Справа № 825/694/14
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/694/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої судді Житняк Л.О.

суддів Бородавкіної С.В.

Смірнової О.Є.

за участі секретаря Сугакової Т.В.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідачів
Іванькової О.С., Репеха О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до 1
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області, 2
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області, 3 Міністерства
доходів і зборів України, треті особи -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові, Центральний відділ
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, про скасування вимоги та
визнання нечинними рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2014 ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернувсь
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
(далі - ДПІ у м. Чернігові), Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - ГУ Міндоходів у
Чернігівській області), Міністерства
доходів і зборів України, треті особи -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі - УПФУ в м. Чернігові),
Центральний відділ державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції (далі - ЦВ
ДВС Чернігівського МУЮ) про скасування
вимоги від 19.11.2013 № Ф-1606, визнання
нечинними рішень: від 27.12.2013 №
627/Л/25-01-10-05-15 та від 23.01.2014 №
384/Л/99-99-10-01-07-15.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо
безпідставності, зокрема, прийнятої
спірної вимоги позивач зазначив, що
вказана в ній сума, а саме 732,49 грн., ним
вже була сплачена на підставі вимоги
УПФУ в м. Чернігові. Таким чином, ДПІ у м.
Чернігові вимагає її повторної сплати,
що суперечить вимогам чинного
законодавства. Тому, на думку позивача,
дана вимога підлягає скасуванню, а
рішення про результати розгляду скарг
є нечинними.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
посилаючись на обставини, зазначені у
позові з наданням додаткових пояснень.

Представники відповідачів проти
позову заперечили та просили у його
задоволенні відмовити повністю,
пояснивши, що спірна вимога відповідає
вимогам чинного законодавства. В
судовому засіданні надали письмові
заперечення проти позову, зауваживши
при цьому, що вимоги ОСОБА_2 про
визнання нечинними рішень про
результати розгляду скарг не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відносяться до внутрішньої
компетенції органів державної
податкової служби.

Представник УПФУ в м. Чернігові в
судове засідання не з'явився, через
канцелярію суду надав заперечення на
адміністративний позов, в яких просив
розглянути справу без його участі та
задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ЦВ ДВС Чернігівського МУЮ
в судове засідання не з'явився, через
канцелярію суду надав клопотання, в
якому просив розглянути справу без
його участі, а судове рішення винести
на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) в період з 01.01.2011 по
30.04.2011 обрав спрощену систему
оподаткування, а отже, відповідно до п.4
ч.1 ст.4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є платником
єдиного внеску.

30.11.2013 позивачем було отримано вимогу
ДПІ у м. Чернігові від 19.11.2013 № Ф-1606 про
сплату боргу в сумі 732,49 грн. (131,27 грн. -
штрафні санкції за несвоєчасну сплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
пенсійне страхування та 601,22 грн. -
пеня).

Вказана вимога була оскаржена ОСОБА_2
до ГУ Міндоходів у Чернігівській
області та Міністерства доходів і
зборів України, де рішеннями від 27.10.2013
№ 627/Л/25-01-10-05-15 та від 23.01.2014 №
384/Л/99-99-10-02-07-15 відповідно, скарги
позивача було залишено без задоволення
(а.с.11-12,13-14).

Дослідивши фактичні обставини справи
щодо винесення вимоги ДПІ у м.
Чернігові від 19.11.2013 № Ф-1606 про сплату
боргу (недоїмки) в сумі 732,49 грн.
колегією суддів встановлено наступне.

25.07.2012 УПФУ у м. Чернігові був складений
акт звірки сум єдиного внеску за період
з 01.01.2011 по 30.04.2011 від 23.07.2012 № 1642, яким
встановлене порушення п.п.1 п.2 ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», а
саме занижено суму єдиного соціального
внеску в розмірі 1 312,71 грн. На підставі
даного акту було прийнято вимогу від
27.07.2012 № 1070 про сплату боргу в сумі 1 312,71
грн. Вищевказаний борг було сплачено
22.04.2013.

При цьому відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» УПФУ у
м. Чернігові було прийнято рішення від
07.08.2013 № 4599 про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату єдиного внеску за
період з 20.01.2012 по 22.04.2013 в сумі 732,49 грн.
(131,27 грн. - штрафних санкцій та 601,22 грн. -
пеня) (а.с.31), яке було направлене
позивачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Проте дане
рішення позивачем не було отримане,
конверт повернувся з відміткою пошти
«за закінченням терміну зберігання»
(а.с.32). Оскільки сума боргу не була
сплачена, УПФУ в м. Чернігові 05.11.2013
вищевказане рішення було передано до
ЦВ ДВС Чернігівського МУЮ.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, ЦВ ДВС
Чернігівського МУЮ було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 07.11.2013 № 40864130 та
направлено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату боржника
для утримання боргу за місцем
отримання доходу боржника від 23.12.2013 №
40864130 (а.с.42).

В даному випадку суд враховує, що на
виконання Угоди про міжвідомче
інформаційне співробітництво між
Державною податковою службою України
(далі - ДПС України) та Пенсійним фондом
України від 21.02.2012 та Протоколу № 1 про
обмін інформацією між ДПС України та
Пенсійним фондом України від 25.04.2012
УПФУ в м. Чернігові до ДПІ у м. Чернігові
були передані дані про стан
розрахунків (сальдо) по єдиному
соціальному внеску (платіж 714040000)
ОСОБА_6 Відповідно до картки особового
рахунку платника по платежу 714040000
станом на 31.10.2013 загальна
заборгованість з єдиного соціального
внеску становить 732,49 грн. (в тому числі
пеня в сумі 602,22 грн. та штрафні санкції
в сумі 131,27 грн.).

Колегією суддів було з'ясовано, що з
метою стягнення суми боргу по єдиному
соціальному внеску, ДПІ у м. Чернігові
було винесено вимогу від 19.11.2013 № Ф-1606
про сплату боргу (недоїмки) в сумі 732,49
грн. (в тому числі штраф - 131,27 грн. та
пеня - 601,22 грн.).

Отже, дані правовідносини регулюються
нормами Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», де п.2 ч.1 ст.1
визначено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Відповідно до
п.1.6 ст.1 цього Закону недоїмка - сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
органом доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом. Платник
єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до органу
доходів і зборів за основним місцем
обліку платника єдиного внеску у
строки, порядку та за формою,
встановленими центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(п.2.1, п.2.4 ст.6 Закону).

Як вбачається з п.1.7 ст.13 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» органи доходів
і зборів мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

В той же час суд звертає увагу на те, що
п.3 Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
передбачено, що органи Пенсійного
фонду України продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування.

За таких умов органи Пенсійного фонду
на день набрання чинності Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
(станом на 11.08.2013), продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування: проводять перевірки,
узгодження їх результатів та вимог про
сплату боргу, оскарження рішень про
застосування фінансових санкцій,
стягнення за виконавчими документами.

Оскільки рішення УПФУ у м. Чернігові
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
єдиного внеску було прийнято 07.08.2013,
тобто до набрання чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної
реформи», то саме УПФУ в м. Чернігові
має продовжувати процедуру такого
адміністрування.

Таким чином, виносячи вимогу про сплату
боргу від 19.11.2013 № Ф-1606, ДПІ у м.
Чернігові повторно вимагає сплатити
732,49 грн. (а саме: штраф - 131,27 грн. та пеня -
601,22 грн.) за несвоєчасну сплату єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування за 2011 рік.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.
Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Таким чином суд приходить до висновку,
що вимога про сплату боргу (недоїмки)
від 19.11.2013 № Ф-1606 на суму 732,49 грн. (в тому
числі штраф - 131,27 грн. та пеня - 601,22 грн.)
винесена неправомірно та з порушенням
чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про визнання
рішення ГУ Міндоходів у Чернігівській
області від 27.12.2013 № 627/л/25-01-10-05-15 та
рішення Міністерства доходів і зборів
України від 23.01.2014 № 384/л/99-99-10-02-07-15 про
результати розгляду скарги нечинними,
колегія суддів зазначає наступне.

Право на звернення до
адміністративного суду з позовом є
складовою права на судовий захист, яке
передбачено ст. 55 Конституції України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
Конституція України, таким чином, надає
громадянам право безпосередньо
звертатися до суду із скаргою на
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст.
17, ст. 104 Кодексу адміністративного
судочинства України вбачається, що до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому
необхідною умовою для реалізації права
на звернення до адміністративного суду
з позовом є дотримання порядку,
встановленого Кодексу
адміністративного судочинства
України, насамперед його ст. ст. 105 - 106,
що позивачем дотримано.

Саме по собі звернення до
адміністративного суду за захистом ще
не означає, що суд зобов'язаний надати
такий захист. Адже для того, щоб було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем у
публічно-правових відносинах. Те, що
право на звернення до суду за захистом
є диспозитивним правом, зовсім не
означає, що кожен може вимагати надання
судового захисту правам, свободам чи
інтересам будь-якої особи. За загальним
правилом, право на звернення до суду за
захистом належить особі, яка вважає
якесь своє право, свободу чи інтереси
порушеними, тобто, в силу ч. 1 ст. 6
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожному гарантується право на
захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Крім того, такі позовні вимоги повинні
мати правомірну мету, а також необхідно
зберігати пропорційне співвідношення
між вжитим засобами та поставленою
метою. Особа має не лише право порушити
провадження у справі, але й право
отримати "вирішення" спору судом, тобто
розгляд справи повинен завжди
закінчуватися судовим рішенням.

Отже, колегія суддів пересвідчившись,
що такі позовні вимоги мають ознаки
публічно-правового характеру і тому
розглядаючи рішення органів
виконавчої влади та їх дії під час
прийняття таких рішень, що реалізують
державну податкову політику, прийняті
за розглядом скарги платника податків,
які є остаточними і не підлягають
подальшому адміністративному
оскарженню, але можуть бути оскаржені в
судовому порядку (п. 56.10 ст. 56
Податкового кодексу України),
встановила відсутність будь-яких
процедурних порушень суб'єктами
владних повноважень при виконанні
управлінських функцій.

Таким чином, дані рішення суб'єкта
владних повноважень, які тягнуть за
собою правові наслідки відносно
позивача, не спрямовані на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і не
мають обов'язкового характеру для
позивача, а отже, колегія суддів
приходить до висновку, що в даній
частині позовних вимог позивачу
належить відмовити. При цьому в частині
визнання нечинними рішень про
результати розгляду скарг, судом
встановлена відсутність будь-яких
обґрунтувань позовних вимог.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає, що своє
обґрунтування в ході судового розгляду
та підтвердження матеріалами справи
знайшли обставини неправомірності
винесення оскаржуваної вимоги про
сплату боргу (недоїмки), на які
посилається позивач.

Враховуючи ст.19 Конституції України, ч.1
ст.11, ст.71, ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування
вимоги ДПІ у м. Чернігові від 19.11.2013 №
Ф-1606 про сплату боргу (недоїмки) в сумі
732,49 грн. підлягають задоволенню.
Відповідно в частині позовних вимог
про визнання нечинним рішення ГУ
Міндоходів у Чернігівській області від
27.12.2013 № 627/Л/25-01-10-05-15 про результати
розгляду скарги та рішення
Міністерства доходів і зборів України
від 23.01.2014 № 384/Л/99-99-10-02-07-15 про
результати розгляду скарги, необхідно
відмовити.

Всі здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати по справі
згідно ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області від 19.11.2013 № Ф-1606 про сплату
боргу (недоїмки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4002, отримувач: УДКСУ у м.
Чернігові Державний бюджет, , банк ГУ ДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592) на користь ОСОБА_2
(ід.н. НОМЕР_1) 109,62 грн. (сто дев'ять
гривень 62 коп.) судового збору,
відповідно до задоволених вимог,
сплаченого за квитанцією від 13.02.2014 №
89/89.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Головуюча суддя
Л.О. Житняк

Судді
С.В. Бородавкіна

О.Є. Смірнова