Справа № 238/719/14-а
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/238/26/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Новоазовський
районний суд Донецької області в
складі:

судді-Бєльченко Л.А.

при секретарі- Межняковій О.О.,

розглянувши в скороченому провадженні
в м.Новоазовську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Новоазовському районі про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі неправомірними
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

в с т а н о в и в:

11 березня 2014 року позивач звернувся
до суду з зазначеним адміністративним
позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він отримує пенсію за
віком, призначену Управлінням
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» в розмірі 2782
грн., з 05 квітня 2012 року. Пенсію
обчислено із заробітної плати - 2867,08
грн., за період роботи в якості шахтаря
та й іншої роботи з 01.05.1991 року по 30.04.1996
року та з 01.07.2000 року по 23.03.2012 року.
Загальний страховий стаж складає 28
років 06 місяців, в тому числі стажу з
повним робочим днем на підземних
роботах - 19 років 08 місяців.

Вважає, що розмір його пенсії не в
повному обсязі відповідає Закону
України «Про престижність шахтарської
праці» від 02.09.2008 року №345. Маючи
підземного стажу майже 20 років, він
заробив значно більшу пенсію, а не
тільки мінімальний розмір пенсії.

26 листопада 2012 року він звертався
до суду з адміністративним позовом до
відповідача про визнання його дій
неправомірними, скасування
розпорядження , зобов*язання здійснити
перерахунок пенсії. Донецьким
апеляційним адміністративним судом
рішення суду першої інстанції
скасоване, у задоволені позовних вимог
йому, позивачеві, відмовлено. При
розгляді його касаційної скарги Вищий
адміністративний суд України
відзначив, що у поданій заяві про
визначення пенсії за віком від 12 квітня
2012 року, він, позивач, не висловив
бажання про виключення із підрахунку
заробітної плати певного періоду , тому
відповідачем для розрахунку пенсії
взято заробітну плату за періоди з
01.05.1991 року по 30.04.1996 року та з 01.07.2000 року
по 23.03.2012 року.

З огляду на це, 24 жовтня 2013 року він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Новоазовському районі
Донецької області з заявою здійснити
перерахунок його пенсії, відповідно до
статті 8 Закону України «Про
престижність шахтарської праці»
встановити пенсію, незалежно від місця
останньої роботи, в розмірі 80 відсотків
середньомісячної заробітної плати
шахтаря та при обчисленні заробітку
виключити період з 01.07.2000 року по 23.03.2012
року (виключити заробіток за період
роботи не в якості шахтаря з 27.10.2003 року
по 23.03.2012 року та з врахуванням
оптимізації виключити з 01.07.2000 року по
05.03.2003 року - 33 місяці, що складає не
більш як 10 відсотків тривалості
страхового стажу, що передбачено
абзацом 3 пункту 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року №1058.

Управління Пенсійного фонду в
Новоазовському районі відмовилось
прийняти заяву за встановленою формою,
передбаченою Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року №22-1, тому він
був вимушений направити поштою заяву
встановленої форми та заяву довільної
форми.

Рішенням від 11.11.2013 року УПФУ в
Новоазовському районі відмовило в
перерахунку пенсії, незалежно від
місця останньої роботи, із
середньомісячної зарплати шахтаря та
повідомило, що згідно названого Закону
України йому встановлена доплата 736,20
грн.

Позивач вважає, що таке рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі не відповідає
вимогам ст.8 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці», де зазначено, що мінімальний
розмір пенсії шахтарям, які
відпрацювали на підземних роботах не
менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність. Тобто, Закон вказує, що
головна складова пенсії це
середньомісячна зарплата шахтаря, при
чому місце останньої роботи для
призначення пенсії значення не має.

Він відпрацював на підземних
роботах 19 років 8 місяців за списком №1,
що дає йому право на встановлення
пенсії з особливостями визначеними
Законом України №345. Відповідач для
обчислення пенсії визначив
середньомісячну заробітну плату з
врахуванням його останньої роботи не в
якості шахтаря, чим порушив мої
додаткові гарантії визначені Законом
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці». В частині , що
стосується особливостей пенсійного
забезпечення шахтарів, які
відпрацювали на підземних роботах не
менш як 15 років.

Тому просив суд визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі, скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України від 11.11.2013 року про відмову в
перерахунку пенсії та визначення
середньої заробітної плати шахтаря
для обчислення пенсії незалежно від
місця останньої роботи, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі здійснити
перерахунок та виплату пенсії,
незалежно від місця останньої роботи, в
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря за період з
01.05.1991 року по 30.04.1996 року та без
врахування заробітку за період роботи
з 01.07.2000 року по 23.03.2012 року , але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність.

Із наданих на адресу суду
відповідачем заперечень вбачається, що
відповідач позовні вимоги не визнає,
оскільки, по перше: позивач вже
звертався до суду з таким же самим
позовом; по друге: протоколом
управління № 123 від 27.04.2012 року ОСОБА_1
було призначено пенсію за віком по
списку № 1 відповідно до вимог п. а ст. 13
Закону України « Про пенсійне
забезпечення» та ст. ст. 28, 40 Закону
України « Про загальнообов*язкове
пенсійне страхування. Після звернення
позивача до УПФУ у Новоазовському
районі 24.10. 2013 року із заявою про
перерахунок пенсії за віком на
пільгових умовах на підставі ст. 8
Закону України « Про підвищення
престижності шахтарської праці», йому
було відмовлено у задоволені заяви,
оскільки при призначені пенсії
позивачеві протоколом від 27.04.2012 року
були враховані вимоги ст. 8 Закону
України « Про підвищення престижності
шахтарської праці».

Справа розглядається в порядку
скороченого провадження на підставі
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України у передбачені
пунктом 4 ч.5 зазначеної норми КАС
України на підставі повідомлених
позивачем і відповідачем обставин.

Оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, вважаю
достатніми підстави для прийняття
судового рішення.

По справі встановлено обставини,
які підтверджуються такими доказами.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З копії трудової книжки позивача на
а.с.10-12 вбачається, що він працював
гірським робітником 1 розряду на шахті
ім..Газети «Правда» м.Донецька з 20
вересня 1982 року, 30 квітня 1983 року,
переведений гірським робітником
підземних робіт 3-го розряду, 30 грудня
1991 року переведений гірським майстром
підземних робіт, 01 квітня 1995 року
переведений підземним гірським
робітником 3-го розряду, 23 листопада 1995
року переведений машиністом підйому
підземних робіт.

Статтею ст.8 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» встановлено, що мінімальний
розмір пенсії шахтарям, які
відпрацювали на підземних роботах не
менш як 15 років для чоловіків за
Списком №1 , встановлюється незалежно
від місця останньої роботи, у розмірі 80
відсотків середньої заробітної плати
шахтаря, але не менш як три розміри
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Нормою, тотожною за змістом статті 8
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці», у
вигляді абзацу третього була доповнена
і частина 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В жодній з цих
зазначених норм закону не зазначено, що
вказаний мінімальний розмір пенсії
шахтарям (80 відсотків його середньої
зарплати) повинен застосовуватися до
пенсії з урахуванням розміру пенсії
за стаж більше 25 років.

Питання визначення розміру
пенсії за віком врегульовані статтею 27
Закону України про пенсійне
страхування, в частині першій якої
зазначено, що розмір пенсії за віком
визначається за наступною формулою:
П=Зп*Кс, де П - розмір пенсії у гривнях;
Зп-заробітна плата (дохід)
застрахованої особи, визначена
відповідно до статті 40 цього Закону, з
якої обчислюється пенсія у гривнях; Кс -
коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до статті 25 цього Закону.

Таким чином, суд вважає
обґрунтованими доводи позивача про те,
що мінімальний розмір пенсії шахтаря,
визначений статтею 8 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці», повинен
застосовуватися до розміру пенсії за
віком, визначеного відповідно до
частини 1 статті 27 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (до основного розміру
пенсії), а не до загального розміру
пенсії.

Абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
за кожний рік страхового стажу понад 35
років чоловіка і 30 років жінкам пенсія
за віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком. Зазначеного в абзаці
першому цієї частини. Тобто, це
підвищення до пенсії за
понаднормативний стаж (більше 35 років),
а у позивача їх вказано згідно
розпорядження №130299 дванадцять,
повинно сплачуватися додатково до
мінімального розміру пенсії шахтаря,
визначеного статтею 8 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці», а не в складі цього
мінімального розміру.

На підставі викладеного, вважаю,
що вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Слід зазначити, що заперечення
відповідача щодо того, що позивач вже
звертався до суду з тим же самим
позовом, суд вважає неспроможними,
оскільки,як зазначено вище, позивач
дійсно звертався до суду з позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними щодо нарахування
пенсії та забов*язання перерахувати її,
проте з даним позовом до суду, де
позивач висловив бажання про
виключення із підрахунку заробітної
плати певного періоду . позивач
звернувся вперше.

Керуючись ст.ст.2,18,69-71,99-100, 121, 143,
158-163, 168, 183-2 КАС України, Конституцією
України, Законами України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці», «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Новоазовському районі про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі неправомірними
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії - задовольнити .

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Новоазовському районі від
11.11.2013 року про відмову в перерахунку
пенсії та визначення середньої
заробітної плати шахтаря для
обчислення пенсії незалежно від місця
останньої роботи.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі здійснити
перерахунок та виплату пенсії,
незалежно від місця останньої роботи, в
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря за період з
01.05.1991 року по 30.04.1996 року та без
врахування заробітку за період роботи
з 01.07.2000 року по 23.03.2012 року, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Новоазовський районний суд Донецької
області. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя -