Справа № 2а-1570/4595/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/28747/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Малиніна В.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх
справ України, Міністра внутрішніх
справ України Могильова Анатолія
Володимировича про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулося до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Міністра
внутрішніх справ України Могильова
Анатолія Володимировича про визнання
протиправними дій щодо не організації
особистого прийому громадян,
зобов'язання поновити право на
особистий прийом до Міністра
внутрішніх справ України з визначенням
дати та часу для цього.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року, позивачу було відмовлено у
задоволенні позову.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року було скасовано постанову суду
першої інстанції та залишено позов без
розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить ухвалу суду
апеляційної інстанції скасувати та
направити справу до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та залишаючи позов ОСОБА_3
без розгляду, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив строк звернення до суду,
встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України).

Такий висновок суду апеляційної
інстанції відповідає обставинам
справи та нормам процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до
Міністра внутрішніх справ України
Могильова А.В. із заявою №264 від 12
серпня 2010 року щодо розгляду скарги №220
від 18 липня 2010 року про неналежне
виконання співробітниками УМВС
України на Одеській залізниці та
лінвідділу на ст. Одеса Головна,
службових обов'язків по охороні
порядку, зазначивши, що за належністю
заява була направлена на розгляд до
Головного штабу МВС України.

Листом МВС України №15324/4с від 17 серпня
2010 року ОСОБА_3 повідомлено про те, що з
метою належного розгляду її звернень у
Міністерстві проведені відповідні
службові перевірки, та для перевірки
законності прийнятих за її попередніми
зверненнями рішень матеріали про
відмову в порушенні кримінальних справ
направлено до Одеської транспортної
прокуратури. За результатами
проведеної перевірки Одеською
транспортною прокуратурою скасовано
та направлено для додаткової перевірки
до лінвідділу на станції Одеса-Головна
УМВС України на Одеській залізниці
матеріали про відмову в порушенні
кримінальних справ. Також, надано
інформацію про дату та час проведення
особистого прийому громадян Міністром
внутрішніх справ України.

ОСОБА_3 повторно звернулась із заявою
№295 від 25 серпня 2010 року до Міністра
внутрішніх справ України Могильова А.В.
стосовно розгляду заступником МВС
України - Лазаревим А.А. звернення за
№220 від 06 серпня 2010 року та проведення
перевірок співробітниками Головного
штабу, зазначивши, що перевірка за її
заявою проводилася інспекторами
Лоєвським М.І. та Бушуєвим К.В. не
об'єктивно, упереджено з порушенням
вимог Законів України «Про звернення
громадян», «Про міліцію», «Про
інформацію» та інших нормативних
актів. Неналежне проведення перевірок
співробітниками Головного штабу МВС
України та надання заступником
міністра внутрішніх справ України,
начальником Головного штабу МВС
України Лазаревим А.А. формальної
відповіді змусило позивача створювати
нові заяви для поновлення її порушених
прав. У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просила
надати її право на особистий прийом до
Міністра внутрішніх справ України
Могильова А.В. за загальним графіком
особистого прийому або в інший, зручний
для цього, день та час.

28 вересня 2010 року ОСОБА_3 особисто
звернулась до приймальні МВС щодо
неправомірних дій працівників
лінвідділу міліції на Одеській
залізниці. Цього дня за дорученням
Міністра прийом здійснював заступник
Міністра Лазарєв А.А., який особисто
прийняв позивача.

23 листопада 2010 року ОСОБА_3 повторно
звернулась до приймальні громадян МВС
з питання щодо незадоволення
результатами перевірки її попередніх
звернень. Однак, Міністра було
запрошено до Секретаріату Кабінету
Міністрів України для вирішення
службових питань, особистий прийом
Міністром не здійснювався, за його
дорученням прийом здійснювали його
заступники та керівники структурних
підрозділів Міністерства. ОСОБА_3 було
запропоновано потрапити на прийом до
заступника Міністра, проте вона
відмовилася від прийому заступника,
наполягала на прийомі Міністра.

Позивач звернулась до Міністра
внутрішніх справ України Могильова А.В.
із скаргою від 14 грудня 2010 року
стосовно розгляду звернень
заступником Міністра внутрішніх справ
України Лазаревим А.А. та проведення
перевірок співробітниками
Інспекторського управління Головного
штабу та просила надати її право на
особистий прийом Міністра внутрішніх
справ Могильова А.В. за загальним
графіком особистого прийому. Вказана
скарга була зареєстрована в приймальні
громадян МВС України за №0-4112.

Листом Міністерства внутрішніх справ
України № О-3868/4112 від 22 грудня 2010 року
ОСОБА_3 повідомлено, що розглянуто її
звернення щодо неналежного розгляду
працівниками Головного штабу МВС
попередніх звернень позивача з питань
забезпечення працівниками ЛВ на ст.
Одеса-Головна відповідного
правопорядку на території
залізничного вокзалу станції
Одеса-Головна. Зазначено, що
проводилися перевірки та службові
розслідування, винних осіб притягнуто
до дисциплінарної відповідальності, а
зазначені у зверненнях питання
комісією Міністерства вирішені по
суті, а заявнику у відповідності до ч.5
ст. 19 Закону України «Про звернення
громадян» надавалися ґрунтовні
відповіді.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 5
КАС України передбачено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З адміністративного позову та
додаткових пояснень до нього (а.с.29)
вбачається, що право позивачки на
особистий прийом було порушень тричі:
28 вересня 2010 року, 23 листопада 2010
року та 14 грудня 2010 року, тобто з днів
порушення цього права і до подання
позову (20 червня 2011 року) минуло,
відповідно 9, 7 та 6 місяців і 5 днів (при
цьому, 14 грудня 2010 року позивачка
знаходилась у приймальній громадян МВС
України, тобто про порушення свого
права в останнє вона дізналася саме 14
грудня 2010 року, однак позов подано
після спливу 6 місяців від цього дня);
клопотання про поновлення строку
звернення до суду за захистом цього
права не заявлялось, будь-якої причини
поважності пропущення строку не
зазначено.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивачка звернулася з вищевказаним
позовом до суду 20 червня 2011 року та
недовела поважності причин пропущення
вказаного процесуального строку,
колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін, оскільки
вона прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: