Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/88939/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Юрченка В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой
Автономної Республіки Крим про
стягнення коштів, за касаційними
скаргами Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой
Автономної Республіки Крим та
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 15 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 9 листопада 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі Автономної Республіки Крим
(далі УПФ) звернулося до суду з позовом
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Джанкой Автономної Республіки Крим
(далі відділення Фонду), в якому просило
стягнути витрати з виплати та доставки
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, підвищення
до пенсії та адресну допомогу, яка
включається до складу пенсії у розмірі
2 485,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог УПФ
зазначало, що відповідно до статті
21 Закону України від 23 вересня 1999
року № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-ХІV) та постанов
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008 року № 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»
(далі постанова КМУ № 265) і від 11 березня
2009 року № 198 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
(далі Постанова КМУ № 198), відділення
Фонду повинно відшкодовувати всі
виплати, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, в тому
числі підвищення до такої та витрати на
виплату державної адресної допомоги.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 15 березня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 9 листопада
2011 року, позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з відділення Фонду
суму невідшкодованих витрат на виплату
та доставку основного розміру пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за
квітень-червень 2010 року в сумі 450 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційних скаргах
сторони, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, просять їх
рішення скасувати. При цьому позивач
просить задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, а відповідач відмовити
у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарг з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов, суди
попередніх інстанцій, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що сума
основного розміру пенсії по
інвалідності, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію, а також витрати
на виплату та її доставку мають
відшкодовуватись відділенням Фонду
пенсійному органу згідно з Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (далі Порядок) та статті 21 Закону №
1105-ХІV.

Крім того, спірні правовідносини
сторін регулюються статтею 81 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» (далі
Закон № 1788-ХІІ) і статтею 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі Основи).

Так, у відповідності з статтею 1 Основ
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, наведено у статті 21 Закону №
1105-XIV.

У відповідності до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону № 1788-ХІІ визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1105-XIV, Закону № 1788-ХІІ та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
допомога надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію;
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і
доставки зазначених пенсій.

Таким чином, правильним є висновок
судів попередніх інстанцій про
відшкодування суми основного розміру
пенсії відділенням Фонду пенсійному
органу.

Щодо позовних вимог в частині стягання
з відповідача витрат на виплату
підвищення до пенсії та адресної
допомоги, передбачених Постановами КМУ
№ 198 та № 265, суди також дійшли
правильного висновку, що підстав для їх
задоволення немає.

Аналіз положень Постанов КМУ № 198 та №
265, якими передбачена виплата
підвищення до пенсії та надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
виплата не входять до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105-XIV не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що підвищення
до пенсії та державна адресна допомога,
як окремі види соціальної допомоги не
входять до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Тому, Фонд не може нести
витрати на виплату зазначених коштів.

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального і
процесуального права, відповідають
судовій практиці, доводи касаційних
скарг їх висновків не спростовують, а
тому підстав для скасування рішень
судів колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой та
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 15
березня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 9 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.