Справа № 629/771/14-а
Суддя: Жмуд Н. М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/771/14-а
Номер провадження 2-а/629/25/14
Постанова

іменем України

20.03.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого судовим засіданням - судді
Жмуд Н.М., за участю секретаря судових
засідань - Торенко Ю.П., адвоката -
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань Лозівського міськрайонного
суду Харківської області в місті
Лозова Харківської області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Виконавчого комітета
Лозівської міської ради Харківської
області про визнання протиправною
відмовою суб»єкта владних повноважень,
-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що вона
є власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. 25.11.2013 року вона
звернулася до виконавчого комітету
Лозівської міської ради Харківської
області з заявою про надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення та
влаштування в квартирі, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. 10.01.2014 року листом
№ 02-13-4/12 відповідачем було відмовлено
йому в наданні дозволу на відключення
вищевказаної квартири від мережі
централізованого опалення, оскільки
відключення від мереж центрального
опалення та гарячого водопостачання
проводиться тільки для житлових
будинків в цілому, так як згідно вимог
наказу № 4 від 22 листопада 2005 року
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України з внесеними змінами від 06
листолпада 2007 року, не передбачена
можливість відключення окремих
житлових приміщень (квартир) при
відмові споживачів від
централізованого теплопостачання.
Вважає, що відповідач відмовивши в
наданні дозволу на відключення
вищевказаної квартири від мережі
централізованого опалення порушив
вимоги законодавства, оскільки обмежує
її право власника розпоряджатися своїм
майном.

У судове засідання позивач не
з»явилася, про час та місце слухання
справи повідомлялася своєчасно та
належним. Про те, від її імені, до суду,
подано письмові заяви про розгляд
справи за її відсутності, так як її
інтереси представлятиме адвокат
ОСОБА_2. Позивач зазначила, що на своїх
позовних вимогах вона наполягає в
повному обсязі.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2,
який діє на підставі договору від 31
січня 2014 року в судовому засіданні
наполягав на задоволенні позовних
вимог в повному обсязі та зазначив, що
10.01.2014 року листом № 02-13-4/12 позивачу
було відмовлено в наданні дозволу на
відключення квартири від мережі
централізованого опалення, зазначаючи
при цьому, що цією відмовою відповідач
обмежує право власника розпоряджатися
своїм майном. Крім того, відповідач
порушив права ОСОБА_3 та права її
неповнолітніх дітей щодо проживання в
квартирі у відповідному
температурному режимі у відповідності
до «ДСТУ 30494-96 Будівлі житлові і
суспільні. Параметри мікроклімату в
приміщеннях», де зазначено, що
температура у приміщенні повинна бути
не меншою 18 градусів за цельсієм. Також
вказав на те, що ст. 6 ЗУ «Про охорону
дитинства» передбачено обов»язок
держави щодо вжиття заходів на
забезпечення відповідних санітарних
умов проживання дітей. Також зазначив,
що відповідно до ст. 6 ЗУ «Про
теплопостачання», одними з принципів
державної політики у сфері
теплопостачання є оптимальне
поєднання систем централізованого,
помірно-централізованого,
децентралізованого та автономного
теплопостачання відповідно до
затверджених місцевими органами
виконавчої влади схем теплопостачання
з періодом перегляду п»ять років,
сприяння розвитку конкурентних
відносин на ринку теплової енергії, а
також забезпечення захисту прав та
інтересів споживачів. Споживач або
суб»єкт теплопостачання має право
вибирати (змінювати) теплопостачальну
організацію, якщо це технічно можливо,
що є одним з основних принципів
господарювання у сфері
теплопостачання, закріплених у ст.. 19 ЗУ
«Про теплопостачання». Крім того,
відповідно до ст.. 24 ЗУ «Про
теплопостачання», одним із прав
споживача теплової енергії є право на
вибір одного або декількох джерел
теплової енергії чи теплопостачальних
організацій, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами. Таким
чином, згідно ЗУ «Про теплопостачання»,
можливість облаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання обумовлена виключно
технічними можливостями та технічними
умовами, а не будь-якими іншими
чинниками.

Інтереси відповідача - виконавчого
комітету Лозівської міської ради
Харківської області у судовому
засіданні 20 березня 2014 року,
представляла Бовдуй О.О., яка вказала,
що має усне заперечення з приводу
позовних вимог. У своїх усних
запереченнях представник відповідача
посилалася на те, що правовідносини
щодо відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання регулюються Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.05 року № 630 (зі
змінами) та Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого теплопостачання та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання. Зазначений Порядок
визначає процедуру та можливість
надання дозволу на відключення від
мереж централізованого опалення та
гарячого водопостачання окремого
житлового будинку при відмові усіх
власників окремих приміщень (квартир
будинку). Можливості щодо відключення
окремих житлових приміщень Порядком не
передбачено. Вважає, що рішення
постійно діючої міжвідомчої комісіє є
законним і правомірним, просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Станом на 11 березня 2014 року, у судовому
засіданні, інтерси відповідача за
довіренністю представляла Макущенко
О.Г., яка також заперечува проти
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що згідно до Постанови КМУ,
встановлена відповідна заборона на
вчинення таких дій. Дана Постанова є
чинною і ніким не скасова. Крім того,
представник відповідача пояснила, що
до розгляду вказаної заяви, яку подала
позивач, нормативним законодавством
встановлена відповідана процедура, і,
крім даної заяви, позивач мала право
надати на розгляд комісії і відповідні
документи, перелік, яких вказано в
даній Постанові КМУ. Про те, вони нею не
були подані. Також представник
відповідача зазначила, що самого
позивача на засідання комісії, коли
розглядали її заяву, не викликали, бо це
не обов"язково. Адже це право комісії,
чи викликати особу чи ні. І в загалі,
такого роду заяви, які подала позивач,
комісія мала право в не розглядати по
суті, а повідомити заявника, що її заява
розгляду не підлягає.

Перевіривши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду публічно -
правовий спір, у якому хоча б однією із
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова особа чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних та
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішення (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності.

Матеріали справи свідчать про те, що
спір виник між позивачем - фізичною
особою та відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень.

Матеріалами справи встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 21 серпня 2013 року позивач є
власницею квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, право власності
зареєстровано в реєстраційній службі
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області 21 серпня
2013 року, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу та копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. (а.с.№ 25-30)

Зазначена квартира розташована в
багатоповерховому будинку та
обладнана централізованим опаленням.
Позивач з моменту придбання мешкає в
спірній квартирі, але послуги з
централізованого опалення надаються
не належним чином, не підтримується
температурний режим, гаряче
водопостачання відсутнє на протязі 20
років.

25 листопада 2013 року позивач звернулася
з заявою до виконавчого комітету
Лозівської міської ради Харківської
області про надання дозволу на
відключення належної позивачці
квартири від центрального опалення та
влаштування в ній індивідуального
опалення, але їй в цьому було
відмовлено, оскільки згідно вимог
наказу № 4 від 22 листопада 2005 року
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України з внесеними змінами від 06
листопада 2007 року, не передбачена
можливість відключення окремих
житлових приміщень (квартир) при
відмові споживачів від
централізованого теплопостачання.
Згідно діючих законодавчих актів
встановлення автономного опалення в
квартирах дозволяється лише при умові
відключення від централізованого
опалення та переходу на автономне
опалення всього будинку.

Позивач вважає дії відповідача
неправомірними та такими, що не
відповідають вимогам закону та
порушують її законні права та інтереси.

Відповідно до п. 6 ст. 26 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" у разі
зникнення потреби в отриманні послуги
або відмови споживача від користування
послугою виконавця, споживач має право
розірвати договір в порядку,
встановленому законом. Право споживача
на вільний вибір одного або декількох
джерел теплової енергії чи
теплопостачальної організації
гарантується ст. 19, 24 Закону України
"Про теплопостачання".

Згідно п. п. 24, 25, 26 Постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
за № 630 "Про затвердження правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", із змінами та
доповненнями, споживачі можуть
відмовитись від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання у суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил
проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, у тому числі їх права та
обов'язки, порядок розрахунків,
підстави й розмір відповідальності,
регулюються Законом від 12 травня 1991
року № 1023-ХІІ «Про захист прав
споживачів», Правилами надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
за № 630, Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 року № 4 (із змінами,
внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу
від 06.11.2007 N 169, який набув чинності з
09.12.2007 року), іншими нормативними
актами, а також умовами укладеного
договору.

Ці правила регулюють відносини між
суб'єктом господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальних послуг
(виконавцем), і фізичною та юридичною
особою, яка отримує або має намір
отримувати послуги з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення
(споживачем).

Відповідно до ст. 8 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення ці
послуги надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Споживач може відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживача від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється в
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства. При
цьому витрати, пов'язані з відключенням
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води,
відшкодовуються споживачем відповідно
до калькуляції, складеної виконавцем.

Виходячи з викладеного, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_3 оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, теплозабезпечення
вказаної квартири тривалий період часу
проводилося не на належному рівні і
якість послуг з теплопостачання, що
надається не відповідає рівню
споживання, достатньому для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право зокрема володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Громадяни для задоволення
своїх потреб можуть користуватися
об'єктами права державної та
комунальної власності відповідно до
закону. Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд і має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Держава не втручається у
здійснення власником права власності.
Це означає, що власник може чинити
стосовно своєї речі усе, що не
заборонено законом або не суперечить
соціальній природі власності. Воля
власника щодо реалізації влади над
річчю, в тому числі і над нерухомою,
виражається у володінні, користуванні
і розпорядженні нею.

Своє право над річчю власник здійснює
завжди своєю владою та у своєму
(власному) інтересі. Незважаючи на
передбачене цивільним законодавством
право власника вільно користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
відмова відповідача обмежує таке право
позивача шляхом заборони йому, як
власнику відокремленого приміщення -
квартири, вибирати спосіб опалення
цього приміщення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 383 ЦК
України, власник може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна, права якого суттєво
порушені, відповідно до ст. 391 ЦК
України, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Таке право особи реалізується
шляхом звернення до суду з позовом про
захист свого порушеного права та
усунення будь-яких перешкод у вільному
та на власний розсуд користуванні та
розпорядженні майном.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
теплопостачання», одними з принципів
державної політики у сфері
теплопостачання є оптимальне
поєднання систем централізованого,
помірно-централізованого,
децентралізованого та автономного
теплопостачання відповідно до
затверджених місцевими органами
виконавчої влади схем теплопостачання
з періодом перегляду п'ять років,
сприяння розвитку конкурентних
відносин на ринку теплової енергії, а
також забезпечення захисту прав та
інтересів споживачів. Зазначені
положення відносяться і до основних
завдань державного регулювання у сфері
теплопостачання, що закріплено у ст. 15
Закону України «Про теплопостачання».

Споживач або суб'єкт теплопостачання
має право вибирати (змінювати)
теплопостачальну організацію, якщо це
технічно можливо, що є одним з основних
принципів господарювання у сфері
теплопостачання, закріплених у ст. 19
Закону України «Про теплопостачання».
Крім того, відповідно до ст. 24 Закону
України «Про теплопостачання», одним
із прав споживача теплової енергії є
право на вибір одного або декількох
джерел теплової енергії чи
теплопостачальних організацій, якщо це
можливо за існуючими технічними
умовами. Таким чином, згідно Закону
України «Про теплопостачання»,
можливість облаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання обумовлена виключно
технічними можливостями та технічними
умовами, а не будь-якими іншими
чинниками.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі
люди є рівні у своїх правах. Кожен має
право на достатній життєвий рівень для
себе і своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло, що закріплено у
ст. 48 Конституції України. Вказане
право є персональним правом кожного
громадянина України.

В позовній заяві позивач однією з
підстав встановлення індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання
зазначає неналежну якість
централізованого опалення. Таким
чином, право позивачки на відключення
від мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання ґрунтується
на її конституційному праві на
достатній життєвий рівень.

Враховуючи вказані положення
Конституції України, а також положення
чинного законодавства у сфері
теплопостачання, якими передбачено
право окремого споживача на
відключення належних йому приміщень
будинку від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води,
суд прийшов до висновку, що відмова
відповідача у задоволенні заяви
позивачки не ґрунтується на вимогах та
положеннях закону, а тому є
протиправною.

Враховуючи вимоги ст. 2 КАС України,
рішення суб'єктів владних повноважень
повинні бути прийняті на підставі та у
відповідності із Конституції та
законами України, обґрунтовано,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи.

Однак в даному випадку відповідач
прийняв рішення без врахування
інтересів власника житлового
приміщення та з порушенням його прав
щодо вільного користування та
розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.
Право особи на звернення до суду, у тому
числі адміністративного, на захист її
прав, свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом є одним із
найважливіших прав, гарантованих
Конституцією України. Законодавством
про судоустрій, КАС гарантується усім
суб'єктам правовідносин захист їх прав,
свобод і законних інтересів. Кожен має
право звернення до суду і будь-які
угоди про відмову від звернення є
недійсним.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкти
владних повноважень повинні подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Відповідач в порушення вимог цієї
норми закону, не надав суду
переконливих, належних доказів, які б
вказували на те, що виконавчий комітет
Лозівської міської ради Харківської
області діяв на підставі, у спосіб та в
межах повноважень, передбачених
законом.

В свою чергу позивачем обґрунтовано
доведено правомірність спірних дій, що
підтверджується обставинами,
викладеними вище.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому частиною 2
статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що Конституція України,
Закони України мають вищу юридичну
силу по відношенню до інших
підзаконних нормативних актів, яким в
даному випадку є Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
за № 630, Порядок відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 року № 4, на які
посилається відповідач надаючи
відповідь про відмову у відключенні
квартири позивачки від системи
централізованого опалення, то відмова
виконавчого комітету Лозівської
міської ради Харківської області від 10
січня 2014 року за № 02-13-4/12 в наданні
дозволу на відключення належної ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1 від централізованого
опалення та у влаштуванні у вказаній
квартирі індивідуального опалення є
необґрунтованою та безпідставною, що
тягне за собою її неправомірність.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 21, 22, 24, 41
Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391
ЦК України, ст.ст. 8-11, 69, 71-72, 104, 105, 106, 138,
143, 158-163 КАС України, Законом України
"Про житлово-комунальні послуги",
Законом України від 12 травня 1991 року №
1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»,
Законом України "Про теплопостачання",
Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання",
суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Виконавчого
комітета Лозівської міської ради
Харківської області про визнання
протиправною відмовою суб»єкта
владних повноважень, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову № 02-13-4/12
від 10 січня 2014 року Виконавчого
комітету Лозівської міської ради
Харківської області - у наданні дозволу
ОСОБА_3 на відключення її житлової
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 від мереж централізованого
опалення з метою влаштування в
квартирі індивідуального (автономного)
опалення.

Не стягувати на користь ОСОБА_3 з
Виконавчого комітета Лозівської
міської ради Харківської області -
судовий збір, згідно заяви позивача.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб»єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п»ятиденного строку з
моменту отримання суб»єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

(Повний текст Постанови суду
виготовлений судом 21 березня 2014 року).

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд