Справа № 2а-0770/2625/11
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.

Справа № 876/4793/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представника відповідача
Попельського С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2012 року у адміністративній
справі №2а-0770/2625/11 за позовом ОСОБА_2 до
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про скасування податкового
повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про скасування податкових
повідомлень - рішень форми «Р» про суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість 4590 гривень від 6 серпня
2008 року та про суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 340 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вважає неправомірним застосування
щодо нього фінансових санкцій,
оскільки податкові декларації були
подані ним до Свалявської міжрайонної
державної податкової інспекції у
встановлені строки, що підтверджено
відбитком штампу податкового органу,
наявного на цих деклараціях, які
містяться в матеріалах справи.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12.06.2012 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зокрема зазначає, що
ним подавались декларації про що є
відмітки податкового органу та крім
цього, вказані декларації з податку на
додану вартість як докази представлені
податковим органом у іншій справи за
позовом ДПІ про застосування наслідків
недійсності правочину. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи представник
відповідача проти апеляційної скарги
заперечив, просив скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про дату судового засідання.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи, тому з урахуванням
наведеного, колегія суддів
апеляційного суду вважає можливим
розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
Згідно копії Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи підприємця
серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 19 жовтня 2004 року
зареєстрований Свалявською районною
державною адміністрацією як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Головним державним податковим
ревізором-інспектором оподаткування
фізичних осіб Свалявської міжрайонної
державної податкової інспекції
Закарпатської області 28 липня 2008 року
було проведено перевірку своєчасності
подання податкової звітності
приватним підприємцем ОСОБА_2, за
наслідками якої було складено Акт
№21/1700/НОМЕР_1, яким встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_2, у
порушення п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст.. 4 Закону
України «Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» не
подавав декларації з податку на додану
вартість за період з квітня 2006 року по
червень 2008 року.

На підставі акту перевірки 6 серпня 2008
року Свалявською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Закарпатської області було прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/0, яким визначено податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 4590 гривень за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Крім цього, згідно акту перевірки
своєчасності подання податкової
звітності ОСОБА_2 від 4 листопада 2008
року №481700/НОМЕР_1, Свалявською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Закарпатської області було
встановлено, порушення Наказу ДПА
України № 372 від 30 серпня 2005 року та
п.4.1.4 п. 4.1. Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», до 20 серпня 2008 року
не було повернуто свідоцтво платника
податку на додану вартість. Також
згідно цього акту перевіркою
встановлено , що ОСОБА_2 не подав до
податкового органу декларацію по ПДВ
за липень 2008 року.

На підставі цього акту 18 листопада 2008
року Свалявською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Закарпатської області було прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/0, яким до позивача було
застосовано штрафні (фінансові)
санкції з податку на додану вартість в
сумі 340 гривень.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
позовні вимоги є безпідставними, а
позивачем не надано належних доказів
подачі декларацій.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» від 25.06.91 №1251- XII
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), платники податків
зобов'язані подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Згідно п.4.1. Закону України від 21.12.2000
року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом «г» підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті.

Прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа
контролюючого органу порушує норми
абзацу першого цього підпункту,
платник податків зобов'язаний до
закінчення граничного строку подання
декларації надіслати таку декларацію
поштою з описом вкладеного та
повідомленням про вручення, до якої
долучається заява на ім'я керівника
відповідного контролюючого органу,
складена у довільній формі, із
зазначенням прізвища службової
(посадової) особи, яка відмовилася
прийняти декларацію, та/або із
зазначенням дати такої відмови. При
цьому декларація вважається поданою в
момент її вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Відповідальність за порушення
податкового законодавства у вигляді
штрафних санкцій визначена статтею 17
вказаного Закону.

Згідно п.п.17.1.1 п. 17.1 вказаної статті
платник податків, що не подає податкову
декларацію у строки, визначені
законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за кожне
таке неподання або її затримку.

З поданих суду декларації з податку на
додану вартість ОСОБА_2, за 2006-2008 роки,
на таких проставлений лише штамп
Свалявської МДПІ та дати та відсутній
реєстраційний номер.

Також з досліджених судом реєстрів
поданих декларацій з податку на додану
вартість, вбачається що з квітня 2006
року по червень 2008 року позивач не
подавав декларації з податку на додану
вартість до Свалявської МДПІ.

Таким чином, висновок податкового
органу про порушення позивачем вимоги
п.4.1.4. Закону України від 21.12.2000 року №
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» є вірним, відповідає
фактичним обставинам справи, а
застосування штрафних санкцій за це
порушення є правомірним.

Що стосується податкового
повідомлення - рішення №/0 від
18.11.2008 р., яким до позивача було
застосовано штрафні (фінансові)
санкції з податку на додану вартість в
сумі 340 грн., то колегія суддів зазначає
наступне.

Підпунктом 25.2.2 пункту 25 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01.03.2000 року № 79 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.04.2000 року за № 208/4429
(далі наказ ДПА України № 79)
регламентовано, що рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість за
ініціативою податкового органу
оформляється актом про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість за формою № 6-ПДВ. Такий акт
складається у двох примірниках
комісією, утвореною відповідно до
розпорядження керівника податкового
органу, та затверджується керівником
(заступником керівника) податкового
органу. В акті про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість обов'язково вказується
підстава для такого анулювання з
посиланням на відповідні норми Закону.

Дата затвердження акта про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість вважається днем прийняття
такого рішення.

Згідно поданого суду акту №14 «Про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ПП ОСОБА_2»,
було анульовано реєстрацію позивача з
30 липня 2008 року та зобов'язано
повернути свідоцтво платника податку
на додану вартість протягом 20
календарних днів.

У разі затримки у поверненні свідоцтва
таке порушення прирівнюється до
затримки у поданні податкової
звітності.

Свідоцтво платника податку на додану
вартість позивачем було повернуто 3
вересня 2008 року, тобто із затримкою.
Доказів протилежного позивачем не
надано.

Таким чином, фінансові санкції
відповідачем до позивача застосовано
правомірно та підстав для їх
скасування немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Що стосується доводів апелянта про те,
що декларації подані ним за період з 01
квітня 2006 р. по 30 червня 2008 р.,
податковим органом подаються як доказ
у іншій справі, то у вказаній справі
подано декларації по податку на додану
вартість за період січень - березень 2006
р.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року у адміністративній справі
№2а-0770/2625/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 18.03.2014 р.