Справа № 814/958/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/958/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Баштанському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року, у справі за позовом
Управління пенсійного фонду України в
Баштанському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Баштанському
районі Миколаївської області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року відмовлено в
задоволені позову про стягнення з
відповідача заборгованості, у розмірі
185210,74 грн., за період з лютого по грудень
2012 року.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням позивачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
необхідності відмови у задоволені
позову, оскільки відповідач
зобов'язаний відшкодовувати
пенсійному органу виплату адресної
допомоги та витрат на її доставку.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що Відділенням ВДФСЗН у
Баштанському районі Миколаївської
області не прийнято до заліку суму
заборгованості зі сплати державної
адресної допомоги та витрат на її
доставку, за період з лютого по грудень
2012 року, на суму 185210,74 грн., а тому
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення даної заборгованості.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким частково не погоджується судова
колегія з огляду на наступне.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію в зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне
правило, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Постановою Кабінету Міністрів
України №265 від 26.03.2008 року «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян», встановлено що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів (пункт 1), у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму (пункт 2), виплата щомісячної
державної адресної допомоги,
передбаченої цією постановою,
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога (пункт 4), щомісячна
державна адресна допомога
встановлюється з 1 квітня 2008 року і
переглядається у зв'язку із
збільшенням прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність (пункт 5).

Відповідно до п.3 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 - відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів «а»,
«в», «г»статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1094 від 21.01.2001 року
«Деякі питання розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві».

Пунктом 4 Порядку передбачено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Перелік сум, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів та
підлягають відшкодуванню відповідно
до п.4 Порядку, є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає і
серед видів пенсійного забезпечення,
що підлягають відшкодуванню
відповідними відділеннями Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відсутній такий
вид пенсійного забезпечення як
державна адресна допомога та витрати
на її виплату та доставку.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку щодо
відсутності правових підстав та
визначеного чинним законодавством
порядку (механізму) відшкодування
відповідними відділеннями Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України понесених
Управленнями Пенсійного фонду України
витрат на виплату державної адресної
допомоги.

Такої правової позиції
додержується й Верховний суд України у
своїй постанові по справі № 21-451а11 від
30.01.2012 року.

Разом з тим судова колегія вважає,
що судом першої інстанції неправомірно
розглянуто по суті позовні вимоги, за
період з лютого по липень 2012 року,
оскільки пенсійним органом пропущено
строк звернення до суду з вказаними
вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України -
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Судовою колегією встановлено, що
акти звірки між пенсійним органом та
відповідачем підписано щомісячно,
тобто про неврахування вищевказаних
сум до заліку позивач знав щомісячно
після чергової відмови відповідача.

Позов до суду подано 04.03.2013 року, а
тому судовому розгляду підлягають
позовні вимоги в рамках 6-місячного
строку звернення до суду, а саме з
серпня по грудень 2012 року, оскільки акт
звірки за серпень підписано сторонами
у вересні 2012 року (а.с.12).

Судом першої інстанції не
досліджено вказаних обставин та
розглянуто усі заявлені позовні вимоги
по суті, що є підставою для скасування
судового рішення та залишення частини
позовних вимог без розгляду.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції при вирішенні справи
допущено порушення норм
процесуального права, що є підставою
для скасування оскаржуваного судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 185, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Баштанському районі Миколаївської
області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року - скасувати та прийняти
по справі нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог Управління
пенсійного фонду України в
Баштанському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Баштанському
районі Миколаївської області про
стягнення заборгованості, за період з
01.08.2012 року по 31.12.2012 року - відмовити.

Позовні вимоги, в частині
стягнення заборгованості за період з
01.02.2012 року по 31.07.2012 року - залишити без
розгляду.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді:
О.В. Яковлєв
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло