Справа № 805/2260/14
Суддя: Мальцева Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 р.
Справа № 805/2260/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мальцевої Н.Г.

розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, який мешкає в м. Авдіївка

до Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області, м. Донецьк,

третя особа Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, м. Київ в особі
Донецької філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України, м.
Донецьк

про зобов'язання вчинити певні дії,-

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області (далі - відповідач),
третя особа Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, в особі Донецької
філії державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, про зобов'язання
направити до реєстратора Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України, в особі
Донецької філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України копію
постанови від 26.04.2011 року про
повернення виконавчого документу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором та заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо припинення обтяження
речового права на нерухоме майно -
запис № 10964856) та копію постанови від
26.04.2011 року про повернення виконавчого
документу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
та заяву про припинення обтяження
рухомого майна - запис № 10964403.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на постанову
Господарського суду Донецької області
по справі №42/79Б від 05.12.11р., яким ФОП
ОСОБА_1 було визнано банкрутом та
приписи п.6 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
яким встановлено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури -
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладання
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається. Крім того, вважає, що
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
в порушення норм ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження» після
винесення Постанови про повернення
виконавчого документу від 26.04.2011р не
було направлено заяви встановленого
зразка, щодо припинення обтяження
рухомого та нерухомого майна. За таких
обставин позивач просив зобов'язати
відповідача вчинити певні дії.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Причин
неявки суду не повідомив, заяв про
відкладення розгляду справи не
надсилав.

Відповідач 17.03.2014 року до відділу
діловодства та документообігу суду
надав письмові заперечення вих.№35/5-13
від 03.02.2014 на позовну заяву, згідно з
якими останній з доводами позивача не
погоджується, оскільки вони не
ґрунтуються на нормах матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини. Посилається на ч.3 ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження», якою передбачено, що за
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другої цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно. За таких
обставин, у задоволенні позову просив
відмовити.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Причин неявки суду не повідомив,
заяв про відкладення розгляду справи
не надсилав.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Донецької області по справі № 42/79Б від
05.12.11р Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1),
що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
визнаний банкрутом, відкрита
ліквідаційна процедура та призначений
ліквідатор - арбітражний керуючий
Жмайло Олексія Івановича. (а.с.9-10)
Зазначеною постановою скасовано
арешти та інші обтяження щодо
розпорядження майном боржника -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Авдіївка.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011р №385/2011, Державна
виконавча служба України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)
відповідно до законів.

Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області, до складу якої
входить відділ примусового виконання
рішень, є органом державної виконавчої
служби відповідно до Закону України
«Про державну виконавчу службу», але не
є юридичною особою. Водночас, цей орган
є належним відповідачем у справах з
приводу оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, прийнятих у виконавчому
провадженні.

04.02.2011 року в.о. начальника відділу
державної виконавчої служби
Авдіївського міського управління
юстиції Резніковим А.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП № 24165148) про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором на підставі виконавчого
листа № 2-5061/2011, виданого 26.01.2011 р
Авдіївським міським судом Донецької
області. (а.с.19-20)

18.02.1011 року в.о. начальника відділу
державної виконавчої служби
Авдіївського міського управління
юстиції Резніковим А.М. винесено
постанову про передачу матеріалів
виконавчого провадження до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області. (а.с.21-22)

21.02.2011 року старшим державним
виконавцем ППВР ВДВС Головного
управління юстиції у Донецькій області
Бурнашевим О.В. було прийнято постанову
про прийняття до виконання виконавчого
провадження №24165148. (а.с.23-24)

17.03.2011 року старшим державним
виконавцем ППВР ВДВС Головного
управління юстиції у Донецькій області
Бурнашевим О.В. було прийнято постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. (а.с.25-26)

26.04.2011 року старшим державним
виконавцем ППВР ВДВС Головного
управління юстиції у Донецькій області
Бурнашевим О.В. було прийнято постанову
про повернення виконавчого документа,
припинення чинності арешту боржника та
скасування інших заходів примусового
виконання рішення. (а.с. 27-28)

Спірні правовідносини врегульовані
Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999р № 606 - XIV (зі
змінами та доповненнями) (далі - Закон
України «Про виконавче провадження»).

Згідно з Преамбулою Закону України
«Про виконавче провадження» цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Саме Законом України «Про виконавче
провадження» визначаються права та
обов'язки державного виконавця при
здійсненні ним виконавчого
продавження.

Частиною другою статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у разі якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем накладено арешт на майно
боржника, у постанові про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Судом встановлено, що 26.04.2011 року
старшим державним виконавцем ППВР ВДВС
Головного управління юстиції у
Донецькій області Бурнашевим О.В. було
прийнято постанову про повернення
виконавчого документа, при цьому,
вказаною постановою припинено
чинність арешту боржника та скасувано
інші заходи примусового виконання
рішення.

Порядок дій державного виконавця щодо
зняття арешту передбачений частиною 3
статті 50 Закону України «Про виконавче
провадження», якою встановлено, що за
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другій цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

Отже, зазначена норма Закону не
покладає на державного виконавця
обов'язку надіслання відповідної
постанови чи заяви про припинення
обтяжень нерухомого та рухомого майна
до органів, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно. Навпаки, вказана
норма чітко зазначає, що державний
виконавець повинен видати копії
постанови боржнику за його власною
заявою.

В матеріалах справи відсутні докази
звернення ФОП ОСОБА_1 із відповідною
заявою до відповідача для надання йому
додаткових копій постанов, з якими він
мав можливість звернутися до третьої
особи для зняття арешту, накладеного на
майно.

Щодо посилань позивача на обов'язок
відповідача направити до Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України в особі
Донецької філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України
відповідну заяву про припинення
обтяжень рухомого та нерухомого майна
суд зазначає наступне.

Згідно з ч.9 ст.16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов'язаний подати протягом п'яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
обтяження самостійно або на письмову
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Відповідно до п.6 Порядку ведення
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 05.07.2004,
№ 830, відомості про обтяження рухомого
майна вносяться до Реєстру на підставі
заяви обтяжувача чи уповноваженої ним
особи або рішення суду. Заяву про
виникнення, зміну, припинення обтяжень,
а також про звернення стягнення на
предмет обтяження (далі - заява)
підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є
юридична особа, підпис її
уповноваженої особи скріплюється
печаткою. У разі коли заява подається в
електронній формі, вона повинна
містити електронний підпис обтяжувача.

З аналізу наведених норм вбачається, що
заява про припинення обтяження на
нерухоме та рухоме майно підписується
обтяжувачем, при цьому у випадку з
нерухомим майном для державного
виконавця встановлена альтернатива
для подачі такої заяви, а саме -
самостійно чи на вимогу боржника.

Матеріали справи не містять вимоги
позивача, пред'явленої до відповідача
щодо подання відповідної заяви, крім
того, до матеріалів справи позивачем не
надано доказів оскарження дій
відповідача щодо невиконання,
покладеного на нього, на думку
позивача, обов'язку.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 8-11, 128, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа Державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України в особі
Донецької філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України, про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мальцева Н.Г.