Справа № 552/7655/13-а (2а-2779/11/1609)
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/4368/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий); Мороз
Л.Л.; Розваляєвої Т.С., розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради про
зобов'язання вчинити дії, що
переглядається за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Київської районної в м.
Полтаві ради на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 16 травня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року, цей позов задоволено частково.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради (УПСЗН)
виплатити позивачу одноразову
компенсацію за шкоду, завдану здоров'ю,
відповідно до статті 48 Закону України
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45
мінімальних заробітних плат. Дії УПСЗН
щодо виплати компенсації в меншому
розмірі визнано неправомірними. А у
задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 14 листопада 2013
року відмовлено у задоволенні заяви
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області (Управління ДВС)
про зміну способу виконання наведеного
рішення суду першої інстанції з
зобов'язання виплатити компенсацію на
стягнення її суми.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року ухвалу суду першої інстанції
скасовано, а заяву про зміну способу
виконання рішення задоволено.

УПСЗН звернулося з касаційною скаргою
на зазначену ухвалу апеляційного суду,
в якій просить її скасувати та залишити
в силі ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 14 листопада 2013 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши перевірку матеріалів
справи та доводів касаційної скарги,
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що на виконання
постанови Київського районного суду м.
Полтави від 16 травня 2011 року УПСЗН
здійснило перерахунок спірної
компенсації та надіслало відповідні
документи до виконання Обласному
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (Центр).

Неможливість виконання рішення суду в
частині зобов'язання виплатити суму
компенсації Центр обґрунтував
відсутністю коштів з відповідним
призначенням.

Відмовивши у задоволенні заяви
Управління ДВС про зміну способу
виконання судового рішення, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
існування обставин, що ускладнюють
виконання рішення.

Скасувавши ухвалу суду першої
інстанції та задовольнивши заяву,
апеляційний суд послався на положення
Закону України від 5 червня 2012 року №
4901-VI «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» (Закон №
4901-VI).

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком
апеляційного суду.

Відповідно до статті 2 Закону 4901-VI
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Оскільки судами встановлено, що
відповідачем здійснено перерахунок
спірної компенсації та подано його до
виконання Обласному центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, висновок апеляційного суду про
можливість зміни способу виконання
цього рішення є правильним.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

Л.Л.Мороз

Т.С.Розваляєва