Справа № 872/6039/13
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 804/2/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Шелепової Ю.О розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 року по справі за позовом
Приватного підприємства «ВАЗАРІ» до
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «ВАЗАРІ» звернулось з позовом
до Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 року позов задоволено.

Суд постановив Визнати
протиправними та скасувати повністю
податкові повідомлення-рішення від
12.12.2012р. №, №, №.

Постанова обґрунтована тим, що
відповідачем прийнято оспорюванні
податкові повідомлення-рішення від
12.12.2012р. не у спосіб, що передбачений
Конституцією та Законами України та
без урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а тому зазначені вище
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Відповідачем подана апеляційна
скарга, просить оскаржену постанову
скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що висновки суду першої інстанції
обставинам справи не відповідають,
судом не були враховані акти перевірок
підприємств ТОВ «Юквар», ТОВ
«Електродизель», ТОВ «Лайнстра», ТОВ
«БМ Технологія», ТОВ «ФБМ Днепр».

Представник відповідача не
з'явився, про дату, час, місце розгляду
апеляційної скарги повідомлявся.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі акту перевірки від 28.11.2012р.
№661/22-1/3811479, відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення №
за яким позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем з податкового
прибутку з робітників і службовців з
урахуванням штрафної санкції у
загальній сумі 3211 грн. 88 коп.; № за
яким позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем з податку на
прибуток приватних підприємств з
урахуванням штрафних санкцій у
загальній сумі 329677

грн.50 коп.;№ за яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість з
урахуванням штрафної санкції в
загальній сумі 259123 грн. 25 коп.

В висновках акту перевірки
зазначено про порушення позивачем ч.1
ст. 203, ст.215, ст.228, ст.662, ст.655, ст.656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочину вимог, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
( пункт 5 статті 203 ЦК України) по право
чинах, здійснених за період з 01.01.2009р. по
30.06.2012р. по ланцюгу постачання, п.п.4.1.6,
п.4.1 ст. 4, п.5.1, пп..5.3.9 п.5.3 ст.5, пп..11.3.1, п.11.3
ст.11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та п.п.135.5.4 ст.135
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього у сумі 284 532 грн.;

Ч.1 ст. 203, ст.215, ст.228, ст.662, ст.655, ст.656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочину вимог, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
( пункт 5 статті 203 ЦК України) по право
чинах, здійснених за період з 01.01.2009р. по
30.06.2012р. по ланцюгу постачання, п.п.7.4.1
пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та ст. 198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
в результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 223 212
грн.;

П.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, абз. «б»
п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України
донараховано податку у сумі 937,5 грн.

Судом першої інстанції було
встановлено, що між
підприємством-позивачем та ТОВ «Фірма
Юквар» укладено договір поставки № 6
від 05.01.2010р., з ТОВ «Електродизель» було
укладено договір поставки від 23.03.2012р.
№323, з ПП «Лайнстар» було укладено
договір поставки від 02.05.2012р. між № 58, з
ТОВ «БМ-Технологія» було укладено
договір поставки від 15.01.2009р. № 8, з ТОВ
«ФБМ-Днепр» були укладені договори
поставки від 05.01.2010р. та 10.01.2011р. №022, та
№01-082.

Матеріали справи містять копії
відповідних договорів, копії рахунків,
видаткових накладних та платіжних
доручень, копії податкових накладних.

Відповідно до п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України передбачено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до п.п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Із наданих документів вбачається саме
фактичне виконання спірних операцій,
оплата за придбаний товар з
урахуванням податку на додану
вартість.

Також, як вбачається з матеріалів
справи ні актом перевірки, ні в ході
судового розгляду відсутність у ТОВ
«Юквар», ТОВ «Електродизель», ТОВ
«Лайнстра», ТОВ «БМ Технологія», ТОВ
«ФБМ Днепр» спеціальної податкової
правосуб'єктності або відсутність
реєстрації у ЄДР під час здійснення
господарських операцій не встановлена.

Податкові накладні містять всі
необхідні реквізити.

Судом першої інстанції зроблено
правильні висновки, що відповідач
зробивши висновок про нікчемність
правочинів не міг керуватися лише
припущеннями щодо нікчемності
укладених договорів, його позиція про
те, що ці правочини очевидно суперечать
інтересам держави, не підкріплені
належними доказами чи рішеннями суду
про визнання їх такими.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ за яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем з
податкового прибутку з робітників і
службовців з урахуванням штрафної
санкції у загальній сумі 3211 грн. 88 коп.,
то колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що суб'єкт господарювання, який має
взаємовідносини з фізичною
особою-підприємцем не може виступати
його податковим агентом, оскільки
фізична особа-підприємець здійснює
свою господарську діяльність
самостійно та веде податковий облік
доходів і витрат, сплачує податки
самостійно.

Відповідно п. 177.8 ст. 177 Податкового
кодексу України, під час нарахування
(виплати) фізичній особі - підприємцю
доходу від операцій, здійснюваних у
межах обраних ним видів діяльності,
суб'єкт господарювання, який нараховує
(виплачує) такий дохід, не утримує
податок на доходи у джерела виплати,
якщо фізичною особою - підприємцем, яка
отримує такий дохід, надано копію
документу, що підтверджує її державну
реєстрацію відповідно до закону як
суб'єкта підприємницької діяльності.
Це правило не застосовується в разі
нарахування (виплати) доходу за
виконання певної роботи та/або надання
послуги згідно з цивільно-правовим
договором, коли буде встановлено, що
відносини за таким договором фактично
є трудовими, а сторони договору можуть
бути прирівняні до працівника чи
роботодавця відповідно до підпунктів
14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Актом перевірки встановлено, що
підприємством-позивачем сплачено
грошові кошти за надання послуг
фізичним особам-підприємцям, що є
платниками єдиного податку.

Висновки відповідача про те, що
фізичними особами-підприємцями
надавались інші послуги, ніж вказані у
свідоцтві, колегія суддів вважає
помилковими.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
оскарженої постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 року по справі за позовом
Приватного підприємства «ВАЗАРІ» до
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш