Справа № 1519/2а-130/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/42199/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року

у справі №1519/2а-130/11

за позовом 1) ОСОБА_5,

2) ОСОБА_4

до 1) Одеської міської ради,

2) Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради,

3) голови органу Самоорганізації
населення «Сахарне» Каневської

Віри Василівни,

за участю третіх осіб на стороні
відповідача ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
Одеської міської ради, Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради, голови органу
Самоорганізації населення «Сахарне»
Каневської Віри Василівни, яким
просили визнання бездіяльність
відповідачів протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2011 року у
справі №1519/2а-130/11, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у зазначеній справі, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
необґрунтованості позивачами своїх
вимог, оскільки вони обрали неналежний
спосіб захисту порушених прав.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності з статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що позивачами
обраний неналежний спосіб захисту їх
порушених прав, свобод та інтересів.

Так, згідно частини 4 статті 376
Цивільного кодексу України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Право на захист земельної ділянки
належить її власнику, законодавчо не
визначений обов'язок органів місцевого
самоврядування для захисту порушених
прав громадян, які є власниками
земельних ділянок.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Нормою статті 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування» визначено, що
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
встановлений вичерпний перелік
повноважень, з яких не вбачається прав
та обов'язків органу місцевого
самоврядування по зобов'язанню вжити
заходи щодо усунення перешкод у
відновлені меж земельної ділянки,
згідно з її проектом відведення,
власником якої є позивачі за адресою:
АДРЕСА_1, та зобов'язання Одеської
міської ради, відповідно до статей 30, 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», постановити
такі рішення про ліквідацію самовільно
створено садиби АДРЕСА_2, з межами
земельної ділянки площею 215 кв.м.,
зазначеної у інвентаризаційних
відомостях КП «ОМБТІ та РОН» 07.10.1994 р.,
користувачами якої є подружжя ОСОБА_9
та ОСОБА_8 на якій організовано
обслуговування з 5-ого Деревообробного
провулку через фасад зазначеної
ділянки; про ліквідацію самовільно
створеної садиби АДРЕСА_3, з межами
земельної ділянки площею 312 кв.м.,
зазначеної у інвентаризаційних
відомостях КП «ОМБТІ та РОН» 21.11.1991 р.,
користувачами якої є подружжя ОСОБА_9
та ОСОБА_8 на якій організовано
обслуговування садиби з власних земель
позивачів у зв'язку із забудовою фасаду
на АДРЕСА_2; про тимчасове створення
однієї садиби, для проживання подружжя
ОСОБА_8, з новою поштовою адресою по
АДРЕСА_4 на базі існуючого житлового
будинку, який розташований на
земельній ділянці площею 215 кв.м.,
зазначеної у інвентаризаційних
відомостях КП «ОМБТІ та РОН» 07.10.1994 р. та
існуючого житлового будинку, який
розташований на земельній ділянці
площею 109 кв.м., зазначеної у
інвентаризаційних відомостях КП
«ОМБТІ та РОН» 26.03.1971 р. до вирішення
законності будівництва існуючих
житлових будинків ОСОБА_8.

В скарзі ОСОБА_4 вказує, що відмова у
задоволенні позову у цій справі, робить
неможливим виконання інших судових
рішень у справі по зобов'язання ОСОБА_8
повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельну
ділянку. Однак колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
наголошує, що порядок примусового
виконання судового рішення не залежить
від позовних вимог, які є предметом
позову у даній адміністративній
справі.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 фактично покладені доводи які
не свідчать про порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2011 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі №1519/2а-130/11 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: