Справа № 826/13552/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Справа: № 826/13552/13-а ( у 2-х томах)

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенко Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «УМС
Поліестр» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів і
карток відмови в митному оформленні
товарів, зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «УМС Поліестр» (далі
- позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування карток відмови в митному
оформленні товарів від 30 липня 2013 року
№ 100270000/2013/01442 та
№ 100270000/2013/01443; визнання протиправними
та скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 30 липня 2013
року № 100270000/2013/300178/2 та №
100270000/2013/300179/2; зобов'язання Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України вчинити дії
щодо визнання митної вартості товарів
за митними деклараціями від 29 липня 2013
року № 100270000/2013/171929 та №
100270000/2013/171930 за основним методом (за
ціною договору).

У ході судового розгляду справи
у суді першої інстанції позивачем було
збільшено позовні вимоги, ТОВ «УМС
Поліестр» також просило визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в митному оформленні товарів
від 27 травня 2013 року № 100270000/2013/01004;
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 27 травня 2013 року №
100270000/2013/300601/2; зобов'язання Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України вчинити дії
щодо визнання митної вартості товарів
за тимчасовою митною декларацією від 15
квітня 2013 року № 100270000/2013/191042 та
додатковою митною декларацією від 18
травня 2013 року № 100270000/2013/162569 за
основним методом (за ціною договору).

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 07 листопада
2013 року адміністративний позов
задовольнив частково, визнавши
протиправними та скасувавши картки
відмови в митному оформленні товарів
від 30 липня 2013 року №
100270000/2013/01442, № 100270000/2013/01443 та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 27 травня 2013 року №
100270000/2013/300601/2, від 30 липня 2013 року №
100270000/2013/300178/2 та № 100270000/2013/300179/2.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 листопада 2013
року у частині задоволення позовних
вимог та ухвалити нову про відмову у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, так як, на його думку,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У частині 1 статті 195 КАС України
закріплено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, товариством з обмеженою
відповідальністю «УМС Поліестр» (далі -
ТОВ «УМС Поліестр») на підставі
зовнішньоекономічного контракту від 11
травня 2012 року № USGI, укладеного з UNIVERSAL
STAR GROUP (Китай), здійснювалася поставка
товару (скло-мати) на територію України.

В квітня 2013 року ТОВ «УМС Поліестр» для
митного оформлення товару до митного
органу подало тимчасову митну
декларацію за формою МД-2 та декларацію
визначення митної вартості товару
(конструкційні склотканини) із
застосуванням першого методу
обчислення митної вартості товару (за
ціною договору).

12 квітня 2013 року відповідачем було
складено акт про взяття проб (зразків)
товарів та направлено запит до
Центрального митного управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи для визначення характеристик
придбаного позивачем товару,
необхідних для його класифікації за
кодовим позначенням УКТ ЗЕД.

За результатами проведених досліджень
складено висновок від 14 травня 2013 року
№ 112, яким встановлено, що
поставлений позивачем товар
класифікується за кодовим позначенням
УКТ ЗЕД , за ставкою 8%.

18 травня 2013 року позивачем було подано
додаткову митну декларацію із
зазначенням УКТ ЗЕД, відповідно до
висновків проведеного дослідження.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товарів на вимогу митного
органу ТОВ «УМС Поліестер» надало
відповідачу для здійснення ним митного
контролю копії договорів поставки від
11 червня 2012 року № 1106/45, від 03 січня 2012
року № 08/12, від 23 жовтня 2012 року № 2310/110,
копії видаткових накладних від 16
квітня 2013 року № 2668, від 22 квітня 2013
року № 2892, від 15 квітня 2013 року № 2607
щодо реалізації товару третім особам в
Україні; прайс-лист компанії Universal Star
Group (Китай); копію експортної декларації
компанії Universal Star Group (Китай); експертний
висновок ДП «Держзовнішінформ» від 23
травня 2013 року.

Однак, відповідачем було прийнято
картку відмови у прийнятті додаткової
митної декларації від 18 травня 2013 року
№ 100270000/2013/162569 та винесено рішення про
корегування митної вартості товару від
27 травня 2013 року № 100270000/2013/300601/2.

05 червня 2013 року у зв'язку із
коригуванням митної вартості та з
метою недопущення порушення граничних
строків проведення
зовнішньоекономічних операцій
позивачем було подано митну декларацію
№ 100270000/2013/165254 із зазначенням
скорегованої відповідачем митної
вартості товару.

29 липня 2013 року ТОВ «УМС Поліестр» було
подано до митних органів вантажні
митні декларації (далі - ВМД) №
100270000/2013/171929 та № 100270000/2013/171930 на товар
(конструкційні склотканини) із
визначенням митної вартості товару за
ціною договору, що склала 1,365 дол. США
/1кг.

На підтвердження вартості товару,
указаної у ВМД від 29 липня 2013 року
№ 100270000/2013/171929 та № 100270000/2013/171930
позивачем до органів митного контролю
було подано контракт від 11 травня 2012
року № USG1, укладений між ТОВ «УМС
Поліестер» та компанією Universal Star Group
(Китай); додаткові угоди № 1 та № 2 до
цього контракту; інвойси № UN120130423, №
UN120130423; пакувальні листи від 19 червня 2013
року; коносаменти від 24 червня 2013 року
№ MW1306AAA1031FD та від 24 липня 2013 року №
HMM/0DS-13/022; міжнародні
товарно-транспортні накладні CMR № 1240/2
та CMR № 1240/1; довідки про транспортні
витрати від 29 липня 2013 року вих. № 29/07/02
та вих. № 29/07/02; експортну декларацію №
11708213; прайс-лист компанії Universal Star
Group (Китай) від 01 червня 2013 року;
калькуляцію на товар від компанії Universal
Star Group (Китай) від 25 червня 2013 року;
платіжні доручення № 92, № 102;
експертний висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 30 липня 2013 року;
документи щодо реалізації товару
третім особам в Україні (копії
документів щодо реалізації Товару
третім особам в Україні: видаткові
накладні, довіреності на отримання ТМЦ,
рахунки на оплату по замовленню).

30 липня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100270000/2013/300179/2,
відповідно до якого митну вартість
товару визначено за резервним методом
та складено картку відмови у митному
оформленні товару
№ 100270000/2013/01443.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття Київською
регіональною митницею спірних рішень
та винесення карток відмови у митному
оформленні товару стала наявність
розбіжностей у документах, поданих
декларантом для визначення митної
вартості товарів.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Митного
кодексу України (далі - МК України).

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень статей
49, 51, 53, 57, 58 Митного кодексу України,
надає підстави стверджувати про те, що
митна вартість товарів, які ввозяться
на митну територію України, відповідно
до митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у частині 2 статті 53
Митного кодексу України визначено
перелік документів, які декларант
повинен подавати для підтвердження
митної вартості товару, заявленої у
декларації, і методу, обраного для її
обчислення. До таких документів
належать: декларація митної вартості,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності, рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині 2 цієї
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару за шостим (резервним) методом та
винесення картки відмови у митному
оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару ані за основним
методам (за ціною договору), ані за
жодним з інших чотирьох методів,
застосування яких повинно передувати
обранню шостого (резервного) методу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог частини 2 статті 53 МК
України для здійснення митного
оформлення вантажу до контролюючого
органу було надано повний пакет
документів для обґрунтування митної
вартості товару, заявленої у
декларації. Крім того,
на вимогу відповідача ТОВ «УМС
Поліестр» було надано до контролюючого
органу відповідну уточнюючу
документацію, а саме: експертні
висновки та виписки з бухгалтерської
документації (платіжні доручення,
документи щодо реалізації товару
третім особам).

Оскільки відомості, наявні у
документації, наданій позивачем до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
для здійснення митного оформлення
товару, містять всі необхідні
показники, що підтверджують митну
вартість вантажу, обчислену за
основним методом (за ціною договору), а
відповідачем не було надано
обґрунтованих доказів щодо
необхідності обрання шостого
(резервного) методу обчислення митної
вартості товару, як і не було доведено
неможливості застосування жодного з
чотирьох інших попередніх методів, то
колегія суддів вважає, що в даному
випадку у відповідача не було
достатніх правових підстав для
винесення карток відмови в митному
оформленні товарів від 30 липня 2013 року
№ 100270000/2013/01442, №
100270000/2013/01443 та прийняття рішень про
коригування митної вартості товарів
від 27 травня 2013 року № 100270000/2013/300601/2, від
30 липня 2013 року №
100270000/2013/300178/2 та № 100270000/2013/300179/2.

Доводи апелянта стосовно неподання
позивачем до митного органу основних
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товару, спростовуються
матеріалами справи.

Посилання апелянта на наявність
розбіжностей стосовно обрання валюти
розрахунків колегія суддів вважає
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки у пункті 3.1 спірного контракту
від 11 травня 2012 року № USG1 сторонами
обумовлено, що оплата рахунків-фактур
(інвойсів) здійснюється в Євро, однак в
додатковій угоді № 2 до зазначеного
контракту сторони домовилися внести
зміни до пункту 3.1 контракту шляхом
обрання валютою договору доларів США.
Крім того, жодною нормою чинного
законодавства України не обмежено
право суб'єктів господарювання на
обрання валюти розрахунків при
здійснення зовнішньоекономічних
господарських операцій.

Доводи відповідача щодо відсутності в
калькуляції виробника товару
транспортних витрат при умовах
поставки FOB є необґрунтованими та
безпідставними, оскільки в калькуляції
виробника товару чітко передбачено всі
необхідні складові вартості товару, у
тому числі витрати на його
транспортування до судна,
номінованого покупцем, та його
поставку на борт цього судна, згідно з
умовами поставки FOB, закріпленими у
правилах Інкотермс 2010 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що
апелянт, діючи у порушення вимог
частини 2 статті 71 КАС України, не довів
обставини, викладені в апеляційній
скарзі, які на його думку, свідчать про
порушення позивачем вимог митного
законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції було
правильно встановлено правомірність
застосування позивачем першого методу
визначення митної вартості товару (за
ціною договору) та безпідставність
прийняття відповідачем рішень про
коригування митної вартості товарів
від 27 травня 2013 року
№ 100270000/2013/300601/2, від 30 липня 2013 року №
100270000/2013/300178/2 та №
100270000/2013/300179/2 та карток відмови в
митному оформленні товарів від 30 липня
2013 року № 100270000/2013/01442, № 100270000/2013/01443 і
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було у повній мірі
досліджено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, суд апеляційної
інстанції вважає необхідним
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 листопада 2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.