Справа № 801/10206/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 березня 2014 року м.
Київ К/800/14234/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Черпак Ю.К., розглянувши
матеріали касаційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополь
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 18
листопада 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь
Автономної Республіки Крим про
стягнення суми,

встановив:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18 листопада 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року, відмовлено в задоволенні позову
про стягнення відшкодовування
основного розміру пенсій та витрат на
виплату та доставку пенсій ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 за серпень-вересень 2013
рокув сумі 800,18 грн.

Судами встановлено, що у акті про
нещасний випадок на виробництві від 18
серпня 1983 року вказано, що інвалідність
встановлена ОСОБА_1 (ім'я зазначено
ОСОБА_1), а інвалідність відповідно до
витягу з акту огляду встановлена особі
по-батькові якої зазначено мовою
оригіналу як ОСОБА_1. Тобто дані про
особу, якій виплачується пенсія не
співпадають з даними особи, якій
встановлена інвалідність. Крім того в
матеріалах справи відсутні дані щодо
витягу з акту огляду у МСЕК. Акт про
нещасний випадок на виробництві не
затверджений та не завірений належним
чином.

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_2 зокрема, є акт про
нещасний випадок на виробництві від 17
серпня 1995 року №3 та витяг з акту огляду
у МСЕК № 091262. Проте за результатами
дослідження копій документів у
судовому засіданні встановлено, що у
акті немає розшифровки підписів та
немає інформації щодо обставин
нещасного випадку та копія не
засвідчена належним чином.

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_3, зокрема, є виписка з акту
опосвідчення, акт про нещасний випадок
на виробництві. Проте за результатами
дослідження копій документів у
судовому засіданні було встановлено,
що інвалідність встановлена ОСОБА_3.
Тобто дані про особу, якій виплачується
пенсія не співпадають з даними особи, з
якою стався нещасний випадок і якій
встановлена інвалідність. Акт про
нещасний випадок на виробництві не
затверджений, має виправлення та не
завірений належним чином.

Відмовляючи в задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що в сукупності встановлені порушення
свідчать про неможливість
ідентифікувати осіб та прийняти
документи, якими підтверджено право
потерпілих на пенсію як належні для
призначення пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку, у зв'язку
з чим відсутні підстави для виплати
пенсій вказаним особам.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим посилаючись на статтю
26 Основ законодавства України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та статтю 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якими встановлено, що
у разі якщо після призначення
застрахованої особі матеріальної
допомоги та наданих соціальних послуг
між страхувальниками виник спір
відносно понесених витрат, виплата
здійснюється страхувальником, до якого
звернулась застрахована особа, при
цьому, належний страхувальник (ПФУ в
Київському районі) має право
звернутись до належного
страхувальника (ВД ФССНВП в м.
Сімферополь) відносно понесених
витрат, просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

Згідно з пунктом 4 частини другої
статті 213 КАС України касаційна скарга
має містити обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального чи
процесуального права та як вони
вплинули на правильність вирішення
справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини
п'ятої статті 214 КАС України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень,
касаційна скарга є необґрунтованою, а
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, оскільки заявник не навів
підстав, які б дозволили вважати, що
суди неправильно застосували норми
матеріального або процесуального
права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5
частини п'ятої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополь
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 18
листопада 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь
Автономної Республіки Крим про
стягнення суми.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Черпак