Справа № 826/8533/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/59412/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Конюшка К.В.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.06.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Омега Банк" до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Омега
Банк» звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
скасування постанови № ПНШ-124/20-007/13 від
17.05.2013 року, якою на позивача накладено
штраф в розмірі 2176371,06 грн.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 18.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.10.2013 року, адміністративний позов
задовольнив, постанову № ПНШ-124/20-007/13
від 17.05.2013 року скасував.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповіідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою у якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
частково скасувати вказані судові
рішення та постановити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Протоколом про
правопорушення у сфері гарантування
вкладів фізичних осіб від 17.04.2013 року №
20/35, складеним Фондом гарантування
вкладення фізичних осіб, встановлено
порушення публічним акціонерним
товариством «Омега Банк» ч. 3 ст. 22
Закону України «Про систему
гарантування вкладників фізичних
осіб» та абз. 1 п. 7 розділу III Положення
про порядок розрахунку, нарахування і
сплати зборів до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, затвердженого
рішенням виконавчої дирекції
відповідача від 02.07.2012 року № 1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.07.2012 року за № 1273/21585,
а саме встановлено, що станом на 16.04.2013
року позивачем не здійснено сплату
регулярного збору до Фонду
гарантування вкладників фізичних осіб
за 1-й квартал 2013 року.

Постановою Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб № ППС-124/20-035/13 від 18.04.2013
року відносно позивача було відкрито
справу про правопорушення у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб за
ознаками вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», а саме невиконання
Позивачем нормативно-правових актів
відповідача.

Постановою № ПНШ-124/20-007/13 від 17.05.2013
року, у зв'язку із встановленням
допущення позивачем зазначених вище
порушень на позивача накладено штрафні
санкції у розмірі 2176371,06 грн.

Підставою для накладення штрафу на
позивача слугувало встановлення не
здійснення ним своєчасної сплати
регулярного збору до Фонду
гарантування вкладників фізичних осіб
за 1-й квартал 2013року.

Обов'язок сплати такого збору
встановлено ч. 3 ст. 22 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» та абз. 1 п. 7 розділу ІІІ
Положення про порядок розрахунку,
нарахування і сплати зборів до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
затвердженого рішенням виконавчої
дирекції фонду гарантування від 02.07.2012
року № 1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.07.2012
року за №1273/21585

Зокрема вказаними нормами встановлено,
що учасник Фонду зобов'язаний
здійснювати сплату регулярного збору
до Фонду щоквартально до 15 числа
місяця, наступного за кварталом, за
який здійснюється сплата.

Позивач не заперечує, що станом на
16.04.2013 року ним не було здійснено сплату
регулярного збору, однак вказує на те,
що таке порушення, по-перше було
вчинено не з вини позивача, а по-друге
порушення позивачем було виявлено
самостійно, до отримання протоколу про
правопорушення у сфері гарантування
вкладів фізичних осіб та постанови про
накладення штрафу. Порушення було
виправлено самостійно та самостійно
сплачено пеню.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, починаючи з кінця 2012 року
змінилася система подання звітів та
порядок сплати зазначених вище
платежів. Так, в пункт 7 розділу ІІІ
Положення про порядок розрахунку було
внесено зміну, що встановила новий
порядок розрахунку і сплати
регулярного збору починаючи з І-го
кварталу 2013 року. Новий порядок
проведення розрахунків суми збору
передбачав зміну досить складного
механізму вирахування
середньоарифметичних щоденних
залишків по передбачених
законодавством рахунках, тому позивачу
необхідно було вносити зміни до
програмного забезпечення, яке
супроводжувало ці операції.
Позивач провів удосконалення модуля
програмного забезпечення складання та
подання звітності до Фонду, було
змінено послідовність оброблення
інформації. До дати впровадження
удосконалення модуля, кошти, які
підлягали сплаті акумулювалися
заздалегідь, а потім впродовж кварталу
щомісячно сплачувалися до Фонду.

З моменту удосконалення програмного
забезпечення схема змінилася, з 01.04.2013
року сплата збору та подання звіту до
ФГВФО проходять в один термін. В
програмному модулі йде розрахунок суми
збору, що підлягає сплаті до Фонду і
одночасно автоматично формується
платіжне доручення на перерахування
збору. Платіжне доручення оброблюється
в «АБС документи дня», а потім попадає
до «СЕП».

10.04.2013 року в удосконаленому модулі
програмного забезпечення складання та
подання звітності до Фонду було
створено та підписано платіжне
доручення щодо перерахування збору до
Фонду. Платіжний документ потрапив до
«АБС документи дня», який опрацьовує
створені та підписані в окремому
програмному модулі документи
автоматично. Під час оброблення в АБС
даний платіжний документ було
віднесено «АБС документи дня» до
«видалених» документів». Це
відбулося у зв'язку з неузгодженням
змін (удосконалень) в програмному
модулі Фонду з процесами
програмного комплексу «АБС документи
дня».

Даний платіжний документ був першим
документом, створеним після оновлення
програмного забезпечення складання та
подання звітності до Фонду. Збій в
процесі опрацювання та контролю в
удосконаленому модулі програмного
забезпечення автоматично створених
платіжних документів і призвів до того,
що відповідальними працівниками
позивача не було встановлено, що суми
регулярного збору не були своєчасно
сплачені. Так як платіжний документ
пройшов успішну обробку в програмному
модулі забезпечення складання та
подання звітності до Фонду, та до цього
часу всі платіжні доручення позивача
до Фонду відправлялися без перешкод, у
працівника не викликало підозри, що
даний платіж не пройшов автоматичну
обробку в програмному комплексі «АБС
документи дня» і не потрапив до «СЕП».

Зазначені обставини підтверджується,
також, листом ТОВ «Софт рев'ю»
(підприємство, яке здійснює
обслуговування програмного
забезпечення позивача та ін. на
підставі Свідоцтва № 19704 від 26.02.2007
року, комісією НБУ встановлено
відповідність даного програмного
забезпечення положенням документа
«Вимоги НБУ до програмного комплексу
«Операційний день банка»,
затвердженого Постановою правління
від 12.05.1995 року № 106) вих. № 24-05/2013 от
24.05.2013 року. Згідно тексту цього листа,
який складений в результаті перевірки
спеціалістами викладених обставин.

Відповідно до п. 4.5. Договору № 01-11/2005 на
передачу прав використання, та
гарантійне супроводження програмного
комплексу SRBank4forOracle від 01.11.2005 року,
укладеному між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
(правонаступником якого є позивач) та
ТОВ «Софт Рев'ю» (виконавець відповідно
до цього договору) виконавець гарантує
відповідність Програмного продукту
нормам та вимогам, перерахованим в п. 2.1
цього Договору. У разі зміни
законодавства України або нормативних
документів Національного банку
України, виконавець зобов'язаний
доопрацювати Програмний продукт в
рамках договору про післягарантійному
супроводженні Програмного
продукту.

На реалізацію цього пункту сторони
уклали договір № 01-05/2006 на надання
послуг із супроводження програмного
комплексу від 01.09.2006 року, згідно з яким
виконавець приймає на себе
зобов'язання здійснювати
післягарантійне супроводження
програмного комплексу. Положення
договору № 01-05/2006 на надання послуг із
супроводження програмного комплексу
від 01.09.2006 року передбачають
зобов'язання виконавця по супроводу
програмного комплексу автоматизована
банківська система SRBank4forOracle.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що працівником позивача
були вчинені дії у чіткій
відповідності до вимог
нормативно-правових актів Фонду, а
саме: вимоги, визначеної в абз. 1 п.7
Розділу ІІІ Положення про порядок
розрахунку щодо сплати регулярного
збору до Фонду щокварталу до 15 числа
місяця, наступного за звітним
кварталом.

Причиною порушення став технічний збій
у роботі автоматизованої банківської
системи, який жодним чином не залежав
від дій (або бездіяльності)
відповідного працівника, та, в свою
чергу, був наслідком впровадження
нової, невипробуваної до того моменту
системи обліку, нарахування та сплати
збору до Фонду.

Позивач, одразу ж як йому стало відомо
про не проходження платежу, самостійно
сплатив суму регулярного збору 22.04.2013
року.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Фактичні обставини, які встановлені
судами попередніх інстанцій свідчать
про те, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення, у
зв'язку з чим його відповідальність
виключається в силу положень частини 2
статті 218 Господарського кодексу
України.

Колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід відхилити, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб відхилити,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.06.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: