Справа № К/9991/59850/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/59850/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районного адміністрації
Дніпропетровської області, Центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про стягнення
одноразової компенсації за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що її чоловік ОСОБА_2 був учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Причиною його смерті стало
захворювання, пов'язане з роботами з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, тому відповідно до
положень статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на отримання одноразової
компенсації в зв'язку з втратою
годувальника в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат. На звернення ОСОБА_1
щодо виплати компенсації в зазначеному
розмірі управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районного адміністрації
Дніпропетровської області відмовило,
зазначивши, що компенсація була
виплачена позивачу в розмірі 379,30 грн,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836. На час пред'явлення позову ОСОБА_1
одноразову компенсацію в зв'язку з
втратою годувальника не отримувала.
Мінімальна заробітна плата станом на 22
червня 2010 року становить 884 грн, тому
компенсація повинна бути виплачена в
сумі 53 040 грн. Просила стягнути з
управління праці та соціального
захисту населення Томаківської
районного адміністрації
Дніпропетровської області на користь
позивача одноразову компенсацію в
зв'язку з втратою годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 53 040 грн.

Рішенням Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 7
вересня 2010 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з управління
праці та соціального захисту населення
Томаківської районного адміністрації
Дніпропетровської області на користь
позивача одноразову компенсацію в
зв'язку з втратою годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 53 040 грн.

Постановою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 серпня
2011 року апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Томаківської районного адміністрації
Дніпропетровської області задоволено
частково. Рішення Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від 7 вересня 2010 року змінено,
виклавши абзац другий резолютивної
частини у новій редакції: «Зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Томаківської
районної адміністрації провести
нарахування та виплату ОСОБА_1 в зв'язку
з втратою годувальника одноразової
компенсації відповідно до частини
першої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
яка склалася на момент проведення
виплат відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» з урахуванням вже проведеної
виплати в розмірі 379 грн. 30 коп.»

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить змінити постановлене
судове рішення суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2, чоловік
ОСОБА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною
його смерті стало захворювання,
пов'язане з роботами з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Відповідно до положень абзацу шостого
частини першої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (у редакції,
чинній з 9 липня 2007 року)
одноразова компенсація сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Частиною третьою статті 48 Закону № 796-XII
передбачено, що виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент втрати
годувальника.

Законом України від 6 червня 1996 року №
230/96-ВР статтю 48 Закону № 796-XII було
доповнено частиною сьомою, відповідно
до положень якої розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-XII фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Вихідним критерієм обрахунку спірної
суми одноразової компенсації
відповідно до положень статті 48 Закону
№ 796-XII визначено мінімальну заробітну
плату, розмір якої встановлюється
законами України про Державний бюджет
на відповідний рік.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію абзаців 2 - 7
частини 1, частини 3, абзаців 2 - 7 частини
4 та частини 7 статті 48 Закону № 796-XII
зупинено на 2007 рік.

Статтею 62 вказаного Закону визначено,
що роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено сім'ям, які втратили
годувальника, одноразову компенсацію в
розмірі 379,30 грн, який не
відповідав розміру, встановленому
Законом № 796-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 20 квітня 2007 року № 649
було збільшено розмір одноразової
компенсації сім'ям, які втратили
годувальника, - 7586 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-р/2007 положення
пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Положення пункту 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнані неконституційними
та втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
від 9 липня 2007 року №6-р/2007, яке не має
зворотної дії в часі. Якщо суб'єкт
владних повноважень виплатив
одноразову компенсацію під час дії
зазначеної норми Закону, то після
прийняття рішення Конституційним
Судом України у нього не виникло
додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачу одноразової компенсації.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов повністю, вважав, що позивачу
ОСОБА_1 не була нарахована та виплачена
одноразова компенсація, оскільки
згідно розпорядження відповідача № 71
від 22 березня 2007 року одноразова
компенсація дружині (дітям), які
втратили годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі
379,30 грн за період з 1 березня 2007 року по
31 березня 2007 року була призначена
ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, долученої до
апеляційної скарги, виплата
одноразової компенсації, призначеної
ОСОБА_1, в розмірі 379,30 грн (тип
відомості 16, відомість 1) проводилась у
червні 2007 року через поштове
відділення 53500, згідно звіту з
поштового відділення компенсація
отримана (а.с. 77, зворотній бік).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення суду першої інстанції, оцінку
цій довідці не дав, зазначених судом
першої інстанції обставини не
перевірив, дату фактичної виплати
позивачу одноразової компенсації не
встановив, а тому прийшов до
передчасного висновку про зобов'язання
відповідача перерахувати розмір
одноразової компенсації.

Позивач в доводах касаційної скарги
наполягає на тому, що не отримувала
виплати в розмірі 379,30 грн.

Відповідно до положень статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до положень частини другої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Оскільки зазначені порушення норм
процесуального права, допущені судами,
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 7
вересня 2010 року та постанову
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 серпня 2011 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.