

Частиною 1 статті 33 Закону України від 02
березня 2000 року № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що особам, які шукають
роботу вперше, та іншим
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними,
допомога по безробіттю встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону № 1533-ІІІ
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття -система прав, обов'язків і
гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з
незалежних від застрахованих осіб
обставин та надання соціальних послуг
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Як вбачається ч.2 ст. 7 Закону України №
1533-ІІІ видами соціальних послуг є
професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
зайнятість населення» від 05 липня 2012
року № 5067-VI професійне навчання
зареєстрованих безробітних -
професійна підготовка, перепідготовка
та підвищення кваліфікації, спрямовані
на здобуття та удосконалення
професійних знань, умінь та навичок,
підвищення конкурентоспроможності на
ринку праці, що здійснюються за рахунок
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття. Порядок
професійної підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації зареєстрованих
безробітних затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, разом з центральним органом
виконавчої влади у сфері освіти і
науки, молоді та спорту та за
погодженням з репрезентативними
всеукраїнськими об'єднаннями
організацій роботодавців відповідно
до законодавства про соціальний
діалог. Професійне навчання
зареєстрованих безробітних
організовується територіальними
органами центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, на замовлення
роботодавця або для самозайнятості,
провадження підприємницької
діяльності з урахуванням побажань
безробітних і здійснюється у
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах, на підприємствах,
в установах та організаціях незалежно
від форми власності, виду діяльності та
господарювання.

Згідно п. 2.10 Порядку професійної
підготовки, перепідготовки та
підвищення кваліфікації
зареєстрованих безробітних,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України,
Міністерства освіти і науки України
від 31.05.2013 року № 318/655, у разі припинення
безробітним професійного навчання без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
безробітний відшкодовує
територіальному органу, який уклав з
ним договір на професійне навчання,
суму витрат на професійне навчання,
проїзд до місця розташування
навчального закладу та у зворотному
напрямку, проживання у період навчання.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст. 36 Закону
України № 1533-ІІІ у разі припинення
професійного навчання за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за набутою професією (спеціальністю) з
осіб стягується загальна сума витрат
на професійне навчання, включаючи суму
виплаченої матеріальної допомоги у
період професійного навчання, витрат
на проїзд до місця навчання і назад
(включаючи щоденні), витрат на
проживання та витрат, пов'язаних з
попереднім медичним та наркологічним
оглядом відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що відповідач, гр.
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
був зареєстрований в Лівобережному
районному центрі зайнятості м.
Дніпропетровська з 09.04.2013 року як такий,
що шукає роботу. У статусі безробітного
останній перебував на обліку в
Лівобережному районному центрі
зайнятості м. Дніпропетровська з 09
квітня 2013 року, про що свідчать заява
про реєстрацію від 09 квітня 2013 року та
витяг із наказів про прийняті рішення
по особі ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 подав заяву до Лівобережного
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська про направлення його
на навчання за професією кухар, після
закінчення навчання не сприяв своєму
працевлаштуванню за набутою професією,
що підтверджується направленнями на
працевлаштування, актом
«розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" № 01-14/02 від 22.01.2014р.
та актами особової справи відповідача.

Відповідно до розрахунку витрат на
професійне навчання слухача ОСОБА_1,
вартість витрат на одного слухача
становить 3651,84 грн. Витрати служби
зайнятості на навчання
підтверджуються відповідними
платіжними дорученнями, що містяться в
матеріалах справи.

Згідно положень частини 3 статті 36
Закону № 1533-III сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації за
направленням державної служби
зайнятості без поважних причин або
відмови працювати за одержаною
професією (спеціальністю) із
застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Відповідно до статті 39 Закону України
від 02 березня 2000 року № 1533-III спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Наказом Лівобережного районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
від 22 січня 2014 року № 37 відповідно до
п.2.10 Порядку професійної підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації зареєстрованих
безробітних № 318/655 від 31.05.2013р. та п.3 ст.
36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» наказано вжити заходи по
стягненню коштів у сумі 3651,84 грн.,
витрачених на навчання безробітного
ОСОБА_1 в наслідок відмови працювати за
набутою професією відповідно до п.3.1.2
договору № 0063/13 від 22.04.2013р.

Лівобережним районним центром
зайнятості м. Дніпропетровська на
адресу ОСОБА_1 направлялася претензія
від 23.01.2014 року №179 про відшкодування
витрат на професійне навчання у сумі
3651,84грн. в протягом місячного терміну з
дня отримання притензії.

Оскільки відповідач не сплатив
позивачу витрачені кошти на професійне
навчання в сумі 3651,84грн. за час судового
розгляду справи, у суду є підстави
стягнути з відповідача існуючу
заборгованість.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254
КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Лівобережного районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
до гр. ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задоволити повністю.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1,
мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь
Лівобережного центру зайнятості м.
Дніпропетровська (р/р 2050 в ГУДКСУ
у Дніпропетровській області, МФО 805012,
) кошти в загальній сумі
3651,84 (три тисячі шістсот п'ятдесят одна
гривня 84 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254

Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.В. Ніколайчук