Справа № 2а-1210/10/1170
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р.
м. Київ К/9991/48582/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П.,при
секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю: Гудзя О.М., - представника
Генеральної прокуратури України, -

розглянувши в порядку касаційного
провадження у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Генеральної прокуратури України, за
участю третьої особи - Державного
казначейства України, про визнання
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2012 року повернуто ОСОБА_5
його апеляційну скаргу на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року.

Не погоджуючись із ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року, посилаючись на порушення норм
права, ОСОБА_5 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, просить скасувати
вказану ухвалу та направити справу для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Частиною 3 статті 189 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що до апеляційної скарги,
яка не оформлена відповідно до вимог,
встановлених статтею 187 цього Кодексу,
застосовуються правила статті 108 цього
Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві,
якщо позивач не усунув недоліки
позовної заяви, яку залишено без руху
(пункт 1 частини 3 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та
перехідні положення» Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час подання
позову та апеляційної скарги)
передбачено, що до набрання чинності
законом, який регулює порядок сплати і
розміри судового збору: 1) судовий збір
при зверненні до адміністративного
суду сплачується у порядку,
встановленому законодавством для
державного мита; 2) розмір судового
збору визначається відповідно до
підпункту «б» пункту 1 статті 3 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», крім випадків,
встановлених підпунктом 3 цього пункту;
3) розмір судового збору щодо майнових
вимог про стягнення грошових коштів
становить один відсоток від розміру
таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Положенням підпункту «з» пункту 1
статті 3 Декрету встановлено, що із
апеляційних скарг на рішення судів
сплаті підлягає 50% ставки, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви,
іншої заяви й скарги, а з майнових
спорів - ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

До апеляційної скарги на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року було додано квитанцію про сплату
судового збору в розмірі 6 гривень.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 вересня 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 16
червня 2011 року залишено без руху,
зобов'язано позивача у строк до 10
лютого 2012 року направити до
апеляційного суду оригінал квитанції
про сплату судового збору в
установленому порядку та розмірі.

Постановляючи дану ухвалу суддя
апеляційного суду встановив, що до
апеляційної скарги позивачем надано
оригінал квитанції про сплату судового
збору, проте сплачено не на той
розрахунковий рахунок, а тому йому в
строк до 10 лютого 2012 року необхідно
направити до суду оригінал квитанції
про сплату судового збору в
установленому порядку. Про
невідповідність розміру сплаченого
судового збору за подання апеляційної
скарги суддя суду апеляційної
інстанції не зазначав.

Листом від 4 листопада 2011 року суддя
апеляційного суду повідомив ОСОБА_5, що
в зв'язку з відсутністю фінансування
ухвала від 23 вересня 2011 року не була
відправлена своєчасно, а з 1 листопада
2011 року набув чинності Закон України
«Про судовий збір». Тому, з урахуванням
зазначеного та з метою правильності
виконання вимог ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року в частині надання до суду
оригіналу квитанції про сплату
судового збору в установленому
порядку, суд направляє копію
зазначеної ухвали та змінені реквізити
оплати судового збору за подання
апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2012 року ОСОБА_5 повернуто
його апеляційну скаргу на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5
суддя апеляційного суду виходив з того,
що позивач не усунув недоліки
апеляційної скарги - сплатив судовий
збір не в установленому розмірі,
оскільки за приписами Закону України
«Про судовий збір», який набув чинності
1 листопада 2011 року, за подання
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції судовий збір
сплачується в розмірі 50% ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а саме: 50% від 0,03 розміру
мінімальної заробітної плати.

Проте з таким висновком погодитись не
можна.

Частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Процесуальною дією у даному випадку є
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року ОСОБА_5 подана до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в серпні 2011
року, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судовий збір» від
8 липня 2011 року № 3674-VI, а тому повертати
апеляційну скаргу з тих підстав, що
судовий збір сплачено не у розмірі
встановленому вказаним законом є
недопустимим.

Згідно частин 1, 4 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі. Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин ухвала
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року підлягає скасуванню, а

справа - направленню до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2012 року - скасувати, а
справу за позовом ОСОБА_5 до
Генеральної прокуратури України, за
участю третьої особи - Державного
казначейства України, про визнання
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії -
направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.