Справа № 2а-2607/10/2470
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа № 9104/32112/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційні
скарги Державної податкової інспекції
у Вижницькому районі Чернівецької
області та фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 26
серпня 2010 року по справі №2а - 2607/10/2470 за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Вижницькому
районі Чернівецької області про
скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Вижницькому
районі Чернівецької області і просив
скасувати рішення відповідача від 30
березня 2010 року за № про
застосування штрафних санкцій на суму 5
490 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17
березня 2010 року відповідачем проведено
перевірку магазину, який належить
позивачу і знаходиться у с. Лукавці
Вижницького району. За результатами
перевірки цього ж дня складено Акт
(довідка) перевірки за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів
та ліцензій, у якому викладені виявлені
в ході перевірки порушення. Зокрема, як
зазначає відповідач, виявлено
порушення п. п. 1, 2, 9, 10, 13 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», які полягають у
невідповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків,
невиконанні вимог щоденного друку
фіскального звітного чека та
незбереження протягом встановленого
терміну контрольної стрічки.

На підставі висновків перевірки 30
березня 2010 року відповідачем було
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових ) санкцій за
№ на суму 5 490 гривень. Вважає, що у
випадку невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку, його
незберігання та незберігання протягом
встановленого законом терміну
контрольної стрічки не передбачено
відповідними нормами застосування до
суб'єкта підприємницької діяльності
санкції за кожне таке невиконання та не
зберігання. Позивачем виконувався
щоденний друк фіскального звітного
чеку протягом 24 - х годин з моменту
початку роботи, а саме: 15, 17, 20 липня, 19
серпня та 16 вересня 2009 року.

Крім того, вважає планову перевірку
незаконною та такою, що була здійснена
з порушенням порядку її проведення,
передбаченим ст. 11 - 1 Закону України
«Про державну податкову службу», п. 2
Указу Президента України від 23 липня 1998
року «Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності», оскільки
позивач не отримував письмового
повідомлення про проведення планової
перевірки, йому не було надано під
розписку копію наказу керівника
податковому органу, в якому вказуються
підстави та строки проведення
перевірки.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року позовні вимоги задоволено
частково: рішення Державної податкової
інспекції у Вижницькому районі про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 30 березня 2010 року за №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1 700
гривень скасовано. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Сторони не погодилися із таким судовим
рішенням і оскаржили його у
відповідних частинах в апеляційному
порядку до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданих апеляційних скаргах на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просять скасувати оскаржувану
постанову суду у відповідній частині у
межах апеляційного оскарження і
прийняти у цій частині нову постанову.

При цьому, позивач, обґрунтовуючи
доводи апеляційної скарги, посилається
на ті обставини, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи,
невірно трактував пункти 9, 10 ст. 3 та
пункти 4, 5 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» щодо застосування штрафної
санкції за нероздрукування та
незберігання фіскальних звітних чеків
та контрольних стрічок в залежності
від кількості випадків такого не
роздрукування чи не зберігання. Крім
цього, суд першої інстанції не дав
оцінки відсутності у податкового
органу підстав для проведення
перевірки. Тому, просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та прийняти у цій частині нову
постанову.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач зазначає, що судом першої
інстанції не враховано, що «зміна» - це
період роботи реєстратора від
реєстрації першої розрахункової
операції після виконання Z - звіту до
виконання наступного Z - звіту. Факт
здійснення роздрукування п'яти
фіскальних чеків в межах, встановлених
законом 24 - х годин з моменту роботи
підтверджується збереженими у книзі
обліку розрахункових операцій
фіскальними звітними чеками. Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» зобов'язував
позивача щоденно друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання. Оскільки позивачем не
виконано вимоги про щоденне
роздрукування фіскальних звітних
чеків за відповідні дні, про що вказано
в акті перевірки, до позивача підставно
і обґрунтовано застосовано штрафні
(фінансові) санкції у зазначеному
розмірі. У зв'язку з цим просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині часткового
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій та
прийняти у цій частині нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Позивач в судове засідання не прибув, а
також не направив в судове засідання
представника відповідач, хоча сторони
були повідомлені належним чином та у
встановленому законом порядку про
дату, час та місце судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі та участі представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційні
скарги слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно здійснено
нарахування штрафних санкцій за кожен
випадок нероздрукований та
незбережений фіскальний звітний чек.

Суд першої інстанції погодився із
твердженням позивача щодо
безпідставності тверджень відповідача
про друк фіскальних звітних чеків за 15,
17, 20 липня, 19 серпня та 16 вересня 2009 року
із запізненням законодавчо
встановленого 24 - х годинного терміну з
моменту початку роботи строку та,
відповідно про незаконність
нарахування штрафних санкцій, як за
невиконання щоденного друку.

Факт здійснення роздрукування
зазначених вище п'яти фіскальних
звітних чеків в межах встановлених
законом 24 - х годин з моменту початку
роботи підтверджується збереженими у
книзі обліку розрахункових операцій
№/р1 фіскальними звітними чеками.

Також, як зазначає суд першої
інстанції, в загальну суму
застосованих штрафних санкцій в
розмірі 5 490 гривень податковим органом
була включена сума штрафних санкцій у
розмірі двадцяти неоподаткованих
мінімумів доходів громадян за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку, тобто 340
гривень за кожен із дванадцяти
випадків такого невиконання.
Враховуючи, що судом було встановлено
незаконне застосування відповідачем
штрафних санкцій у п'яти випадках друку
фіскальних звітних чеків, суд прийшов
до висновку, що до відповідача
незаконно були застосовані штрафні
(фінансові) санкції на суму 1 700 гривень.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам осіб, які
подали апеляційні скарги, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій і підтверджено
матеріалами справи, позивач
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа - підприємець і здійснює
роздрібну торгівлю із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій у
належному йому магазині у с. Лукавці
Вижницького району Чернівецької
області. Вказані обставини
підтверджуються Довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серії АВ
№990561 та Свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
Серії НОМЕР_1.

17 березня 2010 року працівниками відділу
контролю за здійсненням розрахункових
операцій Державної податкової
адміністрації у Чернівецькій області
на підставі графіку перевірок
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють діяльність у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг працівниками відділу контролю
за розрахунковими операціями ДПА В
Чернівецькій області на березень 2010
року проведено перевірку позивача.

За наслідками перевірки 17 березня 2010
року складено Акт (довідка) перевірки
за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів та ліцензій, у якому
викладені виявлені в ході перевірки
порушення. Зокрема, як зазначає
відповідач, виявлено порушення п. п. 1, 2,
9, 10, 13 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягають у: реалізації
товару без застосування реєстратора
розрахункових операцій;
невідповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, зазначеній у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій на
суму 103 гривні; незабезпеченні
щоденного друку 12 - ти фіскальних
звітних чеків реєстратора
розрахункових операцій за: 17 квітня 2009
року; 02, 15, 17, 20 липня 2009 року; 14 та 19
серпня 2009 року; 09 та 16 вересня 2009 року; 18
жовтня 2009 року; 04 та 08 грудня 2009 року;
незабезпеченні зберігання в КОРО
фіскального чеку №1108 за 18 червня 2009
року; незабезпечення зберігання
протягом трьох років двох контрольних
стрічок №1108 - 1 за 18 червня 2009 року та
№1293 - 1 за 10 лютого 2010 року.

На підставі висновків перевірки 30
березня 2010 року було винесено рішення
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 5 490 гривень.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; щоденно
друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій фіскальні
звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
(за виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) контрольні стрічки і
забезпечувати їх зберігання протягом
трьох років; забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідно до ст. 17 цього ж Закону у
разі не проведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій, до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються штрафні (фінансові)
санкції у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність. Також, у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його не
зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Крім цього,
у разі невиконання друку контрольної
стрічки або її не зберігання протягом
встановленого терміну за рішенням цих
же органів до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Стаття 22 цього Закону визначає, що у
разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Судом першої інстанції правильно
встановлено факт роздрукування п'яти
фіскальних звітних чеків за 15, 17, 20
липня, 19 серпня та 16 вересня 2009 року в
межах встановлених законом 24 - х годин з
моменту початку роботи і
підтверджується збереженими у книзі
обліку розрахункових операцій №
/р1 фіскальними звітними чеками,
яка була представлена позивачем і була
досліджена судом першої інстанції в
судовому засіданні. При цьому, суд
першої інстанції обґрунтовано
послався на положення постанови
Кабінету Міністрів України від 18
лютого 2002 року №199 «Про затвердження
вимог щодо реалізації фіскальних
функцій реєстратором розрахункових
операцій для різних сфер
застосування».

Разом з цим, суд першої інстанції
погоджуючись із рішенням відповідача
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій за невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку в розмірі по
340 гривень за решти сім випадків такого
невиконання, прийшов до помилкового
висновку.

У відповідності до ст. 17 ч. ч. 4, 5 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за невиконання
вимоги щоденного друку фіскального
звітного чеку або його незберігання в
книзі обліку розрахункових операцій
передбачено застосування штрафних
(фінансових) у розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання друку
контрольної стрічки або її
незберігання протягом встановленого
терміну. Тобто, зазначені норми не
містять прямої вимоги про застосування
вказаної суми штрафу за кожен такий
випадок, а тлумачення і відповідно
застосування податковим органом
положень вказаної статті Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» щодо
застосування штрафних санкцій за кожен
випадок такого порушення із
визначенням загальної суми штрафних
санкцій, виходячи із кількості
випадків таких порушень, не відповідач
змісту цієї правової норми і порушує
права особи.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо
цих обставин заслуговують на увагу, у
зв'язку з чим колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що з урахуванням виявлених в
ході перевірки порушень та вимог ст. 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», до позивача слід
було застосувати фінансові санкції у
розмірі 1 070 гривень. Відповідно, в іншій
частині оспорюване рішення є
протиправним і підлягало скасуванню.

Крім цього, ст. 15 ч. 1 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону покладено на органи державної
податкової служби України, які
здійснюють його шляхом проведення
планових та позапланових перевірок
згідно із законодавством України.

У відповідності до Методичних
рекомендацій щодо порядку складання
плану-графіка перевірок суб'єктів
господарювання та взаємодії між
структурними підрозділами при їх
проведенні, затверджених наказом №441
від 11 жовтня 2005 року ДПА України
перевірки контролю за здійсненням
суб'єктами господарювання
розрахункових операцій у сфері
готівкового обороту проводяться за
окремими щомісячними планами органів
державної податкової служби. У
відповідності до п.2.7 додатку №2 до
вищевказаного наказу ДПА України,
перевірки суб'єктів господарювання, що
застосовують реєстратори
розрахункових операцій, поводиться
групою в складі не менше двох посадових
осіб за наявності у них службових
посвідчень та направлення на
перевірку.

Оскільки, як було встановлено судом, у
даному випадку перевірка була плановою
та проводилася на підставі графіку
перевірок на березень 2010 року, доводи
позивача у цій частині не враховуються
судом і не можуть бути покладені в
основу судового рішення по справі.
Також, факт неповідомлення податковим
орган позивача у письмовій формі про
проведення перевірки не спростовує
фактів виявлених в ході такої
перевірки порушень, яка фактично була
проведена і до проведення якої було
допущено посадових осіб відповідача.

У зв'язку з вищевикладеними
обставинами колегія суддів
апеляційного суду не враховує доводи
позивача у цій частині, а також не
враховує доводи, викладені
відповідачем на обґрунтування
апеляційної скарги, оскільки вони на
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи та доказів,
представлених сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції, внаслідок порушення норм
матеріального права прийшов до
помилкових висновків щодо
оспорюваного рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції не дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, підставами для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, наведених обставин, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що внаслідок порушення норм
матеріального права, і зокрема,
положень ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», судом неправильно вирішено
справу.

Тому, апеляційну скаргу позивача слід
задовольнити частково. При цьому,
постанову суду слід скасувати та
прийняти нову постанову про часткове
задоволення позовних вимог: оспорюване
рішення відповідача в частині
застосування штрафних санкцій на суму 4
410 гривень слід скасувати, а в
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

У зв'язку із скасуванням постанови суду
першої інстанції апеляційну скаргу
відповідача також слід задовольнити
частково.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Вижницькому
районі Чернівецької області та
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року по справі №2а - 2607/10/2470 скасувати та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Вижницькому
районі Чернівецької області про
скасування рішення задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Вижницькому районі
Чернівецької області про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 30
березня 2010 року за № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 4 410 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
постанови, і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський