Справа № 0818/10488/12 (2а/0818/380/2012)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/47322/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21
грудня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року

у справі № 0818/10488/2012

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області

про визнання дій суб'єкта
владних повноважень протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з адміністративним позовом
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області
(далі - Управління) про визнання
неправомірною відмови в проведенні
перерахунку призначеної пенсії,
зобов'язання відповідача виплатити
суму індексації, утриманої з позивача
за період з 01.02.2012 по 30.04.2012, зобов'язання
нараховувати та виплачувати суму
індексації, починаючи з 01.05.2012.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013, у
позові відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення у справі - про задоволення
позову.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що судами попередніх
інстанцій безпідставно не враховано,
що з 01.02.2012 індексація як заробітної
плати, так і пенсії, позивачу не
проводилась, індекс споживчих цін у 2012
році не перевищував індексації 101%. У
той же час, відповідач протиправно
зменшив розмір пенсії позивача на суму
проведеної індексації саме за період з
2009 року по лютий 2011 року, тоді як після
лютого 2011 року індексація пенсії
позивачу не проводилась і до 01.04.2012
виплачувалась у розмірі, зафіксованому
станом на 01.02.2011 - 1 265,77 грн. Таким чином,
з 01.02.2012 позивач через протиправні дії
Управління, фактично, отримує пенсію у
розмірі 1 087,37 грн., тобто таку, як
отримував станом на 01.01.2008.

Крім того, у своїх доводах касатор
зазначає, що у період з 01.02.2012 по 30.04.2012
переплати його пенсії фактично не
виникало.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 є військовим
пенсіонером та отримує пенсію за
вислугу років відповідно до положень
Закону України від 09.04.1992 N 2262-XII «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Закон №2262).

Листом від 17.04.2012 №2731/4 Управління
повідомило позивача про те, що у зв'язку
з його працевлаштуванням 25.02.2012 виникла
переплата йому пенсії за період з 01.02.2012
по 30.04.2012 у сумі 529,48 грн. Відповідно до
рішення відповідача протягом
травня-липня вказана переплата пенсії
була стягнута з ОСОБА_2 Таким чином,
починаючи з 01.02.2012 позивачу було
зменшено розмір пенсії на 176,49 грн. за
місяць, яка в подальшому склала 1 87,37
грн.

З 25.02.2012 ОСОБА_2 працює сторожем на
Профспілкових курсах Запорізької
обласної ради профспілок.

24.07.2012 ОСОБА_2 звернувся до Управління
із заявою про здійснення перерахунку
неправомірно зменшеної пенсії.

Листом від 07.08.2012 №1226/К-9; 1227/К9
Управління відмовило позивачу у
задоволенні заяви про перерахунок
пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що 25.02.2012 ОСОБА_2
працевлаштувався та не повідомив про
цей факт Управління, у зв'язку з чим
виникла переплата індексації пенсії,
яку правомірно утримано відповідачем.
Також суд апеляційної інстанції у
своєму рішенні зазначив, що індексація
пенсії може виплачуватись лише після
індексації сум оплати праці, а в час,
коли пенсіонер працює, індексація йому
не виплачується.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
рішення судів попередніх інстанцій
передчасними з огляду на таке.

Статтею 60 Закону №2262 передбачено, що
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органам пенсійного забезпечення про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

В разі невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
(подання документів із свідомо
неправдивими відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі його
сім'ї тощо), можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень органу,
який призначає пенсію, чи суду.

Відповідно до положень статті 64 Закону
№2262 Призначені військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, та членам їх сімей пенсії
підвищуються відповідно до Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення».

Стаття 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
передбачає, що індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, зокрема,
пенсії.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, у якому індекс споживчих цін
перевищив поріг індексації, зазначений
у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Пунктом 9 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 N 1078,
установлено, що працюючим пенсіонерам
в першу чергу індексується сума оплати
праці. Індексація пенсії, державної
соціальної допомоги особам, які не
мають права на пенсію, та інвалідам,
щомісячного довічного грошового
утримання, що виплачуються замість
пенсії, провадиться після індексації
суми оплати праці на підставі довідки
підприємства, установи, організації, де
працює пенсіонер, в якій зазначається
розмір оплати праці працюючого
пенсіонера, проіндексована її сума і
сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід
працюючого пенсіонера, який підлягає
індексації, не повинен перевищувати
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатної особи.

Частина третя статті 10 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» визначає, що пенсія
працюючих пенсіонерів індексується в
розмірі, що з урахуванням оплати праці
не перевищує прожиткового мінімуму для
працездатної особи.

Таким чином, твердження суду
апеляційної інстанції, що факт
працевлаштування пенсіонера взагалі
виключає індексацію його доходів не
відповідає зазначеним положенням
чинного законодавства України. Так,
якщо працюючий пенсіонер отримує за
місцем роботи заробітну плату, яка
встановлена на рівні прожиткового
мінімуму для працездатної особи, і
вище, - лише тоді відсутні підстави для
індексації пенсії.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій названим
вимогам процесуального закону не
відповідають з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
звертає увагу на те, що під час розгляду
справи та прийняття рішення по суті
спору суду першої інстанції необхідно
було встановити, чи дійсно мав місце
факт переплати індексації пенсії
ОСОБА_2 у період з 01.02.2012 по 30.04.2012, чи
величина індексу споживчих цін
перевищувала встановлений поріг
індексації за вказаний період та чи
проводилась індексація пенсії
позивача у цей період.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
часткову увагу, у зв'язку з чим наявні
підстави для її часткового задоволення
та скасування оскаржуваних рішень
судів попередніх інстанцій.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій під час прийняття рішення по
суті спору у цій справі було порушено
норми процесуального права, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21
грудня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року в цій справі скасувати, направивши
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.