Справа № 736/268/14
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/268/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александрова Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Корюківка у приміщенні
суду справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області про визнання дій Управління
пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області,-

в
с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом посилаючись на те, що він має
статус особи, яка віднесена до першої
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалід 3 групи, має страховий стаж
понад 20 років.

Відповідач призначив та виплатив
позивачу ОСОБА_1 основну пенсію в січні
2014 року та в лютому 2014 року в розмірі
1043,90 грн., та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 170,82 грн.,
що передбачена ст. 50 та ст. 54 ч.4 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що свідчить про незастосування з 1
січня й 1 лютого 2014 року норм ЗУ №796 ХІІ
від 28 лютого 1991 року і не відповідає
мінімально гарантованому розміру, що
встановлений ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та 50% мінімальної пенсії за віком..

Розмір пенсії - 1043,90 грн./місяць, що
призначено та виплачено позивачу -
визначено відповідачем на підставі
Прядку обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що затверджено Постановою
КМУ від 23 листопада 2011 року №1210.

Призначений відповідачем розмір
пенсії не відповідає розміру, що
встановлений ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - (6 мінімальних пенсій за
віком).

Державні соціальні гарантії, які
можуть встановлюватися виключно
законом і встановлені ст. 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - є
обов'язковими для всіх державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, згідно Розділу ІІІ «Основні
державні соціальні гарантії, порядок
їх визначення та затвердження» Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії».

Розмір основної пенсії (110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом) виплачено ОСОБА_1 відповідачем
на підставі Порядку обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
затверджено Постановою КМУ від 23
листопада 2011 року №1210.

Дії відповідача з лютого 2014 року з
призначення та виплати ОСОБА_1 розміру
основної пенсії в сумі 1043,90 грн./міс. та
урозмірі 110 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в сумі 170,82 грн./міс. та у
розмірі 18 процентів для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, на думку позивача є
неправомірні.

Згідно постанови Верховного Суду
України від 24.10.2011 року по справі №21-28а11
зроблено висновок про обов'язок органу
пенсійного фонду виплачувати особам,
які віднесені до громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, додаткові пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах, що
встановлений нормами Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не в
розмірах, що встановлені постановами
КМУ і розмір яких менший розміру, що
гарантований державою за законом (ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

Під час прийняття постанови по даній
справі, суд, відповідно до ч.2 ст. 161 КАС
України - зобов'язаний врахувати
висновок Верховного суду України, що
викладений в постанові від 24.10.2011 року
по справі №21-28а11, коли буде вибирати
правову норму, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин
при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на думку позивача, розмір
основної пенсії не може бути нижче 6
мінімальних пенсій за віком (1
категорія ІІІ група інвалідності).

Розмір мінімальної пенсії за віком за
місяць, з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
ЗУ «Про державний бюджет України на 2013
рік» складає: з 1 січня - 992 гривні.

Відповідач, згідно п.13 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що затверджено постановою
КМУ від 23 листопада 2011 року №1210,
виплачує позивачу основну пенсію в
розмірі - 1043,90 грн./місяць.

Відповідач зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України - ч.2 ст. 19 Конституції
України.

Відповідач, на думку позивача, всупереч
зазначеним нормам Конституції України
та законів України, за січень 2014 року,
при визначенні та виплаті основної
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю для
ОСОБА_1, неправомірно застосував норми
Порядку обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що затверджено Постановою
КМУ від 23 листопада 2011 року №1210,
оскільки вони не відповідають
мінімальним державним гарантіям, що
встановлені ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, на думку позивача
при визначенні розміру виплат з 1 січня
2014 року застосуванню підлягають
положення ч.4 ст. 54 Закону про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи - згідно ч.4 ст. 9 КАС України
та правової позиції постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 16.03.2012 року №4 та листа
Вищого адміністративного суду України
від 22.07.2011 року №1091/11/13-11.

Відповідно до ч.2 ст. 45 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - ОСОБА_1 пенсія
призначена довічно.

За розпорядженням відповідача на
призначення (перерахунок) пенсії
ОСОБА_1 відповідач, на думку позивача,
починаючи з 1 квітня 2012 року буде
довічно неправомірно не виплачувати
основну пенсію в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком (ч.4 ст.54 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»), а саме
буде не доплачувати пенсію, що не може
бути менше 6 мінімальних пенсій за
віком, розмір призначеної пенсії -
занижений довічно і свідчить про
виникнення правовідносин на майбутнє
та порушення пенсійних прав позивача в
подальшому.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд:
визнати протиправною бездіяльність та
дії, починаючи з 01.01.2014 року, Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області в частині не перерахунку і не
виплати ОСОБА_1 основної та додаткової
пенсії в розмірах, встановлених ст.ст.
50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
протиправною бездіяльність та дії,
починаючи з 01.01.2014 року, Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області щодо не приведення у
відповідність розпоряджень та не
видання розпоряджень щодо перерахунку
пенсій ОСОБА_1 основної та додаткової
пенсії у відповідності до розмірів,
встановлених ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» й постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року у справі №2511/1273/12,
що набрала законної сили; визнати,
починаючи з 01.01.2014 року, протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області по виплаті
ОСОБА_1 пенсії за січень та лютий 2014
року в розмірах 1214,72 грн.; визнати,
починаючи з 01.02.2014 року, протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області у частині
виплати та перерахунку ОСОБА_1
основної пенсії в сумі 1043,90 грн./міс. та
у розмірі 110 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в сумі 170,82 грн./міс.
та у розмірі 18 процентів для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом; стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області, щомісяця, починаючи з 1 січня
2014 року й довічно на користь ОСОБА_1
основну пенсію в розмірі, що не може
бути нижче 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії,
який не може бути нижче прожиткового
мінімуму, встановленого законом - з
відрахуванням вже виплачених сум
основної та додаткової пенсії за цей
період.

В засідання сторони не з'явились,
будучи належним чином повідомленими,
що не перешкоджає слуханню спірного
питання відповідно до вимог 128 КАС
України. Позивач в позові зазначив про
слухання справи без його участі, позов
підтримує. Від відповідача до суду
надійшли письмові заперечення на
позов, в яких він просив справу
розглянути за його відсутності та
відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання осіб які беруть участь у
справі під час судового розгляду повне
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду посилаючись на те, що
він є інвалідом 3 групи, що встановлена
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
аварією на ЧАЕС, просить суд: визнати
протиправною бездіяльність та дії,
починаючи з 01.01.2014 року, Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області в частині не перерахунку і не
виплати ОСОБА_1 основної та додаткової
пенсії в розмірах, встановлених ст.ст.
50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
протиправною бездіяльність та дії,
починаючи з 01.01.2014 року, Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області щодо не приведення у
відповідність розпоряджень та не
видання розпоряджень щодо перерахунку
пенсій ОСОБА_1 основної та додаткової
пенсії у відповідності до розмірів,
встановлених ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» й постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року у справі №2511/1273/12,
що набрала законної сили; визнати,
починаючи з 01.01.2014 року, протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області по виплаті
ОСОБА_1 пенсії за січень та лютий 2014
року в розмірах 1214,72 грн.; визнати,
починаючи з 01.02.2014 року, протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області у частині
виплати та перерахунку ОСОБА_1
основної пенсії в сумі 1043,90 грн./міс. та
у розмірі 110 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в сумі 170,82 грн./міс.
та у розмірі 18 процентів для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом; стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області, щомісяця, починаючи з 1 січня
2014 року й довічно на користь ОСОБА_1
основну пенсію в розмірі, що не може
бути нижче 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії,
який не може бути нижче прожиткового
мінімуму, встановленого законом - з
відрахуванням вже виплачених сум
основної та додаткової пенсії за цей
період.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, та в інших випадках
передбачених законом.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах повноважень, та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ
(надалі спеціальний закон), оскільки
відповідно до ст.50 Конституції України
кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування
завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 796-12 від 28.02.1991 р. пенсія особам,
віднесеним до категорії 1,2,3,4
встановлюється у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Крім того ч. 4 ст.54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі-Закон-796-XII) була
передбачена позивачу щомісячна
основна пенсія в розмірі 6 мінімальних
пенсії за віком.

Однак Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік " N 3491-VI від 14
червня 2011 року установлено, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51,
52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (796-12) (Відомості Верховної
Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 з
наступними змінами), статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" (2195-15) (Відомості Верховної Ради
України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними
змінами), статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" (2262-12) (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399
з наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

З огляду на викладене, до набрання
чинності нормативно-правового акта
Кабінету Міністрів України, тобто до
22.07.2011 року, прийнятого на виконання
вимог пункту 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" (2857-17), застосуванню
підлягали положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(796-12), статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (2195-15),
статей 14, 22, 37 та частини третьої
статті 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (2262-12).

Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова №1210 від 23 листопада 2011 року
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою затверджений Порядок обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20,21,22,23,30,31,37,39, 48,50,51,52
та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та у розмірах встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Частиною 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» установлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно із ч.2 ст. 95 Конституції України
виключно законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік визначаються будь-які
видатки на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків, а відповідно до п.3 ст. 116
Конституції України Кабінет Міністрів
України забезпечує, зокрема,
проведення політики у сфері
соціального захисту.

Ураховуючи бюджетні призначення,
Кабінет Міністрів України встановлює
розмір окремих видів компенсацій і
допомог, зокрема, у розмірах,
визначених постановою КМУ від 06.07.2011
року №745, а після визначених постановою
КМУ від 23.11.2011 року №1210.

В рішенні Конституційного Суду України
№20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що
передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно ст. 17 Конституції
України є найважливішою функцією
держави. Верховна Рада України,
доповнивши пунктом 4 розділ VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік»
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних програм,
тобто надала право Кабінету Міністрів
України визначати порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного Фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2,3
статті 116 Конституції України. Таким
чином, вказаним рішенням
Конституційного Суду України №20-рп/2011
від 26.12.2011 року визнано такими, що
відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділ VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік» від 23
грудня 2010 року №2857-VІ з наступними
змінами. Дане рішення є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2012 від 25.01.2012 року передбачено, що
суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією
України та Законами України, в тому
числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Дане рішення є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

За вищевказаних підстав, та враховуючи,
що відповідачем виплачено позивачу
основну пенсію, після рішень
Конституційного Суду України 20-рп/2011
від 26.12.2011 року та 3-рп/2012 від 25.01.2012 року,
тобто відповідач діяв в межах закону,
тому слід відмовити позивачу у
задоволенні позову.

Так як позивач є потерпілим від ЧАЄС і
звільняється від сплати судового збору
, відповідач також звільнений від
сплати судового збору, а в задоволенні
позову слід відмовити, тому судовий
збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 50 Закону України « Про
статус та соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік " N
3491-VI від 14 червня 2011 року, рішеннями
Конституційного суду 20-рп/2011 від 26.12.2011
року та 3-рп/2012 від 25.01.2012 року, ст.1,8,22,55
Конституції України, ст. ст. 17-19,71,94,99,
161-164 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Куликівському районі Чернігівської
області про визнання неправомірними
дій відповідача.

Звільнити сторони від сплати
судового збору відповідно
законодавства і ці витрати віднести за
рахунок держави.

Копію постанови, виготовлену в повному
обсязі, направити сторонам для відому.

На постанову суду протягом десяти
днів з дня її проголошення може бути
подана апеляційна скарга. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О. І. Корх