Справа № 2а-2157/11/2170
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20998/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Цвіркуна Ю.І., розглянувши у порядку
письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012

у справі № 2-а-2157/11/2170

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції
у м. Херсоні

про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
29.04.2011 задоволено позовні вимоги
ОСОБА_4 (надалі - позивач, ОСОБА_4.) до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні (надалі - відповідач, ДПІ у м.
Херсоні) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 25.03.2011 №
. Задовольняючи позов, суд першої
інстанції не погодився із висновком
податкового органу про необхідність
визначення об'єкта оподаткування при
продажу автомобіля, виходячи із
визначеної експертом вартості
рухомого майна, а не із договірної ціни
проданого об'єкту.

Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012 скасовано постанову суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі на
підставі того, що позивачем занижено
об'єкт оподаткування податком на
доходи фізичних осіб при здійсненні
операції з продажу автомобіля,
внаслідок чого податковим органом
правомірно винесено спірне податкове
повідомлення-рішення.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2012 і залишити в силі постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011.

Відповідач надав письмові заперечення
на касаційну скаргу, в яких наводить
доводи законності та обґрунтованості
оскаржуваного судового рішення.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, що були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
на підставі частини першою статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, вирішила розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28.07.2009 шляхом укладення
на товарній біржі «Ва-Банк-Плюс»
договору купівлі-продажу
транспортного засобу (реєстраційний
НОМЕР_4) позивачем відчужено автомобіль
марки ВАЗ-2108, номер двигуна НОМЕР_2, за
ціною 100,00 грн. (згідно п.2 зазначеного
договору).

Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято ДПІ у м.
Херсоні на підставі акта
документальної невиїзної перевірки
від 16.03.2011 № 450/17-1/ з питань
дотримання податкового законодавства
ОСОБА_4 за період з 01.01.2009 по 31.12.2009. Актом
встановлено порушення позивачем п. 12.1
ст. 12, пп. 8.2 ст. 8 Закону України від
22.05.2003 № 889-ІV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (надалі - Закон України
«Про податок з доходів фізичних осіб»),
а саме: несплата фізичною особою ОСОБА_4
в повному обсязі податку з доходів
фізичних осіб у сумі 2 137,69 грн. від
операції продажу автомобіля вартістю 14
251,27 грн., визначеною у звіті експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
УМВС України у Херсонській області від
28.07.2009 № 1012.

Податковий орган наполягав на тому, що
базою оподаткування податком з доходів
фізичних осіб в даному випадку має бути
вартість, визначена експертом при
здійсненні оцінки автомобіля, а не
договірна ціна, визначена сторонами в
угоді.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 628, 632 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

Ціна є істотною умовою договору
купівлі-продажу, що визначається
сторонами угоди.

Відповідно до ст. 2 Закону України від
10.12.1991 № 1956-XII «Про товарну біржу» одним
із принципів діяльності біржі є
принцип застосування вільних
(ринкових) цін.

Виходячи із викладених положень
законодавства, позивач, що є продавцем
відповідно до договору купівлі-продажу
транспортного засобу від 28.07.2009, та
покупець, були вільні у визначенні ціни
такої угоди. Зазначений договір
купівлі-продажу, який виконано
сторонами у повному обсязі, у судовому
порядку недійсним не визнавався. Тобто,
ціна на автомобіль ВАЗ-2108, номер
двигуна НОМЕР_2, у розмірі 100,00 грн., яка
встановлена сторонами в договорі
купівлі-продажу транспортного засобу,
є обґрунтовано визначеною.

На момент виникнення спірних
правовідносин, загальний порядок
оподаткування доходів від продажу
рухомого майна було визначено пп. «ж» п.
1.3 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», відповідно до
якого до складу доходів з джерелом його
походження з України належать доходи
від продажу рухомого майна, якщо факт
зміни власника (продажу об'єкта
рухомого майна) підлягає державній
реєстрації та/або нотаріальному
посвідченню згідно із законом України,
або якщо місце вручення такого
рухомого майна набувачеві знаходиться
на території України.

Згідно п. 1.2 вказаного Закону дохід - це
сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених пп. 4.2.16 п. 4.2 ст. 4
цього Закону, протягом відповідного
звітного податкового періоду з різних
джерел як на території України, так і за
її межами.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується із висновками
суду першої інстанції про те, що
доходом фізичної особи від продажу
об'єкта рухомого майна є сума коштів,
отриманих продавцем у власність або
нарахованих на його користь. Таким
чином, при розрахунку податку з доходів
фізичних осіб необхідно враховувати
суму, зафіксовану в договорі
купівлі-продажу, оскільки матеріалами
справи не підтверджено отримання
позивачем доходу більшого, ніж
визначено в біржовому контракті від
15.08.2008.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» з
2007 року дохід платника податку від
продажу об'єкта рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою15 відсотків.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача. Відтак, вищенаведеним
спростовується позиція суду
апеляційної інстанції про законність
податкового повідомлення-рішення від
25.03.2011 № та необхідність відмови
у задоволенні позову.

Згідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 226, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2012 у
справі № 2-а-2157/11/2170 скасувати.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011 у
справі № 2-а-2157/11/2170 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис) Л.І. Бившева Ю.І. Цвіркун