Справа № 2а-1626/50/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м.
Київ К/800/15239/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Решетилівського районного суду
Полтавської області від 11 квітня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Решетилівському районі
Полтавської області (далі - Управління)
про стягнення недоплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати протиправними
дії Управління щодо відмови у
нарахуванні пенсії у розмірі 7223 грн 60
коп. щомісячно за період з листопада 2011
року по березень 2012 року; стягнути з
відповідача кошти в сумі 26230 грн 93 коп.

Позов обґрунтовував тим, що на підставі
рішення Решетилівського районного
суду Полтавської області від 14 грудня
2010 року Управління виплачувало йому
пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Однак з листопада 2011 року відповідач
зменшив розмір його пенсії,
посилаючись на закони України про
Державний бюджет України на 2011-2012 роки,
рішення Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Ухвалою Решетилівського районного
суду Полтавської області від 11 квітня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 серпня 2012
року, відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалені ними судові рішення
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що постановою
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 14 грудня 2010
року (справа №2-а-18412/10) задоволено позов
ОСОБА_2 до Управління про перерахунок
та виплату державної та додаткової
пенсій як інваліду ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Визнано
протиправною відмову Управління у
перерахунку та виплаті позивачу
державної та додаткової пенсій.
Зобов'язано Управління із врахуванням
проведених виплат здійснити з 1 квітня
2010 року перерахунок та виплату ОСОБА_2
державної пенсії у розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» без обмеження кінцевим
терміном.

Постановою державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області від 15 квітня 2011
року закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-1841/10 від 22 лютого 2011 року,
виданого Решетилівського районного
суду Полтавської області про
зобов'язання Управління здійснити
перерахунок та нарахувати ОСОБА_2
державну пенсію у розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня 2010 року.

Вказана постанова винесена у зв'язку з
тим, що згідно з розпорядженням
Управління від 18 січня 2011 року позивачу
було здійснено перерахунок та
проведено виплату вказаної пенсії.

Із листа Управління від 19 березня 2012
року №33/Ч-02 вбачається, що з 1 листопада
2011 року позивачу припинено виплату
щомісячної доплати за судовим рішенням
та розпочато виплату пенсії в розмірах,
які були до рішення суду. Відповідач
мотивував таку відмову змінами в
законодавстві та посилався на Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 14 червня 2011 року №3491-VІ,
рішення Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік».

Відмовляючи у відкритті провадження в
адміністративній справі на підставі
пункту 2 частини 1 статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції, а з ним
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що рішенням
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 14 грудня
2010 року (справа №2-а-18412/10) вже покладено
обов'язок на Управління виплатити
позивачеві нараховані державну та
додаткову пенсію, фактично підстави
позову (наявність у позивача права на
отримання пенсії та нормативно-правова
база цього права) та предмет позову
(державна і додаткова пенсія)
залишилися незмінним. Отже, спірне
питання щодо виплати нарахованої
пенсії підлягає вирішенню в порядку
виконання вказаного судового рішення.

Однак такий висновок колегія суддів
вважає помилковим, оскільки у судовому
рішенні у справі №2-а-18412/10 судом було
застосовано законодавство, що
регулювало спірні правовідносини у 2010
році, та відсутні аналіз і висновки
щодо підстав для задоволення позовних
вимог у 2011-2012 роках.

Таким чином, відмовляючи у відкритті
апеляційного провадження, суди не
врахували наведених обставин.

Відповідно до частини1 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Решетилівського
районного суду Полтавської області від
11 квітня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 серпня 2012 року, справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко