Справа № 872/4249/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 рокусправа № 0870/10820/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі №0870/10820/12 за позовом
корпорації «POLONINA USA, INC.» в особі
«Представництва «Полоніна Ю Ес Ей,
ІНК.» до Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Корпорації «POLONINA USA, INC.» в особі
«Представництва «Полоніна Ю Ес Ей,
ІНК.» 14 листопада 2012 року звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби,
згідно якого просить визнати
протиправними та скасувати прийняті
відповідачем податкові
повідомлення-рішення № від 16.07.2012
р. та № від 12.11.2012 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що вказані податкові
повідомлення-рішення повинні бути
скасовані, оскільки висновки
відповідача на підставі яких їх було
прийнято, викладені у акті №145/2232-18/26574081
від 27.06.2012 року (далі - акт перевірки),
щодо відсутності реального характеру
господарських операцій по
взаємовідносинах позивача з ТОВ
«Цоколь», є безпідставними та
необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року адміністративний позов
задоволено. Суд визнав протиправним та
скасував податкові
повідомлення-рішення відповідача
№ від 16.07.2012 р. та № від 12.11.2012
р.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідачем не доведена
правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, у
зв'язку із чим позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована висновками перевіряючи
осіб які зроблено в акті перевірки щодо
заниження позивачем суми
оподатковуваного прибутку та
завищення суми податкового кредиту на
підставі нікчемного правочину з ТОВ
«Цоколь».

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача який
заперечував щодо задоволення
апеляційної скарги відповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
відповідачем було проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2009 року по
31.03.2012 року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт
№145/2232-18/26574081 від 27.06.2012 року в якому
зроблено висновок про порушення
позивачем:

- пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9, п. 5.9, п. 5.1 ст. 5, з
урахуванням п. 1.32, пп. 8.2.2 п. 8.2.ю пп. 8.7.1 п.
8.7 ст. 8, пп. 1.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», пп. 138.8, пп. 138.10.1, пп. 138.10.2
п. 138.10 ст. 138, п. 145.1 ст. 145 та п. 146.1 ст. 146, п.
152.3 ст. 152 Податкового кодексу України
встановлено заниження суми
оподатковуваного прибутку за
перевіряємий період на загальну суму 451
943 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток за перевіряємий
період на загальну суму 111 710 грн.

- пп.7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
«Представництвом «Полоніна Ю Ес Ей,
Інк.» неправомірно завищено суму
податкового кредиту у перевіряємому
періоді у розмірі 90 146,00 грн.

- п. 286.2 ст.286, п.287.6 ст.287 Податкового
кодексу України не сплачено земельний
податок у загальній сумі 109377,60 грн.;

- пп.6.3.2 п.6.3 ст.6 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб та п.4
Порядку «Про надання документів та їх
склад при застосуванні податкової
соціальної пільги» занижено податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 65,17 грн.
(т.1 а.с.13-51).

Підставою для визначення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та податку на додану вартість
стала господарська операція між
позивачем та ТОВ «Цоколь».

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу було збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток на
загальну суму 137 454,00 грн., в тому числі 111
710,00 грн. за основним платежем та 25 744,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1 а.с.52);

- № , яким позивачу було збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 112 682,50 грн., в тому числі 90
146,00 грн. за основним платежем та 22 536,50
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1 а.с.53).

За результатами адміністративного
оскарження вищевказаних податкових
повідомлень-рішень рішенням про
результати розгляду первинних скарг
від 28.09.2012 року вих. № 4737/10/10-420 Державна
податкова служба у Запорізькій області
залишила без змін податкове
повідомлення - рішення відповідача від
16.07.2012 року № та скасувала
податкове повідомлення - рішення від
16.07.2012 року № в частині 786,75 грн.
надмірно застосованих штрафних
(фінансових) санкцій з податку на
прибуток за 1 квартал 2011 року, збільшила
на 1,00 грн. розмір штрафної санкції з
податку на прибуток (т.1 а.с.54-62).

12 листопада 2012 року відповідачем було
прийнято податкове повідомлення -
рішення №, яким "Представництву
"Полоніна Ю Ес Ей, Інк." було збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток на
загальну суму 136 668,25 грн., в тому числі 111
710,00 грн. за основним платежем та 24 958,25
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1 а.с.63).

Правомірність та обґрунтованість
вказаних рішень відповідача є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що спірні рішення відповідача
прийняті не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Законом України «Про
податок на додану вартість», Законом
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Податковим кодексом
України.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» ( в редакції на час
виникнення спірних відносин) валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом підпункту 5.3.9 пункту 5.3 цієї
ж статті Закону не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно із пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» під терміном
«амортизація» основних фондів і
нематеріальних активів розуміє
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею. Згідно пп.
8.1.2 амортизації підлягають витрати на:
придбання основних фондів та
нематеріальних активів для власного
виробничого використання,... проведення
всіх видів ремонту, реконструкції,
модернізації та інших видів поліпшення
основних фондів. За пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8
Закону платники податку мають право
протягом звітного періоду віднести до
валових витрат будь-які витрати,
пов'язані з поліпшенням основних
фондів, що підлягають амортизації, у
тому числі витрати на поліпшення
орендованих основних фондів, у сумі, що
не перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
фондів станом на початок такого
звітного періоду. Витрати, що
перевищують зазначену суму,
розподіляються пропорційно сумі
фактично понесених платником податку
витрат на поліпшення основних фондів
груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних
фондів групи 1 та збільшують балансову
вартість основних фондів відповідних
груп чи окремих об'єктів основних
фондів групи 1 станом на початок
розрахункового кварталу

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР)
(в редакції, на час виникнення спірних
відносин) податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.5 ст. 7 Закону №
168/97-ВР не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №
168/97-ВР датою виникнення права на
податковий кредит є дата здійснення
першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, позивач у межах своєї
господарської діяльності 30.07.2009 року
уклав з ТОВ «Цоколь» договір на
виконання ремонтних робіт № 30
предметом якого є виконання ТОВ
«Цоколь» будівельних робіт на об'єкті
за адресою м. Запоріжжя, вул. О.
Матросова, буд. 13, а позивач
зобов'язався забезпечити своєчасне
фінансування будівельних робіт,
прийняти виконані будівельні роботи і
повністю сплатити вартість виконаних
робіт і матеріалів (т.1 а.с.159-161).

При цьому, з врахуванням положень п.п.1,2
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» судом першої
інстанції досліджено питання щодо
реального вчинення зазначеного
правочину між позивачем та ТОВ
«Цоколь» за наявності доказів які
підтверджують зазначені обставини: це
акти приймання виконаних підрядних
робіт (форма КБ-2в), а також довідки
вартості виконаних підрядних робіт
(форма КБ-3) на загальну суму 540 877,01 грн.,
які містяться в матеріалах справи (т.1
а.с. 173-250, т.2 а.с. 1-147), банківські виписки
та акт приймання-передачі векселів (т.1
а.с. 167-172). ТОВ «Цоколь» виписано
податкові накладні (т.2 а.с. 148-172).

Таким чином, судом першої інстанції
зроблено обґрунтований висновок про
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Цоколь» за
наслідками яких сформовано валові
витрати та спірний податковий кредит,
оскільки встановлені обставини справи
свідчать про виконання ТОВ «Цоколь»
будівельних робіт за договором №30 від
30.07.2009 року.

Також, колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції, які
відхилив доводи відповідача з приводу
нікчемності угод укладених позивачем з
ТОВ «Цоколь» враховуючи наступне.

При визнанні договорів нікчемними
податковим органом не дотримано
приписів законодавчих норм, тобто не
встановлено вини та умислу позивача,
спрямованих на заволодіння державним
майном, порушення публічного порядку,
не надано доказів про умисність
укладання угод з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, а безтоварність
здійснених позивачем господарських
операцій, на що посилається відповідач,
не підтверджена у встановленому
законом порядку жодним доказом, сам
висновок носить характер припущення.

Крім того суд першої інстанції вірно
врахував, що посилання податкового
органу на акт перевірки ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя (№
95/23- від 11.06.2002 року та №150/23-02/31950126
від 31.08.2010 р. про результати
позапланових перевірок ТОВ «Цоколь» з
питань правомірності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту декларацій з податку на додану
вартість, яким встановлені порушення
чинного законодавства є
необґрунтованим, оскільки сама по собі
несплата податку продавцем (у тому
числі у разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит покупця.

Законодавство України, не ставить
в залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальності
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем в
акті перевірки, який став підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, не наведено тих
обставин, які б свідчили про порушення
позивачем вимог Закону України «Про
податок на додану вартість», Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Податкового кодексу
України.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі №0870/10820/12 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
24 лютого 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко