Справа № 801/4815/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/5873/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправними та скасування рішень за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 травня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим, в якому просила
визнати протиправними та скасувати
рішення відповідача №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81
від 22 квітня 2013 року про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасне
надання розрахунків сум страхових
внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування в строки,
встановлені законодавством, на
загальну суму 1020 грн. На обґрунтування
позову послалась на відсутність в
Управління Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим правових підстав для
застосування до неї фінансових санкцій
на підставі недіючої норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 травня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року, позов задоволено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах, встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 квітня 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим на підставі п. 5 ч. 9 ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» винесено рішення №№ 81, 80,
79, 78, 77, 76 про застосування до ОСОБА_4
фінансових санкцій на загальну суму 1020
грн. за несвоєчасне надання позивачем
розрахунків сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне
страхування (несвоєчасне надання
звітів за формою 25) в строки,
встановлені законодавством, за 2004 - 2009
роки відповідно.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що Управлінням Пенсійного фонду
України в Чорноморському районі
Автономної Республіки Крим
неправомірно винесено оскаржувані
рішення від 22 квітня 2013 року про
застосування до позивача фінансових
санкцій на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки зазначена норма Закону
втратила чинність з 01 січня 2011 року
згідно із Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI і не діяла на дату
прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, яка діяла до 01 січня 2011 року)
було передбачено застосування
виконавчими органами ПФУ фінансових
санкцій до страхувальників за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ, а саме, накладення штрафу у
встановленому розмірі.

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
наведена вище норма матеріального
права із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була виключена.

В той же час, згідно з абз. 5 п. 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
01 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страхувальників, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків, що
нарахування після 01 січня 2011 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
позивачу штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 20 листопада 2012 року та 04
червня 2013 року.

Отже, виходячи з обставин справи,
встановлених судами, та наведених
вимог законодавства, колегія суддів
приходить до висновку про
протиправність винесених відповідачем
рішень №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81 від 22 квітня 2013
року про застосування до позивача
фінансових санкцій та наявність
правових підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального та процесуального
права. Оскаржувані судові рішення є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 травня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: З оригіналом згідно
помічник судді Н.В.
Мостова Я.Л. Іваненко М.І.
Мойсюк В.В. Тракало