Справа № 823/114/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
справа № 823/114/14

м. Черкаси

12 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача -Марченка
О.В.(за довіреністю);

представника позивача - Ткача І.О.(за
довіреністю);

представника відповідача - Левенець
А.М.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Агросоюз - РП»
до Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою звернулося товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Агросоюз - РП»
(далі-позивач), в якій просить, визнати
нечинним та скасувати податкові
повідомлення-рішення
Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області (далі-відповідач) №
від 23.12.2013р. та № 11696 від 11.11.2013р.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали та просили
суд його задовольнити. В обґрунтування
позовних вимог зазначили, що
відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «Агросоюз - РП» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
взаємовідносинах з: ТОВ «Люксактив» за
квітень 2010р.; Клімашевським І.Б. за
серпень, жовтень 2010р.; Манжосом В.В. за
жовтень 2010р.; ПП «НВК «Діод Плюс» за
листопад, грудень 2010 р.; ПП «Аліма» за
січень, лютий 2010р.; ТОВ «Оптісвіт» за
лютий 2010 року; ТОВ «Ріда» за лютий 2011
року; ПП «Аваї» за березень 2011 року; ТОВ
«Техпромсервіз-2010» за травень 2011 року;
ПП «Укрпромспецкомплект» за серпень,
вересень, жовтень, грудень 2011 року,
січень, травень 2012 року; ПП «Ріо Гранде»
за жовтень 2011 року; Баранова О.О. за
вересень 2012 року, за наслідками якої
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення про збільшення
сум грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та штрафних
(фінансових) санкцій. Також позивач
зазначив, що відповідач перевищив свої
повноваження та дійшов помилкових і
необгрунтованих висновків про
фактичну відсутність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами. Позивач не
погоджується з даними висновками
податкового органу, оскільки
здійснення господарських операцій
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами. А також
зазначив, що в порушення норм
Податкового кодексу України від
02.10.2010р. № 2756-IV не було враховано усі
належним чином оформлені первинні
документи, які надавались під час
перевірки, а зроблені відповідачем
висновки в акті перевірки про
нікчемність укладених з контрагентом
договорів є необгрунтованими.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо заявлених позовних
вимог заперечував з підстав,
викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Статтею 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд встановив, що товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Агросоюз - РП»
зареєстроване як юридична особа
26.04.2007р., ідентифікаційний код 35013940.

Посадовими особами
Корсунь-Шевченківської державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області проведена позапланова виїзна
документальна перевірка ТОВ
«Інвестиційна компанія «Агросоюз - РП»,
з питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства по взаємовідносинах з:
ТОВ «Люксактив» за квітень 2010р.;
Клімашевським І.Б. за серпень, жовтень
2010р.; Манжосом В.В. за жовтень 2010р.; ПП
«НВК «Діод Плюс» за листопад, грудень
2010 р.; ПП «Аліма» за січень, лютий 2010р.;
ТОВ «Оптісвіт» за лютий 2010 року; ТОВ
«Ріда» за лютий 2011 року; ПП «Аваї» за
березень 2011 року; ТОВ
«Техпромсервіз-2010» за травень 2011 року;
ПП «Укрпромспецкомплект» за серпень,
вересень, жовтень, грудень 2011 року,
січень, травень 2012 року; ПП «Ріо Гранде»
за жовтень 2011 року; Баранова О.О. за
вересень 2012 року, про що складено акт
перевірки від 02.07.2013 року № 377/15-010/35013940
(а.с. 108-126 том. 1).

Дана перевірка проведена на підставі
наказу від 01.06.2013р. № 206
Корсунь-Шевченківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (а.с. 31 том 1).

У вказаному акті перевірки відображені
наступні порушення, виявлені під час
проведення перевірки, а саме:

- п. 199.1 ст. 198 та п. 209.15.1 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755 що
призвело до завищення податкового
кредиту в сумі 353611 грн., нецільового
використання коштів на суму 93572 грн. та
заниження суми податку, що підлягає
нарахуванні та сплаті в бюджет 548295 грн.

За наслідками перевірки та на підставі
вказаного акту перевірки
Корсунь-Шевченківською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області винесені наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.08.2013р., яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість - 23393 грн.;

- № від 21.08.2013р., яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість - 685368, 75
грн., в тому числі за основним платежем -
548295, та за штрафними(фінансовими)
санкціями - 137073, 75 грн.

Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями - рішеннями
відповідача, ТОВ «Інвестиційна
компанія «Агросоюз - РП» оскаржило його
в адміністративному порядку до
Корсунь-Шевченківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Черкаській області.

Рішенням Корсунь-Шевченківської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Черкаській області №
11696/23-00-10-0210 від 01.11.2013 року вирішено:

- скасувати повністю податкове
повідомлення-рішення Городищенського
відділення Корсунь-Шевченківської
ОДПІ від 21.08.2013р. № про збільшення
грошового зобов'язання із штрафних
санкцій по ПДВ на суму 23393 грн. і
задовольнити скаргу в цій частині;

- скасувати повністю податкове
повідомлення-рішення Городищенського
відділення Корсунь-Шевченківської
ОДПІ від 21.08.2013р. № частково, на
523442 грн. в т. ч. основного платежу та 112765
грн. штрафних санкцій, а в іншій частині
на суму 161926 грн., в т.ч. 137618 грн.
основного платежу з ПДВ та 24308 грн.
штрафних санкцій, залишає зазначене
податкове повідомлення-рішення без
змін, а скаргу в цій частині без
задоволення;

Зобов'язати Городищенське відділення
Корсунь-Шевченківської ОДПІ прийняти
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» на суму 14711, 50 грн. по скороченій
декларації за вересень 2012 року та на
суму 7751, 58 грн. по «бюджетній»
декларації за грудень 2010 року.

Відповідно цього рішення податковим
органом прийнято нові податкові
повідомлення-рішення:

- № форми «В4» від 23.12.2013р., яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ - 7752 грн.;

- № 11696 форми «Р» від 11.11.2013р., яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість - 61926 грн., в
тому числі за основним платежем - 137618,
та за штрафними(фінансовими) санкціями
- 24308 грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням - рішенням № від
21.08.2013р. відповідача, ТОВ «Інвестиційна
компанія «Агросоюз - РП» оскаржило його
в адміністративному порядку до
Міністерства доходів і зборів України.
Рішенням якого від 05.12.2103р. №
16811/6/99-99-10-01-15 податкове повідомлення
рішення залишено без змін, а скаргу без
задоволення.

Проведеною відповідачем перевіркою
згідно акту виявлено наступні
порушення. По взаємовідносинах з
Клімашевським І.Б. був взятий до уваги
акт перевірки ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва, яким встановлено що
підприємець не звітувався до
контролюючого органу на перевірку не
з'явився, документів не надавав, а тому
зроблено висновок про відсутність
поставок товарів підприємцем та
укладання угод з метою настання
реальних наслідків. По
взаємовідносинах ТОВ «Інвестиційна
компанія «Агросоюз - РП» з Манжосом В.В.
був взятий до уваги акт перевірки
Звенигородської МДПІ, якою
встановлено, що у підприємця відсутні
наймані працівники, транспорт
складські приміщення і т. д. З приводу
контрагента позивача ТОВ «Євросвіт»
був взятий до уваги акт перевірки
Кіровоградської ОДПІ, в якому
зазначено, що останній не здійснював
господарських операцій у зв'язку з
відсутністю документів про здійснення
фінансово-господарської діяльності.
Щодо ПП «НВКФ «Діод плюс» був
використаний акт перевірки
Красноперекопської ОДПІ АР Крим, яким
встановлено, що здійснювати
господарську діяльність підприємство
не могло, у зв'язку з відсутністю
документів та відсутністю
підприємства за місцезнаходженням.
Також зазначено, що прокуратурою м.
Кіровограда порушена кримінальна
справа щодо фіктивного здійснення
підприємницької діяльності ТОВ
«Євросвіт» та ПП «Алтіма». По
взаємовідносинах з ТОВ «Оптісвіт» було
використано акт перевірки ДПІ у
Комунарському районі м. Запоріжжя в
якому зазначено, що у товариства
відсутні об'єкти оподаткування, товари
фактично не могли поставлятись ТОВ
«Оптісвіт», а тому й придбання таких
товарів було б неможливим. По
взаємовідносинах з ПП «Аваї»
податковий орган зазначає, що останнє
формувало суму податкового кредиту за
рахунок ПП «Алтіма», щодо створення та
діяльності якого порушені кримінальні
справи, крім того був використаний акт
перевірки Кіровоградської ОДПІ, згідно
з висновками якого у підприємства
відсутній об'єкт оподаткування. По
взаємовідносинах з ТОВ
«Техпромсервіс-2010» зазначено, що до
перевірки не було додано жодних
документів, крім податкових накладних.
По взаємовідносинах з ПП
«Укрпромспецпроект» було використано
акт перевірки ДПІ у м. Черкасах в якому
встановлено відсутність факту
передачі товару покупцям, наявності
трудових ресурсів, складських
приміщень і т. д. По взаємовідносинах з
ПП «Ріо Гранде» був використаний акт
перевірки Кіровоградської ОДПІ, яким
встановлено здійснення фіктивного
підприємництва. По взаємовідносинах з
Бароновим О.О. висновки відповідача
ґрунтуються на акті перевірки ДПІ у
Святошинському районі м. Києва.

Отже, з виходячи з вищевикладеного,
податковий орган дійшов до висновку, що
складені документи по операціях з
вказаними контрагентами не можуть
вважатися такими, що відбулися, а тому
дані операції здійсненні без настання
реальних наслідків.

Cуд вважає висновок відповідача,
викладений в акті перевірки,
безпідставним, з огляду на наступне.

Перевіривши матеріали справи та
наданих до них договорів, укладених між
ТОВ «Інвестиційна компанія «Агросоюз -
РП» та його контрагентами, реальність
виконання яких підтверджується:
видатковими, податковими накладними;
накладними на отримання товару; актами
звірки між контрагентами; реєстрами на
прийняті товари; товаро-транспортними
накладними; журналами приймання
продукції від контрагентів; платіжними
документами; виписками з банку про рух
коштів; актами приймання сировини.

Також, суд бере до уваги доводи
позивача з приводу укладання договорів
в усній формі, оскільки вони також
підтверджуються наявними в матеріалах
справи первинними документами, які
підтверджується факт передачі товару
та факт його оплати.

У відповідності до ст.ст. 205-206
Цивільного кодексу України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків. Усно
можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність. Юридичній особі, що
сплатила за товари та послуги на
підставі усного правочину з другою
стороною, видається документ, що
підтверджує підставу сплати та суму
одержаних грошових коштів.

Придбані товари в подальшому були
використані в господарській
діяльності ТОВ «Інвестиційна компанія
«Агросоюз - РП», що підтверджується
картками рахунку, актами списання та
іншими матеріалами справи.

З приводу чого, суд вважає за необхідне
зазначити, що відносини, які виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства
врегульовані Податковим кодексом
України.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Кодексу №2755-VI господарська діяльність
- діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Пунктом 185.1 ст. 185 Кодексу №2755-VI
передбачено, що об'єктом оподаткування
ПДВ є операції платників податку з:
постачання товарів. За змістом пп. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755-VI податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755-VI
передбачено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Кодексу №2755-VI
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
згідно з п. 198.2 ст. 198 Кодексу №2755-VI
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Правові
відносини з приводу формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість унормовані п. 198.3 ст. 198
Кодексу №2755-VI, а саме: податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг та складається
з сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Кодексу №2755-VI не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтвердженого податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У п. 58.1 ст. 58 Кодексу №2755-VI визначено, що
у разі коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми ПДВ, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує, що
згідно п.44.1 статті 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон № 996)
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ст.ст. 1, 9 Закону № 996
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства; факти
здійснення господарських операцій
підтверджуються первинними
документами.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Позивачем виконано вимоги статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність" щодо
документального оформлення фактів
здійснення господарських операцій та
дотримано вимог статті 198 Податкового
кодексу України, надано всі
передбачені діючим законодавством
України документи, в тому числі
податкові накладні, складені у
відповідності до п. 201.1 статті 201
Податкового кодексу України особами,
які зареєстровані як платники податку
у порядку, передбаченому статтею 183
цього Кодексу.

Щодо посилання відповідача на відкриті
кримінальні провадження щодо
контрагентів позивача, суд зазначає, що
в матеріалах справи не міститься вирок
суду по даним кримінальним
провадженням.

З огляду на зазначене, суд вважає
безпідставними посилання відповідача
на відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено наявність зв'язку між
фактом придбання товарів та
господарською діяльністю платника
податків. Відповідач не надав доказів,
що підтверджували б відсутність
ділової мети в діях платника податків
під час здійснення господарських
операцій.

Враховуючи те, що судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи рух
активів у процесі здійснення
господарських операцій, наявність у
позивача та його контрагента
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
встановлено зв'язок між укладеними
договороми та господарською
діяльністю платника податку, витрати
підтверджені первинними документами,
суд вважає встановленим факт
здійснення господарської операції, а
відтак доходить висновку про
відсутність підстав у контролюючого
органу для винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Суд з'ясував, що первинні документи
оформлені належним чином відповідно до
вимог чинного законодавства.

Доказів суду, щодо визнання
господарських договорів укладених між
контрагентом недійсними в судовому
порядку не надані.

Щодо відсутності у контрагентів
позивача фінансово-господарських
можливостей для здійснення
комерційної діяльності, та її
здійснення без мети реального настання
правових наслідків, суд зазначає
наступне.

Питання нікчемності правочинів
регулюється Цивільним кодексом
України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
невідповідність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Отже, основним критерієм для того, щоб
вважати правочин нікчемним, є його
недійсність, встановлена законом, а не
актом податкової перевірки.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (абз. 1 ч. 2
ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконним
заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Вказана обставина не може впливати на
податковий облік підприємства при
умові не доведення стороною товарності
здійснення нею операцій та реальності
спірних правовідносин.

За умови фактичного виконання
сторонами спірних господарських
операцій, порушення контрагентом
податкового законодавства не можуть
бути причиною позбавлення позивача
права на податкову вигоду.

Відповідно до ст. 47 Податковою кодексу
України відповідальність за неподання,
порушення порядку заповнення
документів податкової звітності,
порушення строків їх подання
контролюючим органом, недостовірність
інформації, наведеної у зазначених
документах несуть юридичні особи,
постійні представництва нерезидентів,
які відповідно до Кодексу визначені
платниками податків, а також їх
посадові особи.

У листі Вищого адміністративного суду
України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» зазначено, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства в діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників податку на додану
вартість, відсутність у відповідних
посадових осіб чи інших представників
контрагента повноважень на складання
первинних, розрахункових документів,
податкових накладних тощо). Відповідні
обставини можуть бути з'ясовані,
зокрема, з використанням даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
офіційно оприлюднених даних щодо
анульованих свідоцтв платника податку
на додану вартість.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від
15.05.2003 року передбачено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні.

В Акті перевірки доказів обізнаності
ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» про обставини
здійснення господарської діяльності
його контрагентами та сплати ними
податків не наведено.

У постанові Верховного Суду України
від 13.01.2009 року по справі № 09/05
викладено, що покупець не може нести
відповідальність ані за несплату
податків продавцем, ані за можливу
недостовірність відомостей про
продавця, що містяться у Єдиному
реєстрі, за умови необізнаності про
таку недостовірність, зокрема, в
частині ведення господарської
діяльності продавцем.

Крім того, у довідці Вищого
адміністративного суду України від
15.04.2010 року «Про результати вивчення та
узагальнення практики застосування
адміністративними судами окремих норм
Закону «Про податок на додану
вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Стаття 61 Конституції України
передбачає, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому
податковий орган безпідставно
покладає відповідальність на особу,
яка жодних порушень не вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує усі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Суд прийшов до висновку, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
суперечить вимогам чинного
законодавства, є необґрунтованим та
таким, що прийняте з порушенням вимог
ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС
України, а тому підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області від 11.11.2013р. № 11696.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області від 23.12.2013р. №
.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «Агросоюз - РП» 339 (триста
тридцять дев'ять) грн. 37 коп. судового
збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд в порядку ст. 185-187
КАС України.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
24.03.2014р.