Справа № 2а-12876/09/1670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/29523/11

№ К/9991/29523/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А., суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша
М.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.03.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.08.2010

у справі № 2-а-12876/09 Полтавського
окружного адміністративного суду

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Полтавакондитер»

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.03.2010
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.08.2010,
позов задоволено: скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві №
/0 від 26.12.2008.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Полтаві
просить скасувати ухваленні у справі
судові рішення із постановленням
нового про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, а саме: норм
підпункту 7.2.6. пункту 7.2., підпункту 7.4.1.
пункту 7.4., пункту 7.5. статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР).

Позивач не реалізував право надати
заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у м. Полтаві
проведена виїзна позапланова
документальна перевірка ВАТ
«Полтавакондитер» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з ТОВ ПК «Технологічна
комплектація та будівництво» за період
з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2008 року,
за результатами якої складено акт
перевірки № 2520/23-8/00382208 від 17.12.2008, за
висновками якого позивачем порушені
норми підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», внаслідок чого
завищено задекларовану суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на загальну на суму
19420,20 грн., в тому числі за квітень 2008
року на 7087,20 грн., червень 2008 року - 11833,00
грн., липень 2008 року - 500,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
26.12.2008, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування на 19420,20 грн. і
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 19420,20
грн. та застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 9710,10 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем доведено в судовому
процесі правомірність формування
податкового кредиту по
взаємовідносинах із ТОВ ПК
«Технологічна комплектація та
будівництво» та спростовано висновки
акта перевірки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із такими висновками
судів попередніх інстанцій та зазначає
наступне.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ ПК «Технологічна
комплектація та будівництво»,
обставини використання придбаних
товарів, послуг у власній
господарській діяльності позивача,
встановити спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ВАТ «Полтавакондитер»
(замовник) уклало з ТОВ ПК
«Технологічна комплектація та
будівництво» (підрядник) договори
підряду: № 444/12-07 від 28.11.2007, відповідно
до якого підрядник зобов'язується
виконати за завданням замовника ремонт
та реставрацію деталей, узлів,
механізмів токарно-винторізного
станка моделі 16К25Г, а замовник сплатити
вартість ремонту протягом 2-х
банківських днів с дати підписання
акта прийому-передачі; №170/03-08 від
04.03.2008, згідно з яким якого підрядник
зобов'язується виконати за завданням
замовника ремонт приміщень відділення
безтарного зберігання борошна та
рецептуарного відділення майданчика №
2 з матеріалів, наданих замовником.
Проведення кінцевого розрахунку
обумовлювалось протягом 3-х
банківських днів від дати їх
закінчення та підписання акту
приймання виконаних робіт; № 86 від
21.04.2008, відповідно до якого підрядник
зобов'язується виконати роботи за
адресою вул. М. Бірюзова, 2, м. Полтава, з
матеріалів, наданих замовником з
оплатою робіт протягом 3-х банківських
днів від дати їх закінчення та
підписання акту приймання виконаних
робіт; № 276/06-08 від 18.06.2008, за умовами
якого підрядник зобов'язується
виконати за завданням замовника
роботи, пов'язані із демонтажем та
монтажем повітряних фільтрів
(фанкойлов) кондиціонерів. Кінцевий
розрахунок проводиться сторонами
протягом 2 банківських днів від дати їх
закінчення та підписання акту
приймання виконаних робіт.

Виконання сторонами зазначених
договорів підтверджується приєднаними
до справи належно засвідченими
копіями рахунків-фактури, актів
прийому-передачі підрядних робіт,
податкових накладних, платіжних
доручень.

Виходячи зі змісту положень пункту 1.4
статті 1 Закону № 168/97-ВР продаж товарів
(послуг) передбачає перехід права
власності на товар (послугу) від
продавця до покупця, що у свою чергу
передбачає наявність продавця та
покупця як конкретних осіб, що вчиняють
відповідні дії, які свідчать про намір
продати та придбати відповідно товар
(послугу), а також наявність певного
товару (послуги), які відповідають
визначеним учасниками операції з
продажу якісним та кількісним
характеристикам.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7 цього
Закону встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Встановлені у справі обставини дають
підстави для висновку, що операції
позивача з ТОВ ПК «Технологічна
комплектація та будівництво»
здійснені в межах його господарської
діяльності, є реальними, відповідають
дійсному економічному змісту та
підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

При цьому, як свідчать матеріали
справи, будь-яких порушень щодо
оформлення податкової накладної судом
не встановлено, зауваження до її змісту
та форми відсутні.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано не взято до уваги
посилання ДПІ у м. Полтаві на
відсутність у контрагентів ТОВ ПК
«Технологічна комплектація та
будівництво» (субпідрядників ПП
«Техсанкомплект», ПП «Добробут», ТОВ БП
«Спецпостачання») основних фондів та
трудових ресурсів, необхідних для
здійснення господарської діяльності,
оскільки самі по собі ці обставини не є
беззаперечним свідченням
безтоварності операцій між позивачем і
ТОВ ПК «Технологічна комплектація та
будівництво».

Враховуючи викладене, висновок суду
про правомірне формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ ПК «Технологічна комплектація та
будівництво» відповідає встановленим
обставинам справи та нормам статті 7
Закону № 168/97-ВР.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.03.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.08.2010 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош