Справа № 2а/1412/1061/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/61529/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29 жовтня 2012 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року

у справі № 2а/1412/1061/12

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва

про зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Заводського районного суду м.
Миколаєва з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Заводському районі м. Миколаєва про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити недораховану пенсію
відповідно до статті 50, частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від
28.02.1991 (далі - Закон №796) та частини
першої статті 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та в подальшому
виплачувати пенсію у встановленому
законом розмірі.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29.10.2012 у позові
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.07.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
часткове задоволення позову.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
міста Миколаєва здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
державної та додаткової пенсії за
період з 01.06.2011 по 22.07.2011 відповідно до
статей 49, 50, частини четвертої статті 54
Закону №796, виходячи з розміру
державної пенсії у вісім мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, завдану здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком. У решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права та процесуального
права, прийняти нове рішення - про
задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що,
на думку ОСОБА_2, суд апеляційної
інстанції неправомірно визначив
період, за який підлягає перерахунку та
виплаті пенсія позивача, обмеживши
його 22.07.2011.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі міста Миколаєва із
заявою про перерахунок пенсії після
15.05.2011, у чому йому було відмовлено.

Приймаючи рішення по суті спору, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що ОСОБА_2 має право на
перерахунок і виплату пенсії на
підставі положень статей 49, 50, частини
четвертої статті 54 Закону №796, виходячи
з розміру державної пенсії у вісім
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком з 01.06.2011.

У цій частині судового рішення касатор,
як убачається зі змісту касаційної
скарги, проти висновків суду
апеляційної інстанції не заперечує.

Водночас, ОСОБА_2 не погоджується з
рішенням суду апеляційної інстанції в
частині щодо визначення періоду та
кінцевого терміну задоволення позову
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок і виплату пенсії на
підставі положень Закону №796 лише до
22.07.2011, яке є необґрунтованим.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
рішення суду апеляційної інстанції
правильним з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 54 Закону №796
визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів 2 групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону,
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам 2 групи у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

У пункті 7 Закону України від 14.06.2011 N
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» визначено, що Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України
від 14.06.2011 N 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» Кабінет Міністрів
України прийняв постанову від 06.07.2011
№745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету». Дана
постанова набрала чинності 23.07.2011. Цією
постановою установлено відмінні від
передбачених Законом №796 розміри
пенсійного забезпечення позивача.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Пунктом 3) частини третьої статті 163 КАС
України постанова складається,
зокрема, з мотивувальної частини із
зазначенням мотивів, з яких суд виходив
при прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Згідно з частиною другою статті 224 КАС
України не може бути скасовано судове
рішення з мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.