Справа № 814/3820/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3820/13-а

Категорія: 8.1.1 Головуючий в 1 інстанції:
Зіньковський О. А. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Кравченко К.В. та Вербицької
Н.В.

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача
- Кузнєцова Олександра Ілларіоновича
та представника відповідача - Гави
Олега Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техморгідрострой
Миколаїв" до Державної податкової
інспекції у Центральному районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Техморгідрострой
Миколаїв" (далі ТОВ) звернулось до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі ДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення за
№ від 17 травня 2013 року в частині
розміру застосованих штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що штрафні (фінансові)
санкції за наслідками перевірок, які
здійснюються контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних санкцій, а тому
застосування ДПІ санкцій, передбачених
Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" є неправомірним.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року позовні вимоги задоволено. Суд
скасував податкове
повідомлення-рішення ДПІ за № від
17 травня 2013 року в частині розміру
штрафних санкцій в сумі 690475,50 грн..

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ
подала апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ було проведено документальну
планову виїзну перевірку ТОВ з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2010
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами зазначеної перевірки
складено акт за №423/22-600/36383806 від 25
квітня 2013 року, яким встановлено
порушення позивачем пп.7.3.6 п.7.3, пп.7.4.1,
пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.2 п.7.5, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість", п.187.8 ст.187, 190.2 ст.190, пп.192.1.2
ст.192, п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.1, ст.200 ПК
України, внаслідок не своєчасного
включення та не включення до
податкових зобов'язань ПДВ,
обчисленого з вартості послуг, наданих
нерезидентами, місце надання яких є
митна територія України, що призвело до
заниження позивачем ПДВ всього в
загальній сумі 250911,00 грн..

На підставі акту проведеної перевірки
та в зв'язку з виявленими порушеннями
ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення за № від 17
травня 2013 року, яким визначено суму
грошового зобов'язання за основним
платежем - 250911, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 815931,00
грн..

Нарахування ДПІ штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 815931,00 грн. і стало
підставою для звернення ТОВ з позовом
до суду.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи вимоги суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги ТОВ є обґрунтованими,
підкріплені належними та достатніми
доказами, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.11 підрозділу 10 розділу
ХХ "Перехідні положення" ПК України
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
наслідками перевірок, які здійснюються
контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі акту проведеної перевірки за
№423/22-600/36383806 від 25 квітня 2013 року та в
зв'язку з заниженням податкових
зобов'язань з ПДВ за період з 01 квітня
2010 року по 31 грудня 2012 року ДПІ до
позивача було застосовано штрафні
(фінансові) санкції шляхом винесення 17
травня 2013 року податкового
повідомлення-рішення за №.

Починаючи з 01 січня 2011 року та станом на
травень 2013 року відносини, що виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначення вичерпного
переліку податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулювалися ПК України, статтею 123.1
якого встановлено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, то це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Податковим повідомленням-рішенням від
17 травня 2013 року за № ТОВ
визначено податкове зобов'язання за
основним платежем у розмірі 250911,00 грн.,
25% з яких складає - 62727,75 грн..

Разом з тим, ч.2 ст.123.1 ПК України
встановлено, що при повторному
протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку (ПДВ),
зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

З акту проведеної перевірки за
№423/22-600/36383806 від 25 квітня 2013 року
вбачається, що в 2011 році ДПІ проводила
перевірку ТОВ, за наслідками якої
складені акт від 04 травня 2011 року за
№550/23-600/36383806, податкове
повідомлення-рішення за № від 16
травня 2011 року та донараховано ПДВ на
суму 411300,00 грн., які були сплачені
позивачем до бюджету в повному обсязі.

Отже, з урахуванням повторності
визначення суми податкового
зобов'язання з ПДВ (акт від 04 травня 2011
року за №550/23-600/36383806 та рішення за
№ від 16 травня 2011 року), колегія
суддів вважає за необхідне погодитись
з сумою розрахованих судом першої
інстанції штрафних санкцій, на яку
повинно бути скасовано податкове
рішення № від 17 травня 2013 року, за
такою формулою: 250911,00 грн. х 50% = 125455,50
грн.; 815931,00 грн. - 125455,50 грн. = 690475,50 грн..

А тому, враховуючи, що станом на час
винесення податкового
повідомлення-рішення від 17 травня 2013
року за № застосування штрафних
(фінансових) санкцій регулювалось
положеннями ст.123 ПК України, якою
передбачено розрахунок штрафних
санкцій виходячи з нарахованої
податковим органом загальної суми
податкового зобов'язання, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що нарахування
ДПІ таких санкцій на суму заниження
податкових зобов'язань у кожному
податковому періоді, а не на загальну
суму визначеного податковим органом за
результатами перевірки податкового
зобов'язання, є протиправним та таким,
що суперечить податковому
законодавству.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Доводи ДПІ викладені у апеляційній
скарзі за змістом ідентичні наданим до
адміністративного позову
запереченням, зазначених висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: К.В. Кравченко Н.В. Вербицька