Справа № 821/542/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/542/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.

за участю:

представника позивача - Серьогіна М.В.,

представників відповідача - Лонської
О.А., Рябчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства
"Таврійський" виконавчого комітету
Херсонської міської ради

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

встановив:

Комунальне підприємство
"Таврійський" виконавчого комітету
Херсонської міської ради (далі -
позивач) звернулося до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 21.01.2014
року, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати в сумі 1474572, 03 грн., в тому числі за
основним платежем в сумі 1351122, 91 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 123449, 12 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та пояснив,
що відповідно до пункту 1 підрозділу 1
розділу ХХ Податкового кодексу України
податок на доходи фізичних осіб,
нарахований, але не сплачений
податковим агентом до бюджету всупереч
порядку, що діяв до набрання чинності
цим Кодексом, на дату набрання чинності
цим Кодексом вважається податковим
боргом за угодженим податковим
зобов'язанням та підлягає відображенню
у податковому розрахунку за
результатами першого звітного
кварталу, протягом якого набирає
чинності цей Кодекс, а також стягується
з податкового агента із застосуванням
заходів відповідальності,
передбачених цим Кодексом. Так, у
податковому розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за 1 квартал 2011 року
відображено суму податкового боргу
станом на 01.01.2011 року у розмірі 809729, 26
грн. В подальшому позивач кожного
звітного періоду подавало відповідні
податкові розрахунки, тобто
узгоджувало суми податкового боргу.
Крім цього, зазначив, що відповідачем
збільшено грошове зобов'язання
позивача на 1351122, 91 грн. за вже
узгодженим на цю суму податковим
зобов'язанням. Відповідно до статей 101
та 102 Податкового кодексу України
списанню підлягає безнадійний
податковий борг, у тому числі пеня та
штрафні санкції, нараховані на такий
податковий борг. Таким чином, зазначив,
що при складанні оскаржуваного
рішення, відповідачем не враховано, що
відповідно до наведених вище статей
минув встановлений законом у 1095 днів
строк давності щодо податкового боргу
та який мав бути списаний як
безнадійний. Просив позов
задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечили. Вважають його
безпідставним та необґрунтованим,
оскільки на їх думку оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте у відповідності до вимог
чинного податкового законодавства.
Просили в задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши позовну заяву,
вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований Виконавчим комітетом
Херсонської міської ради 26.01.2007 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А01 №140085 (а. с. 19).

Згідно довідки №810/29-117 від 30.06.2011
року позивач узятий на облік в органах
державної податкової служби з 29.01.2007
року за №4059.

Також, судом встановлено, що
посадовою особою відповідача була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
повноти та своєчасності перерахування
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року. За
результатами даної перевірки складено
акт №1856/21-03-17-04/34786387 від 23.12.2013 року.

З вищенаведеного акта перевірки
вбачається, що документальною
перевіркою встановлені порушення
позивачем п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України в
результаті чого не сплачено (не
перераховано) податковим агентом
податок на доходи фізичних осіб за
період, що перевірявся, на суму 621613, 92
грн. Відповідно до п.п. 129.1.3 п.129.1, п.129.4
ст. 129 Податкового кодексу України
нарахована пеня в сумі 262826, 31 грн. Також
перевіркою встановлено порушення ст. 24
Закону України "Про оплату праці", а
саме, позивачем за період з 01.01.2011 року
по 30.09.2013 року встановлено несвоєчасну
виплату заробітної плати: за 2011 рік в
сумі 1830581, 95 грн., за 2012 рік в сумі 1582390, 86
грн., за 9 місяців 2013 року в сумі 977886, 52
грн.

Підставою для встановлення
наведених вище порушень слугувало те,
що перевіркою питань щодо повноти
сплати та дотримання встановлених
строків сплати (перерахування) до
бюджету податку на доходи фізичних
осіб за період з 01.01.2011 по30.09.2013 року
встановлено не повне та несвоєчасне
перерахування податку за
січень-грудень 2011 року, січень-грудень
2012 року та січень-серпень 2013 року.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 21.01.2014 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку у вигляді
заробітної плати в сумі 1474572, 03 грн., в
тому числі за основним платежем в сумі
1351122, 91 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 123449, 12 грн.

Не погоджуючись з даним
податковим повідомленням-рішенням
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В силу п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України,
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.п. 168.1.2 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України, податок
сплачується (перераховується) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Підпунктом 168.1.5 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України визначено,
якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Відповідно до пп.54.3.5 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

В силу пункту 1 підрозділу 1
розділу ХХ Перехідних положень
Податкового кодексу України, податок
на доходи фізичних осіб, нарахований,
але не сплачений податковим агентом до
бюджету всупереч порядку, що діяв до
набрання чинності цим Кодексом, на дату
набрання чинності цим Кодексом
вважається податковим боргом за
узгодженим податковим зобов'язанням та
підлягає відображенню у податковому
розрахунку за результатами першого
звітного кварталу, протягом якого
набирає чинності цей Кодекс, а також
стягується з податкового агента із
застосуванням заходів
відповідальності, передбачених цим
Кодексом.

Згідно п.171.1 ст.171 Податкового
кодексу України, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Також, п.п. "б", "ґ" п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України визначено,
що особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані: подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до органу державної податкової
служби за місцем свого розташування.

Особи, які мають статут
податкових агентів у разі неповної чи
несвоєчасної сплати суми податку на
доходи фізичних осіб несуть за це
відповідальність, яка передбачена
Податковим кодексом.

Як вбачається з матеріалів
справи, в ході перевірки позивача,
посадовою особою відповідача
встановлено наявність нарахованого,
але не перерахованого до бюджету
податку на доходи фізичних осіб по дату
закінчення періоду, що перевірявся, а
саме: станом на 01.01.2011 року рахується
кредиторська заборгованість з податку
на доходи фізичних осіб за 2010 рік в сумі
809723, 26 грн. За період з 01.01.2011 року по
30.06.2011 року не перераховано податок на
доходи фізичних осіб в сумі 100881, 74 грн.
За період з 01.07.2011 року по 30.09.2013 року не
перераховано податок на доходи
фізичних осіб в сумі 493792, 51 грн. Всього
застосовано штрафних санкцій 1234449, 12
грн.

Таким чином, суд вважає, що
позивачем в порушення вищезазначених
норм не перераховано до бюджету
податок з доходів фізичних осіб,
утриманого із виплаченої заробітної
плати, відтак під час винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, визначені податковим
законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає, що доводи наведені у позовній
заяві є необґрунтованими, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Законом України від 19.09.2013 року
590-VІІ внесено зміни до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору, зокрема і до Закону
України "Про судовий збір". Під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги. Оскільки,
позивачем при подачі позовної заяви
сплачено 487, 20 грн. судового збору, а
спір вирішено на користь суб'єкта
владних повноважень, і доказів
понесення ним інших витрат пов'язаних з
розглядом справи суду не надано, то з
позивача підлягає стягненню решта суми
судового збору 4384, 08 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Таврійський" виконавчого комітету
Херсонської міської ради () в дохід Державного бюджету
України судовий збір в сумі 4384,80 грн.
(Чотири тисячи триста вісімдесят
чотири гривні 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10- денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 19 березня 2014 р.

Суддя
Войтович
І.І.

кат. 8.3.2