Справа № 802/4699/13-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2014 р.
Справа № 802/4699/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Старожилової Дар'ї Олександрівни

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1
- представник за довіреністю;

відповідача:
Охрімовський Я.В. - представник за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа - підприємець ОСОБА_3 з
позовом до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про визнання дій
протиправними.

На обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що за
результатами проведеної
документальної виїзної позапланової
перевірки ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, за період з
01.07.2013р. по 31.07.2013р., з податку на додану
вартість, посадовими особами
Вінницької ОДПІ складено акт від
29.10.2013р. № 835/17/НОМЕР_1. На думку позивача,
дії відповідача щодо зазначення в акті
перевірки інформації у вигляді
висновків щодо порушення позивачем
податкового та іншого законодавства, є
абсолютно протиправними, оскільки,
зазначені висновки не призвели до
зміни податкових зобов'язань позивача,
по суті, результатом проведеної
перевірки стало виключення з
господарської діяльності ряду
правочинів, що стало причиною
звернення позивача з даним
адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 20.02.2014р. дану
адміністративну справу прийнято до
свого провадження.

В ході розгляду справи представником
позивача неодноразово змінювались
позовні, остаточна їх редакція
викладена в наступному змісті:

"Визнати протиправними дії Вінницької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області щодо зазначення в акті
документальної виїзної позапланової
перевірки від 29.10.2013р. № 835/17/НОМЕР_1
інформації у вигляді висновків щодо:

- не додержання вимог ч. 5 ст. 203, ч. ч. 1, 2
ст. 215, ст. 216 ЦК України, в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених ФОП ОСОБА_3 при придбанні та
продажу товарів (послуг);

- відсутності поставок товарів (послуг)
та укладання угод з метою настання
реальних наслідків в зв'язку з тим, що
угоди поставки є недійсними в силу
закону, такий правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю;

- завищення задекларованого
податкового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 по
порядку 9 Декларації з ПДВ за липень 2013
року на загальну суму 13 237 грн.;

- завищення задекларованого
податкового кредиту в сумі 13 237 грн. по
рядку 17 Декларації з ПДВ за липень 2013
року.

З огляду на права надані представнику
позивача ст.ст. 49, 51 КАС України, зміна
позовних вимог прийнята судом до
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі та надав суду
пояснення, що відтворюють зміст
позовної заяви.

Представник відповідача в судовому
засіданні не погодився із заявленими
позовними вимогами з мотивів,
викладених в наданих суду письмових
запереченнях (а.с. 99-100) та додаткових
письмових поясненнях (а.с. 101). Крім того,
зазначив, що податковий орган діяв
згідно із нормами чинного
законодавства, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, повно, всебічно,
об'єктивно дослідивши надані у справу
докази, надавши їм юридичну оцінку, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

На підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82 ст. 82
Податкового кодексу України, наказу
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області № 726 від 11.10.2013р.,
посадовою особою Вінницької ОДПІ
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка діяльності ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, правомірності
обчислення повноти та своєчасності
сплати до бюджету податку на додану
вартість за період з 01.07.2013р. по 31.07.2013р.,
наслідки якої відображені в акті
№ 835/17/НОМЕР_1 від 29.10.2013р.

Позаплановою виїзною перевіркою
встановлено, що відповідно до ч. 5 ст. 203,
ч.ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України, в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ФОП ОСОБА_3 при
придбанні та продажу товарів (послуг).
Перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів (послуг) та укладання
угод з метою настання реальних
наслідків. В зв'язку з тим, що угоди є
недійсними в силу закону, такий
правочин не створює інших юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. В даному випадку,
відсутній об'єкт оподаткування
податком на додану вартість, в зв'язку з
чим, дані, наведені в деклараціях з
податку на додану вартість, про обсяг
поставки та придбання, податкове
зобов'язання та податковий кредит за
період, що перевірявся, не є дійсним і
підлягають зменшенню.

Не погоджуючись з діями щодо
зазначення в акті перевірки інформації
у вигляді висновків, позивач оскаржив
їх до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходив із
наступного.

Загальне поняття акта перевірки
наведено у пункті 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772), згідно з яким акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

За змістом підпункту 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України,
платник податків має право оскаржувати
в порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб),
надані контролюючими органами
податкові консультації.

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій контролюючих органів
(посадових осіб), які пов'язані з
порушенням порядку проведення
перевірки, наприклад із порушенням
трудового розпорядку посадовою особою
під час проведення ревізії; дій, які
полягають у перевищенні повноважень
посадовою особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами перевірки; дій щодо
проведення перевірки без установлених
законом підстав та/або з порушенням
чинного законодавства тощо.

Дії щодо включення до акта певних
висновків не можуть бути предметом
розгляду у суді, оскільки, відповідно
до пункту 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772), у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами та даними, викладеними в
акті (довідці) документальної
перевірки, вони мають право подати свої
заперечення протягом п'яти робочих
днів з дня отримання акта (довідки), які
у випадку їх подання, є невід'ємною
частиною (додатком) до акта (довідки)
перевірки. Це свідчить про те, що дії,
пов'язані з включенням до акта
висновків, є обов'язковими, тоді як самі
висновки такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження, відповідно
підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Податкового кодексу України, є дії чи
бездіяльність контролюючих органів
(посадових осіб), якщо вони обмежують
чи порушують права, свободи чи законні
інтереси особи.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій посадових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Позивач фактично оскаржує акт
перевірки (висновки), що унеможливлює
розгляд такого спору в судовому
порядку.

За таких обставин, відсутні підстави
вважати, що права, свободи або інтереси
позивача оскаржуваним рішенням
порушуються.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України №
21-237а13 від 10.09.2013р.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 КАС України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно частини 2 статті 71
цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин та
норм чинного законодавства, суд дійшов
висновку про відмову у задоволені
позову.

Понесені позивачем витрати зі сплати
судового збору відповідно до статті 94
КАС України у зв'язку із відмовою в
задоволенні позову відшкодуванню із
Державного бюджету України не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Свентух Віталій Михайлович