Справа № 2-а-554/09/1970
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/1022/11

№ К/9991/1022/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010

у справі № 2-а-554/09/1970 Тернопільського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Хімрезерв-Тернопіль»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції (ОДПІ)

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.04.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010
постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено: визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ від 13.01.2009 № №/02155, /02156,
/02157

У касаційній скарзі Тернопільська ОДПІ
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального права, та залишити в силі
постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій із податку на додану вартість
згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладений в акті перевірки 29.12.2008 №
14990/15-02/1277009, про порушення позивачем
норм підпункту 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі Закон № 2181-III), а саме:
несвоєчасна сплата узгоджених
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість у сумі 17010,92 грн. із
затримкою у 387 календарних днів, в сумі
2530,70 грн. із затримкою на 80 календарних
днів та в сумі 9256,00 грн. - у 30 календарних
днів.

За наслідками перевірки відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 13.01.2009 №
/02155 - про зобов'язання сплатити
штраф у розмірі 8505,45 грн. за затримку на
387 календарних днів граничного строку
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість (50% від суми 17010,92 грн.); №
/02156 - про зобов'язання сплатити
штраф у розмірі 506,14 грн. за затримку на
80 календарних днів граничного строку
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість (20% від суми 2530,70 грн.); №
/02157 - про зобов'язання сплатити
штраф у розмірі 925,60 грн. за затримку на
30 календарних днів граничного строку
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість (10% від суми 9256,00 грн.).

У відповідності з підпунктом 5.3.1 пункту
5.3 ст.5 Закону № 2181-ІІІ платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Як встановлено у судовому процесі,
сплачені позивачем суми податкових
зобов`язань із податку на доданку
вартість у податковому обліку упродовж
2007-2008 років (за податковими
деклараціями за період з квітня по
грудень 2007 року, з січня по березень, з
червеня по вересень 2008 року),
самостійно визначені ним у податкових
деклараціях, відповідач у оперативному
обліку сплачених податкових
зобов`язань обліковував як погашення
податкового боргу, який виник раніше.

Відповідно до пункту 7.7 ст. 7 Закону №
2181-III податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях..

Однак, зазначена норма не позбавляє
платника податків права самостійно
визначити джерела погашення
узгоджених податкових зобов'язань
відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону
№ 2181-III та від обов'язку самостійно
сплатити суму податкового зобов'язання
відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 цього ж Закону. Суми податкових
зобов'язань або податкового боргу з
урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5
статті 16 Закону № 2181-III слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Законом № 2181-III не
визначено серед заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, зміну призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

Встановленим обставинам апеляційний
суд, на відміну від суду першої
інстанції, дав правильну юридичну
оцінку, застосувавши пункту 7.7 ст. 7
Закону № 2181-III та зробивши висновок,
який відповідає обставинам справи і є
юридично правильним.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування ухвалених у справі судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош