Справа № 805/6959/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/800/260/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. розглянувши в порядку
письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Калінінському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 р.

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.

у справі № 805/6959/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Маріоніка»

до Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Маріоніка» (далі -
позивач, ТОВ «Маріоніка») звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - відповідач,
ДПІ у Калінінському районі м. Донецька),
в якому просило суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17.10.2012
р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 р.,
яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.,
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 17.10.2012
р. в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 4 324 230 грн.; в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів попередніх інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
31.10.2013 р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2013 р. в частині задоволення
позовних вимог і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі. Відповідач
в судове засідання 12.03.2014 р. не
з'явився.

Позивач своїм процесуальним правом не
скористався, заперечень на касаційну
скаргу не надав, у судове засідання
12.03.2014 р. не з'явився.

Оскільки сторони в судове засідання не
з'явились справу розглянуто в порядку
письмового провадження на підставі
положень статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 21.03.2012 р. по
31.05.2012 р. посадовими особами ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька, на
підставі направлень від 20.03.2012 р. № 587, №
588, № 589, згідно із підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, на підставі постанови
слідчого слідчої групи Генеральної
прокуратури України від 09.02.2012 р. по
кримінальній справі та згідно наказу
від 20.03.2012 р. № 44, була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Маріоніка» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р., за
результатами якої складено акт від
07.06.2012 р. № 1732/22-2/34850127 та встановлено
порушення позивачем, зокрема, вимог
підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпунктів 135.5.4, 135.5.5,
135.5.12 пункту 135.5 статті 135 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок з прибутку
підприємств за 2011 р. у розмірі 4 705 657 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 17.10.2012 р. винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 4 521 554
грн., з яких 4 521 553 грн. сума основного
платежу та 1 грн. розмір штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів).

Як вбачається з акту перевірки №
1732/22-2/34850127 від 07.06.2012 р. підставами для
збільшення позивачу вказаних
податкових зобов'язань слугували
висновки перевіряючих про заниження
ТОВ «Маріоніка» податку на прибуток: - у
І кварталі 2011 року на суму 1 910 грн. у
зв'язку із не включенням до складу
валового доходу умовно нарахованих
відсотків на поворотну фінансову
допомогу, які отримані від ТОВ
«Сінтезпромсервіс»; - у ІІ-IV кварталах
2011 року на суму 1 871 грн. у зв'язку з не
включенням до складу доходу умовно
нарахованих відсотків на поворотну
фінансову допомогу, які отримані від
ТОВ «Сінтезпромсервіс» та ТОВ
«Данко-прод сервіс»; - у ІІ-IV кварталах
2011 року на суму 83 486 грн. у зв'язку з не
включенням до складу доходу
кредиторської заборгованості по ТОВ
«АМК-Трейдінг», ТОВ «Кит-Авто», ТОВ «СК
«Ново-Строй» у зв'язку з їх ліквідацією;
- у ІІ-IV кварталах 2011 року на суму 118 515
грн. у зв'язку з заниженням доходу на
суму поворотної фінансової допомоги,
що залишаються неповернутими на кінець
звітного періоду від осіб, які не є
платниками податку на прибуток ОСОБА_4,
ОСОБА_5; - у ІІ-IV кварталах 2011 року на
суму 8 459 грн. внаслідок заниження
витрат у зв'язку з поверненням частини
суми поворотної фінансової допомоги
ОСОБА_4; - у ІІ-IV кварталах 2011 року на
суму 4 324 230 грн. у зв'язку з не включенням
до складу доходу суми безповоротної
фінансової допомоги, оскільки робочі
місця створені не були, а отримані
кошти не були повернуті.

Суди першої та апеляційної інстанцій
вирішуючи спір по суті, враховуючи, що
позивач фактично оскаржує лише
порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового кодексу України
на суму 4 324 230 грн. щодо не включення
до складу доходу суми безповоротної
фінансової допомоги у розмірі 18 801 000
грн., та частково задовольняючи позовні
вимоги, з чим погоджується суд
касаційної інстанції, виходили з
наступних мотивів.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Кабінету Міністрів України № 527 від
30.06.2010 р. «Про створення нових робочих
місць для забезпечення зайнятості
населення вугледобувних регіонів»
нове робоче місце - робоче місце, яке
створене на підприємстві, в установі
або організації для постійної роботи
жителя вугледобувного регіону і на яке
працевлаштоване в установленому
порядку такого жителя.

Згідно з пунктами 3-6 Постанови Кабінету
Міністрів України № 527 від 30.06.2010 р. «Про
створення нових робочих місць для
забезпечення зайнятості населення
вугледобувних регіонів» для
визначення підприємств, установ та
організацій, на яких створюватимуться
нові робочі місця (далі - підприємства),
обласні держадміністрації проводять
конкурс бізнес-планів. До складу
конкурсних комісій з оцінки
бізнес-планів, утворених за рішенням
обласних держадміністрацій,
включаються представники робочих
органів виконавчої дирекції Фонду та
по одному представнику від
всеукраїнських профспілок, їх
об'єднань та всеукраїнських об'єднань
організацій роботодавців.

Обласна держадміністрація або
замовник під час укладання договорів
про створення нових робочих місць з
підприємствами передбачає умови щодо: -
збереження таких робочих місць
протягом не менш як двох років з
моменту їх створення; - надання
підприємствами щокварталу протягом
зазначеного періоду звітів про
укомплектування робочих місць за
формою, затвердженою правлінням Фонду.

Обласні держадміністрації подають
щокварталу звіти про укомплектування
робочих місць підприємств Державному
центру зайнятості, на який покладено
виконання функцій виконавчої дирекції
Фонду.

Державний центр зайнятості після
погодження програм з правлінням Фонду
перераховує щомісяця кошти на рахунки
обласних держадміністрацій, відкриті в
органах Державної казначейської
служби за балансовим рахунком 3711 «Інші
рахунки клієнтів Державної
казначейської служби» плану рахунків
бухгалтерського обліку виконання
державного та місцевих бюджетів,
відповідно до затвердженого
правлінням Фонду графіка фінансування
програм у межах річного обсягу.

У разі визначення замовника обласна
держадміністрація наступного дня
перераховує отримані кошти на його
рахунок, відкритий в органах Державної
казначейської служби за балансовим
рахунком 3712 «Рахунки інших клієнтів
Державної казначейської служби» плану
рахунків бухгалтерського обліку
виконання державного та місцевих
бюджетів, для подальшого перерахування
таких коштів підприємству.

Обласна держадміністрація або
замовник перераховує протягом трьох
робочих днів після надходження коштів
підприємству не більш як 30 відсотків
передбаченого програмою обсягу
фінансування за умови подання таких
документів, погоджених з обласною
держадміністрацією: -
проектно-кошторисної або кошторисної
документації; - договору підряду та/або
договору про придбання та/або монтаж
обладнання, та/або надання послуг.

В подальшому перерахування коштів
підприємству здійснюється обласною
держадміністрацією або замовником
протягом трьох робочих днів після
надходження коштів на рахунки обласної
держадміністрації або замовника за
умови подання звіту про використання
коштів за формою, затвердженою
правлінням Фонду.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, відповідно до
статті 28 Закону України «Про державний
бюджет України», Постанови Кабінету
Міністрів України № 527 від 30.06.2010 р.,
Розпоряджень голови Державної
адміністрації в Донецькій області від
15.04.2011 р. № 205 «Про визначення замовника
створення нових робочих місць» та від
22.04.2011 р. № 222 «Про Програму створення
нових місць для забезпечення
зайнятості населення Донецької
області у 2011 році» із змінами,
внесеними розпорядженням голови
облдержадміністрації від 23.05.2011 року
№ 291, Головним управлінням
регіонального розвитку, залучення
інвестицій та зовнішньо економічних
відносин Донецької
облдержадміністрації (Замовник) та ТОВ
«Маріоніка» укладено договір № 02/05-11
від 25.05.2011 р. про створення 98 нових
робочих місць для забезпечення
зайнятості населення, в тому числі
такого, що перебуває в Держаній службі
зайнятості населення за переліком
професій та в терміни згідно
Програмами та затвердженого Графіку
перерахування грошових коштів.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 зазначеного
договору Замовник перераховує
підприємству кошти на створення нових
робочих місць, а підприємство створює 98
нових робочих місць та зберігає їх не
менше ніж 2 роки, забезпечуючи гідні
умови праці та своєчасну виплату
заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач протягом 2011 року отримав кошти
від Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття на
виконання Постанови Кабінету
Міністрів України № 527 від 30.06.2010 р. «Про
створення нових робочих місць для
забезпечення зайнятості населення
вугледобувних регіонів» в розмірі 18 801
000 грн., які, у свою чергу, були витрачені
позивачем на закупку обладнання з
метою створення нових робочих місць.
Будь яких порушень щодо цільового
використання отриманих коштів
податковим органом в ході перевірки
встановлено не було.

Відповідач, посилаючись на висновки
перевіряючих про те, що під час
проведення перевірки ТОВ «Маріоніка»
не працювало, оскільки на підприємстві
позивача було встановлено відсутність
умов для виробництва, а саме, не
змонтовано обладнання (агрегат
мукомельний пальцевий, борошно
сушильна установка), не закінчені
монтажно-будівельні роботи з
реконструкції цеху, стверджує, що
робочі місця позивачем створені не
були, а тому вважає, що позивач повинен
був відповідно до підпункту 135.5.4 пункту
135.5 статті 135 Податкового кодексу
України включити до складу доходу
отримані суми безповоротної
фінансової допомоги та повернути всі
отримані кошти.

Разом з тим, чинне законодавство
України не передбачає того, що на час
встановлення нового обладнання та
здійснення пуско-налагоджувальних
робіт на виробництві, або робіт по
реконструкції робочі місця не можуть
існувати. Вказані обставини навпаки
свідчать про існування підприємства та
проведення ним діяльності по
налагодженню подальшої господарської
діяльності. Таким чином, підстави
стверджувати про не створення
позивачем робочих місць у відповідача
відсутні

Крім того, з наявних в матеріалах
справи документальних доказів, а саме:
штатних розкладів, наказів про
прийняття на роботу працівників
професій, які зазначені у договорі,
відомостей про отримання заробітної
плати працівниками, податкової
звітності по формі 1-ДФ за спірний
період, звітів за 2011 рік про
укомплектування робочих місць за
формою, затвердженою правлінням Фонду
відповідно до пункту 3 Постанови
Кабінету Міністрів України № 527 від
30.06.2010р., звітів про суми нарахованої
заробітної плати застрахованих осіб та
суми нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2013 р., звітів з
праці за січень-червень 2013 року,
вбачається, що позивачем були
створення нові робочі місця в 2011 році, а
також, що ці робочі місця існують на
підприємстві позивача до теперішнього
часу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: - доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; - інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно пункту 135.2 статті 135 Податкового
кодексу України доходи визначаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують отримання платником
податку доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового кодексу України
інші доходи включають: вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Підпунктом 137.2.1 пункту 137.2 статті 137
Податкового кодексу України
встановлено, що доходом у разі
отримання коштів цільового
фінансування з фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів
визнається: - сума коштів, що дорівнює
частині амортизації об'єкта
інвестування (основних засобів,
нематеріальних активів), пропорційній
долі отриманого платником податку з
бюджету або за рахунок кредитів,
залучених Кабінетом Міністрів України,
цільового фінансування капітальних
інвестицій у загальній вартості таких
інвестицій в об'єкт.

Відповідно до підпункту 14.1.3 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
амортизація - системний розподіл
вартості основних засобів, інших
необоротних та матеріальних активів,
що амортизується протягом строку їх
корисного використання (експлуатації).

З вищевказаних положення
законодавства вбачається, що підпункту
137.2.1 пункту 137.2 статті 137 Податкового
кодексу України є спеціальною нормою
для визначенні бази оподаткування у
разі отримання коштів цільового
фінансування з фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів,
іншого визначення податковим
законодавством не встановлено, а тому
визначення податковим органом доходу
позивача як повної суми отриманих ним
коштів є безпідставним і таким, що не
ґрунтується на вимогах діючого
законодавства.

Таким чином, висновки податкового
органу про зобов'язання позивача
включити до валових доходів за 2011 рік
кошти в сумі 18 801 000 грн., які отримані по
договору про створення нових робочих
місць суперечить приписам підпункту
137.2.1 пункту 137.2 статті 137 Податкового
кодексу України, а тому є
безпідставними.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що при прийнятті оскаржуваних
рішень судами було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтовані
рішення, в яких повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Порушень норм матеріального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Калінінському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2013 р. у
справі № 805/6959/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки, що
встановлені статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко