Справа № К/9991/12932/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Київ К/9991/12932/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Малиніна В.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Голосіївського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві про визнання дій і
бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Голосіївського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Голосіївського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві про
визнання неправомірними дій та
бездіяльності щодо надання неточної і
неповної інформації на інформаційний
запит від 02 липня 2010 року № Т-37 та
незадоволення інформаційного запиту, а
також про зобов'язання задовольнити
інформаційний запит від 02 липня 2010 року
№ Т-37 у встановленому Законом України
«Про інформацію» порядку.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2011
року, позов задоволено. Дії та
бездіяльність Голосіївського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві щодо ненадання,
у встановленому Законом України «Про
інформацію» порядку, інформації на
інформаційний запит ОСОБА_3 від 02 липня
2010 року № Т-37 визнано
протиправними.

Зобов'язано Голосіївське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві надати документи на
інформаційний запит ОСОБА_3 від 02 липня
2010 року № Т-37 у встановленому Законом
України «Про інформацію» порядку.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та направити справу на новий
розгляд, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, здійснивши перевірку
доводів касаційної скарги, матеріалів
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 02 липня 2010 року
звернувся до Голосіївського РУГУМВС
України в м. Києві з інформаційним
запитом, в якому просив надати
інформацію, щодо підстав його
затримання 05 червня 2008 року та
утримання в камері для тимчасово
затриманих осіб з 05 червня 2008 року по 06
червня 2008 року; надати копії всіх
наявних документів - рапортів,
розпоряджень, протоколів, виписки з
журналу реєстрації тимчасово
затриманих осіб, якими засвідчено та
вмотивовано перебування ОСОБА_3 у
камері для тимчасово затриманих осіб з
05 червня 2008 року по 06 червня 2008 року.

Вказаний запит відповідачем отримано 05
липня 2010 року, що підтверджується
копією листа Голосіївського РУГУМВС
України в м. Києві № 53/Т-1996 від 29
липня 2010 року.

Згідно копії поштового конверту
Голосіївським РУГУМВС України в м.
Києві 17 серпня 2010 року позивачу було
направлено листа про розгляд звернення
від 29 липня 2010 року за № 53/Т-1996.

Положеннями частини 2 статті 19
Конституції України передбачено, що
органи місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи діють лише на
підставі закону в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно статті 5 Закону України «Про
інформацію» до основних принципів
інформаційних відносин належить не
тільки гарантованість права на
інформацію, але і законність одержання,
використання, поширення та зберігання
інформації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону
України «Про інформацію» визначено, що
всі громадяни України, юридичні особи і
державні органи мають право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, і використання,
поширення та зберігання відомостей,
необхідних їм для реалізації ними
своїх прав, свобод і законних
інтересів, здійснення завдань і
функцій. Реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Згідно статті 32 вище вказаного Закону
під інформаційним запитом (надалі -
запитом) щодо доступу до офіційних
документів у цьому Законі розуміється
звернення з вимогою про надання
можливості ознайомлення з офіційними
документами. Запит може бути
індивідуальним або колективним. Він
подається у письмовій формі.

Під запитом щодо надання письмової або
усної інформації у цьому Законі
розуміється звернення з вимогою надати
письмову або усну інформацію про
діяльність органів законодавчої,
виконавчої та судової влади України, їх
посадових осіб з окремих питань.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про інформацію» термін вивчення
запиту на предмет можливості його
задоволення не повинен перевищувати
десяти календарних днів. Протягом
вказаного терміну державна установа
письмово доводить до відома
запитувача, що його запит буде
задоволено або що запитуваний документ
не підлягає наданню для ознайомлення.
Задоволення запиту здійснюється
протягом місяця, якщо інше не
передбачено законом. Аналогічний
термін розгляду встановлюється і щодо
запиту про надання письмової
інформації.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідь позивачу надана 17
серпня 2010 року, яку, як стверджує
останній ним отримано 20 серпня 2010 року,
та інших доказів повідомлення
Голосіївським РУГУМВС України в м.
Києві ОСОБА_3 про те, що його запит
буде задоволено або що запитуваний
документ не підлягає наданню для
ознайомлення, в десятиденний термін,
передбачений Законом України «Про
інформацію», суду не надано, а сама
відповідь надана з пропущенням
місячного строку, передбаченого
статтею 33 вищевказаного закону, що дає
підстави зробити висновок про
протиправність дій відповідача.

Крім того, Голосіївським РУГУМВС
України в м. Києві не надано доказів
надання ОСОБА_3 будь-яких документів, що
стосуються підстав його затримання та
утримання у камері для тимчасово
затриманих осіб, на ознайомлення з
якими він має право, оскільки
запитувані документи стосуються
особисто позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що Голосіївським
РУГУМВС України в м. Києві не доведено
правомірності своїх дій щодо надання в
передбачений Законом термін відповіді
на інформаційний запит позивача, а
також надання запитуваних документів,
а тому, враховуючи вищевикладене,
позовні вимоги ОСОБА_3 є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Голосіївського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві відхилити, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: