Справа № 2а-2158/12/1470
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2158/12/1470

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Веселинівському районі
Миколаївської області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Веселинівському районі
Миколаївської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Веселинівському
районі Миколаївської області про
стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Управління Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Веселинівському
районі Миколаївської області про
стягнення витрат, пов'язаних із
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання за період з 01.01.2012 року
по 31.03.2012 року у сумі
30644,10 грн., з яких: 450 грн. - не враховані
суми витрат на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну, 29994,47 грн. -
не враховані суми щомісячної адресної
допомоги, 199,63 грн. - не враховані суми
витрат на виплату та доставку пенсії.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року у задоволенні вказаних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог про стягнення витрат,
пов'язаних із виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

В судове засідання представники сторін
не прибули попередньо звернувшись з
заявами про розгляд справи за їх
відсутності.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що витрати Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області на виплату і доставку
державної адресної допомоги,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Про деякі питання пенсійного
забезпечення», не підлягають
відшкодуванню відповідачем, оскільки
такі витрати не входять до складу
розміру пенсії по інвалідності та
визначеного статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV переліку соціальних
послуг і виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у спорах цієї категорії
(зокрема, постанова від 20 лютого 2012 року
№ 21-462а11, від 28 листопада 2012 року 21-381а12).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
відмовляючи у задоволенні позову в
частині відшкодування витрат,
понесених Управлінням Пенсійного
фонду України в Веселинівському районі
Миколаївської області у зв'язку із
виплатою пенсії по інвалідності від
трудового каліцтва або професійного
захворювання, суд першої інстанції
неправильно застосував положення
статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999
року № 1105-XIV та пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 04 березня 2003 року № 5-4/4
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 16 травня 2003 року за № 376/7697) з
огляду на викладене.

Так, колегія суддів наголошує, що
статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25
вказаних Основ за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

З огляду на викладене, оскільки пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 вказаних Основ є Фонд, що,
також, передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», яка
визначає перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 цих же
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене статтею
24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Пункт 7 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 04 березня 2003 року № 5-4/4, якому,
на думку відповідача, суперечать
вимоги управління ПФУ про
відшкодування витрат, не врегульовує
спірні відносини, які виникли у цій
справі, оскільки встановлене ним
правило та механізм взаєморозрахунків
на централізованому рівні між Фондом
та ПФУ розраховані на відсутність
спору та реалізуються за наслідками
попередньо здійснених згідно з
пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за
особовими справами потерпілих,
складання актів таких звірок,
узгодження й подання відповідних
довідок.

Статтею 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є,
зокрема, її відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 01
березня 2001 року № 121/2001 ПФУ здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через утворені в установленому порядку
головні управління ПФУ в Автономній
Республіці Крим, областях, містах
Києві, Севастополі, та управління ПФУ в
районах, містах і районах у містах.

З огляду на викладене, вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у спорах цієї категорії,
зокрема, у постановах від 12 червня 2012
року № 21-165а12 та від 21 травня 2013
року № 21-129а13.

З огляду на викладене, оскільки
оскаржуване судове рішення в частині
відмови у задоволенні вимог про
стягнення витрат, пов'язаних із
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання за період з 01.01.2012 року по
31.03.2012 року у сумі 450 грн. є помилковим,
колегія суддів вважає, що відповідно до
вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
постанова Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року підлягає скасуванню з прийняттям
по справі нової постанови про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 29
травня 2012 року - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 травня
2012 року по справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Веселинівському
районі Миколаївської області про
стягнення коштів - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Веселинівському
районі Миколаївської області про
стягнення коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Веселинівському
районі Миколаївської області () на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області () суми витрат на
виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну у розмірі 450
(чотириста п'ятдесят) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/