Справа № 802/656/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

м. Вінниця

17 березня 2014 р.
Справа № 802/656/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса Михайла Богдановича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача:
Євчук Г.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області

про: скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до відповідача -
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області. У
позовній заяві позивач із урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог
просив визнати нечинним наказ № 195 о/с
від 2 жовтня 2013 року про його звільнення
з органів Міністерства внутрішніх
справ України у запас Збройних Сил за
статтею 64 п. «ж» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ за власним бажанням
та стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Чечельницького районного суду
Вінницької області від 21.02.2014 року
вказану адміністративну справу
передано за підсудністю у Вінницький
окружний адміністративний суд.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 04.03.2014 року
справу прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуваний Наказ є
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню, оскільки звільнення
звільнено без з'ясування підстав, які
зумовили його звернення із рапортом
про звільнення.

Відповідач адміністративного позову
не визнав, та подав заяву про залишення
позовної заяви без розгляду. При
обґрунтуванні заяви про залишення
позовної заяви без розгляду відповідач
посилався на те, що позивачем пропущено
строк звернення до суду із
адміністративним позовом, оскільки про
порушення своїх прав позивач дізнався
02.10.2013 року (день ознайомлення із
наказом), а до адміністративного суду
позивач звернувся лише 31.12.2013 року (а.с.
38).

Представник позивача у судовому
засіданні висловилась проти
задоволення клопотання про залишення
позовної заяви без розгляду та просила
у його задоволенні відмовити. При цьому
стороною позивача визнано факт
пропуску строку звернення до суду.
Попри те позивач зазначив, що строк
звернення пропущено із поважних
причин, оскільки про порушення своїх
прав дізнався 04.12.2013 року, коли отримав
відповідь на заяву від 29.10.2013 року у
якій висловив прохання перед
відповідачем про поновлення на службу
у органах внутрішніх справ. У зв'язку із
цим, позивачем заявлено клопотання про
поновлення строку звернення до суду вх.
№ 5011 від 14.03.2014 р.

Представник відповідача підтримала
доводи заявленого клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду.
Додатково пояснила, що посилання
позивача на заяву від 29.10.2013 року, яка
отримана відповідачем 31.10.2013 року є
безпідставним, оскільки подання такої
заяви не є досудовим порядком
врегулювання спору. Крім того,
представник відповідача звернула
увагу суду на те, що у поданій заяві
позивач фактично просив прийняти його
на роботу у органи внутрішніх справ на
будь яку посаду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, надавши оцінку іншим доказам,
що містяться у матеріалах справи, суд
дійшов висновку що адміністративний
позов слід залишити без розгляду із
наступних підстав.

Згідно наказу начальника УМВС України
у Вінницькій області від 02.10.2013 року №
195 о/с ОСОБА_1 звільнено із органів
внутрішніх справ на підставі п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за власним
бажанням).

Із наявної у матеріалах справи
розписки видно, що ознайомлено
позивача із прийнятим Наказом від
02.10.2013 року № 195 о/с у день його
прийняття, тобто 02.10.2013 року (а.с. 39).

Із вхідного штампа на позовній заяві
встановлено, що позов про визнання
нечинним Наказу від 02.10.2013 року № 195 о/с
та про поновлення на роботі позивачем
подано 31.12.2013 року (а.с. 2).

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк (ч. 1 ст. 99
КАС України).

Із наведеної норми Кодексу, суд
доходить висновку, що законодавцем
чітко встановлено строк звернення до
суду у спорах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби у один
місяць, а також передбачено, що такий
строк починає свій перебіг із моменту,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Тобто чинним процесуальним Законом
обмежено право особи на звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів певним строком. Це,
насамперед, обумовлено специфікою
спорів, що розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно правових
відносинах.

Як зазначалося, позивач ознайомився із
оскаржуваним Наказом від 02.10.2013 року №
195 о/с 02.10.2013 року, а із позовною заявою
про його оскарження до суду звернувся
лише 31.12.2013 року, тобто із пропуском
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України
строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строку звернення
до суду із адміністративним позовом
передбачені ст. 100 КАС України, в силу
якої, адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Надавши оцінку обставинам, на які
позивач посилається як на причини
поважності пропуску строку звернення
до суду, суд вважає доводи позивача у
цій частині необґрунтованими, а
причини пропуску строку звернення до
суду неповажними із наступних мотивів.

Згідно ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо
законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Позивач обґрунтовуючи поважність
причин пропуску строку звернення до
суду зазначив, що ним вживалися заходи
досудового врегулювання спору, при
цьому зіслався на подану Начальнику
УМВС України у Вінницькій області
заяву від 29.10.2013 року (вх. № 1/3651 від
31.10.2013 року), на яку отримано відповідь
від 04.12.2013 року (а.с. 8).

Проте, суд вважає, що подання позивачем
заяви від 29.10.2013 року не є досудовим
порядком врегулювання спору.
Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України
можливість досудового порядку
вирішення спору повинна бути прямо
передбачена Законом. Водночас ані
Закон України «Про міліцію», ані
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України, який
затверджено Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV не передбачають
досудового порядку вирішення спору,
який розглядається. У судовому
засіданні позивач та його представник
також не змогли пояснити яким Законом
керувалися при поданні заяви від 29.10.2013
року.

Так, із змісту заяви від 29.10.2013 року (вх.
№ 1/3651 від 31.10.2013 року) встановлено, що
позивач просив поновити його на роботу
в органи внутрішніх справ на будь - яку
посаду у зв'язку із поспішним поданням
ним рапорту про звільнення (а.с. 6). За
наслідками оцінки вказаної заяви, суд
доходить висновку, що така подана з
метою вирішення питання про повторне
прийняття позивача на службу в органи
внутрішніх справ на будь - яку посаду, а
не з метою врегулювання спору. Отже, суд
вважає безпідставними посилання
позивача у заяві про поновлення строку
звернення до суду на вжиття ним заходів
досудового врегулювання спору.

Додатково суд звертає увагу при
вирішенні процесуального питання щодо
дотримання строків звернення до суду і
на практику Європейського суду з прав
людини. У справах «Стаббігс та інші
проти Великобританії», «Девеер проти
Бельгії», суд дійшов висновку, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав.

У Справі «Пономарьов проти України»,
Європейський суд зазначив, що
вирішення питання щодо поновлення
строку на оскарження перебуває в межах
дискреційних повноважень національних
судів, однак такі повноваження не є
необмеженими. Від судів вимагається
вказувати підстави. Однією із таких
підстав може бути, наприклад,
неповідомлення сторін органами влади
про прийняті рішення у їхній справі.

Як встановлено у даній справі, позивач
із оскаржуваним Наказом ознайомився у
день його прийняття (02.10.2013 року), а тому
не був позбавлений можливості
звернутися до суду із позовом в межах
встановлених строків.

Отже, із поданої позивачем позовної
заяви та доданих до неї матеріалів в
тому числі клопотання про поновлення
пропущеного строку, суд не встановив
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, а тому у задоволенні
заяви позивача про поновлення строку
звернення до суду слід відмовити.

Додатково суд звертає увагу і на
невідповідність Заяви позивача про
поновлення пропущеного строку по
справі № 802/656/14-а вимогам
процесуального Закону. Так, у вказаній
Заяві позивач посилається на ст. 102 КАС
України та просить поновити строк
звернення до суду. При цьому, залишено
поза увагою позивачем, що згідно ч. 4 ст.
102 КАС України, правила даної статті не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду. Наведена норма
повністю узгоджується із нормою ч. 1 ст.
100 КАС України, в силу якої, суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів вправі визнати
поважними причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду
про що постановити ухвалу. Тому, у
випадку встановлення поважності
причин пропуску строку звернення до
суду Кодекс адміністративного
судочинства України передбачено
постановлення саме ухвали про визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними, а не про поновлення
строку звернення до суду на підставі
ст. 102 КАС України, про що просить
позивач.

Суд вважає, що місячний строк на
звернення до адміністративного суду
позивач пропустив без поважних причин,
оскільки доводи викладені в позовній
заяві та в усних поясненнях сторони
позивача у судовому засіданні, не
свідчать про наявність об'єктивних
причин обставин неможливості
звернутися позивачу за захистом своїх
прав до суду в межах визначеного
строку.

Окремо необхідно зазначити, що за
змістом частини 3 статті 162 КАС України
залишення позовної заяви без розгляду
допускається на будь-якій стадії
судового процесу, в тому числі й на
стадії судового розгляду справи.

За приписами пункту 9 частини 1 статті 155
КАС України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області про
визнання нечинним наказу № 195 о/с від 2
жовтня 2013 року, поновлення на посаді та
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу слід залишити без розгляду.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 165, 186, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строків звернення до суду із
адміністративним позовом у справі №
802/656/14-а залишити без задоволення.

Клопотання управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області про залишення позовної заяви у
справі № 802/656/14-а без розгляду
задовольнити.

Залишити без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області про
скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович