Справа № 2а/0570/8366/2012
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/68446/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року у справі за позовом
Маріупольського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2012 року Маріупольський міський
центр зайнятості звернувся в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_4 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 16905,74грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що станом на дату звернення
до Маріупольського міського центру
зайнятості відповідач працював за
сумісництвом в ТОВ «Промстрой-плюс» та
отримав дохід у сумі 865, 77грн., чим
порушив вимоги Законів України «Про
зайнятість населення» та «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Донецький апеляційний
адміністративний суд постановою від 16
жовтня 2012 року скасував постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року та прийняв нову, якою позовні
вимоги Маріупольського міського
центру зайнятості задовольнив. Стягнув
з відповідача на користь позивача
грошову суму виплаченого забезпечення
у розмірі 16 905, 74грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_4 звернувся з касаційною
скаргою, у якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року скасувати та
залишити в силі постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2012 року.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу «б» ч. 3 ст.1 Закону
України «Про зайнятість населення» від
01 березня 1991 року № 803-XII, з наступними
змінами та доповненнями, в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах, зокрема,
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб,зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», видами забезпечення є
допомога по безробіттю, матеріальна
допомога у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації безробітної.

Згідно положень п. 2 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-III з
наступними змінами та доповненнями,
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов`язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно п. 12 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 року № 219, для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не займається
видами діяльності , що визначені
частиною третьою статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення».

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08.12.2008 року
відповідач звернувся до
Маріупольського міського центру
зайнятості з заявою про надання
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю, відповідно до
Законів України «Про зайнятість
населення» та «Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». В поданій заяві
відповідач зазначив, що не
зареєстрований як суб`єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, не є найманим
працівником, пенсії не отримує. В
подальшому 15.12.2008 року відповідачу було
надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю.

Також, з матеріалів справи вбачається
та встановлено судами попередніх
інстанцій, що відповідач на момент
надання йому статусу безробітного в
період з 01.10.2008 року по 25.11.2008 року
працював у ТОВ «Промстрой-плюс» за
сумісництвом та був звільнений за
згодою сторін, про що не повідомив
позивача при зверненні із заявою про
надання статусу безробітного.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307,
передбачено, що застраховані особи
зобов'язані у повному обсязі
повідомляти про обставини, що
спричиняють зміни розміру
матеріального забезпечення та порядку
його надання. Сума вартості
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, наданих
застрахованій особи внаслідок
зловживання або невиконання нею своїх
обов'язків, стягується з цієї особи в
судовому порядку.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, який дійшов до
вірно висновку, що на дату звернення
відповідача до Маріупольського
міського центру зайнятості, надав
недостовірні дані, чим порушив вимоги
п.2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанцій винесено
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша