Справа № 2а-4580/09/0470
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/800/54086/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Логвиненка А.О.

Мороза В.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ПАТ «Нікопольський
завод феросплавів» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційого адміністративного суду
від 15 жовтня 2013 року в справі за позовом
ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»
до Дніпропетровської митиці, Головного
управліня державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, про визнання протиправним та
скасування рішення, картки відмови,
стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»
звернулося з позовом до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровської
області про визнання протиправною та
скасування картки відмови
№113020000/2009/000018 від 12 березня 2009 року та
стягнення з Державного бюджету України
збитків в розмірі 222075 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційого адміністративного суду
від 15 жовтня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими судовими
рішеннями, ПАТ «Нікопольський завод
феросплавів» звернулося до Вищого
адміністративного судуд України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові рішеня,
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

В свою чергу, Дніпропетровська митиця
та Головне управліня державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області в
запереченнях на касаційну скаргу,
просять залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що для здійснення
митного оформлення товару, позивачем
до митного органу було подано ВМД №
113020000/9/000797 від 12.03.2009 року, яка була
оформлена щодо поставки товару на
митну територію України на підставі
контракту № 160209N від 16.02.2009 року.

Згідно картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
113020000/2009/000018, за результатами розгляду
поданих декларантом вантажної митної
декларації 113020000/2009/000797,
товаросупроводжувальних та інших
документів для митного оформлення та
митного контролю товару, ввезеного за
контрактом купівлі-продажу № 160209N від
16.02.2009 року, митна декларація не
прийнята, оскільки при проведенні
митної оцінки ВКМВтаН Криворізькою
митницею винесено рішення №
113000010/2009/0000069/1 від 12.03.2009 про визначення
митної вартості більшої, ніж була
заявлена декларантом, за тим самим
контрактом купівлі-продажу № 160209N від
16.02.2009 року.

За контрактом № 160209N від 16.02.2009 року
остання поставка товару на митну
територію України позивачем була
здійснена за митною декларацією №
113020000/2009/000762 від 10.03.2009 року, за
результатами розгляду якої
Криворізькою митницею було прийняте
рішення про визначення митної вартості
товарів № 113000010/2009/000069/1 від 12.03.2009 року,
та визначена сума вартості за одиницю
товару 0,5660 USD. Одним з джерел
інформації, що використовувалася
митним органом для визначення митної
вартості, вказана цінова інформація
ЄАІС ІАМУ.

Всупереч вказаного рішення митного
органу про визначення митної вартості,
позивачем до ВМД № 113020000/2009/000797 від
12.03.2009 року подано декларацію митної
вартості від 12.03.2009 року за ціною
контракту № 160209N від 16.02.2009 року.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач
звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, прийшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій.

За визначенням термінів, які містяться
в статті 1 Митного кодексу України,
митне оформлення - виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Згідно зі статтею 86 зазначеного
кодексу митна декларація приймається
та реєструється митним органом у
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України або уповноваженим
ним органом. Подання митної декларації
повинно супроводжуватися наданням
митному органу комерційних
супровідних та інших необхідних
документів, перелік яких визначається
Кабінетом Міністрів України або
уповноваженим ним органом. Митна
декларація приймається митним органом,
якщо встановлено, що в ній містяться
всі необхідні відомості і до неї додано
всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 260 Кодексу, митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом.

У відповідності до ст. 266 Митного
Кодексу України визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, здійснюється за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Статтею 262 Кодексу передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766 затверджений
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження, яким
визначено, що визначення митної
вартості сукупність дій, які
вчиняються декларантом та/або митним
органом з метою визначення вартості
товарів відповідно до положень Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів.

Як вбачається з матеріалів
справи, постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.05.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012 року,
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Нікопольський завод
феросплавів» до Дніпропетровської
митниці про скасування рішення №
113000010/2009/000069/1 від 12.03.2009 року, яким
вартість товару, пред'явленого до
митного оформлення, була визначена за
ціною договору щодо ідентичних
товарів. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
18.04.2013 року зазначені судові рішення
залишені без змін.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку,
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати, в тому
числі, рішення митного органу про
визначення митної вартості раніше
ввезених ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, зазначений обов'язок позивачем
не виконаний, та для здійснення митного
оформлення товару, до митного органу
було подано ВМД № 113020000/9/000797 від 12.03.2009
року, яка була оформлена щодо поставки
товару на митну територію України на
підставі того ж контракту № 160209N від
16.02.2009 року.

Враховючи викладене, колегія судів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, щодо
правомірності прийнятої відповідачем
карки відмови № 113020000/2009/00008 від 12.03.2009
року.

Також, колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо
відмови в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з Державного бюджету
України збитків в розмірі 222075 грн.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затверджений наказом Державної митної
служби України від 20 липня 2007 року N 618,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25 вересня 2007 року, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Вказана заява з пакетом
документів передається до Відділу для
перевірки обґрунтованості повернення
заявлених сум, який перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати. А у разі підтвердження факту
надмірно зарахованих до бюджету митних
складається Висновок.

Виходячи з наведеного
нормативними актами встановлений
порядок повернення надмірно сплачених
митних платежів, який позивачем не
дотриманий.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
встановленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ «Нікопольський
завод феросплавів» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційого
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: