Справа № 826/18811/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2014 року 16:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О. розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у м. Києвіпро
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві на підставі хибних
висновків акту перевірки від 30.08.2013 р. №
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 3 933,06 грн.;
податкове повідомлення-рішення від
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів у розмірі
12 412,50 грн.; податкове
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
штрафних санкцій у розмірі 264 405, 05 грн.
Позивач та її представник в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі з підстав, викладених в
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Згідно наданих письмових пояснень,
заперечив проти заявлених позовних
вимог та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі з огляду
на те, що в ході перевірки було виявлено
порушення позивачем податкового
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Державною податковою інспекцією у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 за період з 06.05.2010 р.
Перевіркою встановлено порушення
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1:
1. пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України ФОП
ОСОБА_1 в 2011р.- 2012 р. безпідставно
віднесено до складу валових витрат,
витрати в розмірі 20 976,62 грн., в т.ч. в 2011р.
в 13 125,07 грн., в 2012 р. в сумі 7 851,55 грн. та
занижено чистого доходу у 2011-2012 рр. на 13
976,62 грн. та не перераховано до бюджету
податку з доходів фізичних осіб в
загальній сумі 3 146,45 грн., в т.ч. за 2011 рік
на суму 1 968,72 грн. та за 2012 рік на суму 1
177,73 грн. Донараховано податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 3 146,45
грн., в т.ч. за 2011 р. на суму 1 968,72 грн. та
за 2012 рік на суму 1 177,73 грн.
2. п.181.1 ст.181, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п.
188.1 ст. 188, п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України ФОП ОСОБА_1 не
зареєструвалася як платник ПДВ у
грудні 2011 р. та не визначила податкові
зобов'язання з ПДВ, в результаті чого
занижено податкові зобов'язання з ПДВ
та не перераховано до бюджету на додану
вартість за період з 11.12.2011 р. по 21.02.2012 р.
на загальну суму ПДВ 9 930,00 грн. та
донараховано до бюджету ПДВ в сумі 9 930
грн. Донараховано податку на додану
вартість за період з 11.12.2011 р. по 21.02.2012 р.
3. п.2.6 Постанови Правління
Національного банку України «Про
затвердження Положення ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні» від 15.12.2004р за № 637 із та
доповненнями ФОП ОСОБА_1 за 2011 р.- 2012 р.
не оприбутковано готівкові кошти на
суму 52 881,01грн., в т.ч. 2011р. на суму 16 740,00
грн., в 2012 р. на суму 36 141,01 грн.
За результатами проведеної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві складено акт перевірки від 30.08.2013
1. податкове повідомлення-рішення
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 3 933,06 грн., в
тому числі за основним платежем в
розмірі 3146,45 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 786,61 грн.;
2. податкове повідомлення-рішення
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів у розмірі 12 412,50 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 9
930,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2 482,50 грн.;
3. податкове повідомлення-рішення
позивачу визначено суму штрафних
санкцій у розмірі 264 405, 05 грн.
Позивач не погоджуючись з винесеними
рішеннями звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від
17.09.2013 р. № , № , .

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
виходить з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 17.09.2013 р. № форми «Р», суд
зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, визначено, що витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
враховуються при визначенні
оподаткованого прибутку

Відповідно до пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168
Податкового кодексу платник податку,
що отримує доходи від особи, яка не є
податковим агентом, та іноземні доходи,
зобов'язаний включити суму таких
доходів до загального річного
оподатковуваного доходу та подати
податкову декларацію за наслідками
звітного податкового року, а також
сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи - підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику (п.
177.10 ст. 177 Податкового кодексу України).

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Як вбачається з матеріалів справ ФОП
ОСОБА_1 при здійснені господарських
операцій формувала витрати, які
безпосередньо пов'язані з отриманням
доходу: послуги банку, оренда офісу,
металевих конструкцій, витрати на
послуги по розміщенню реклами,
телекомунікаційні витрати, сплата
єдиного соціального внеску тощо.

Під час перевірки відповідачем
встановлено розбіжність показника
витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходу, яка полягала у
ненаданні документів, що підтверджують
витрати.

Матеріалами справи встановлено, що в
період з 01.04.2011р. по 31.12.2011р. позивачем
задекларована сума витрат за
перевіряємий період склала 257 442,37
гривень. До сум витрат віднесено
послуги підприємств та організацій
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходу.

Операції з надання послуг
підтверджені: актами виконаних робіт
(послуг) на суму 256 794,37 грн.;
прибутковими накладними на суму 256 794,37
грн.; реєстрами видаткових документів
бухгалтерського та податкового обліку
за перевіряємий період на суму 257 442,37
грн.; книгою обліку доходів і витрат,
яку ведуть фізичні особи-підприємці
(затверджена наказом ДПАУ від 24.12.2010 р.
№1025); податковою декларацією про
майновий стан і доходи за 2011 р.; послуги
банку, підтверджені банківськими
виписками на суму 648,00 грн.

Таким чином Позивач на законних
підставах відніс до витрат за період з
01.04.2011р. по 31.12.2011р. суму в розмірі 257 442,37
грн., при цьому, формування витрат в
сумі 13 125,07 грн. підтверджуються
відповідними документами.

В період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.
задекларована сума витрат за 2012 р.
склала 57 0149, 97 грн.

До суми витрат віднесено послуги
підприємств та організацій
безпосередньо пов'язані з отриманням
доходу і підтверджені: актами
виконаних робіт (послуг) на суму 569144,47
гри.; прибутковими накладними на суму
569144,47 грн.; реєстрами видаткових
документів бухгалтерського та
податкового обліку за перевіряємий
період на суму 570149, 97грн.; книгою обліку
доходів і витрат, яку ведуть фізичні
особи-підприємці (затверджена Наказом
ДПАУ від 24.12.2010 р. №1025); податковою
декларацією про майновий стан і доходи
за 2012р.; послуги банку, підтверджені
банківськими виписками на суму 1005,50
грн.

Таким чином, Позивач на законних
підставах відніс до витрат за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р. суму в розмірі на
суму 570149, 97грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позивачем документально підтверджено
формування витрат в сумі 7 851,55 грн. за
період з: 01.2012р по 31.12.2012 р. та витрат в
сумі 13 125,07 грн. за період з 01.04.2011 р. по
31.12.2011 р., а тому нарахування грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 3 933,06 грн. є
протиправним.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
форми «Р», з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 3 933,06 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 17.09.2013 р. № форми «Р», суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового
кодексу України у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Відповідно до п. 183.4 ст. 183 Податкового
кодексу України у разі переходу осіб із
спрощеної системи оподаткування, що не
передбачає сплати податку, на сплату
інших податків і зборів, встановлених
цим Кодексом, у випадках, визначених
главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за
умови, що такі особи відповідають
вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті
181 цього Кодексу, реєстраційна заява
подається не пізніше 10 числа першого
календарного місяця, в якому здійснено
перехід на сплату інших податків і
зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо
такі особи відповідають вимогам,
визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього
Кодексу, реєстраційна заява подається
у строк, визначений пунктом 183.3 цієї
статті.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи у
період з 01.07.2010 року по 31.03.2011 року
позивач знаходилась на спрощеній
системі оподаткування та була
платником єдиного податку. У цей період
обсяг виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) за звітний квартал
наростаючим підсумком з початку
терміну дії свідоцтва про сплату
єдиного податку в звітному році за
третій квартал 2010 року становив 17 958,42
грн., що підтверджується звітом
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи-платника єдиного
податку, отриманий Шевченківському
районі міста Запоріжжя 04.10.2010 року.

Обсяг виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) за звітний квартал
наростаючим підсумком з початку
терміну дії свідоцтва про сплату
єдиного податку в звітному році за
четвертий квартал 2010 року становив 96
435,93 грн., що підтверджується звітом
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи-платника єдиного
податку, отриманий ДПІ у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя 05.01.2011 року.

Обсяг виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) за звітний квартал
наростаючим підсумком з початку
терміну дії Свідоцтва про сплату
єдиного податку в календарному році за
перший квартал 2011 року становив 41 878,47
грн. , що підтверджується звітом
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи-платника єдиного
податку, отриманий ДПІ у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя 04.04.2011 року.

З 01.04.2011 року приватний підприємець
ОСОБА_1 працювала на загальній системі
оподаткування, що підтверджується
довідкою від 17.05.2011 року № 13181/10/17-115.

Матеріалами справи встановлено, що
загальна сума від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з п.
181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) протягом
останніх 12 календарних місяців (без
урахування податку на додану вартість)
становить 315 891,48 грн., що
підтверджується банківськими
виписками, актами виконаних робіт та
декларацією про майновий стан позивача
за 2011 р.

Проаналізувавши надані позивачем
видаткові документи, а саме: банківські
виписки, акти виконаних робіт
вбачається відповідність сум
проведеним операціям з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з п. 181.1 ст. 181
Податкового кодексу України, а тому
нарахування відповідачем грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 12 412,50 грн. є
протиправним.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині визнання податкового
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
форми «Р», яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів у розмірі
12 412,50 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 9930,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2
482,50 грн., а, отже, і наявності підстав
для їх задоволення.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України визначено, у разі, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним
нарахування позивачу сум з податку на
додану вартість, то нарахування
штрафних санкцій є також
неправомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 17.09.2013 р. № форми «С», яким
позивачу визначено суму штрафних
санкцій у розмірі 264 405, 05 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до Указу Президента України
N 436/95 від 12.06.95 року "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" штрафні
санкції, передбачені цим Указом,
застосовуються до осіб, зазначених у
ст. 1 цього Указу, органами державної
податкової служби на підставі
матеріалів проведених ними перевірок і
подань державної
контрольно-ревізійної служби,
фінансових органів та органів
Міністерства внутрішніх справ України
в установленому законодавством
порядку та в розмірах, чинних на день
завершення перевірок або на день
одержання органами державної
податкової служби зазначених подань.

Контроль за додержанням особами,
зазначеними у ст. 1 цього Указу (крім
банків), норм з регулювання обігу
готівки в національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, здійснюють органи державної
податкової служби, державної
контрольно-ревізійної служби,
Міністерства внутрішніх справ України
та фінансові органи, а банками -
Національний банк України.

Таким чином, у межах повноважень,
визначених Указом Президента України N
436/95 від 12.06.95 року "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки", органи
державної податкової служби проводять
перевірки стосовно дотримання норм з
регулювання обігу готівки.

Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 р. N 637, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 13
січня 2005 р. за N 40/10320 (надалі - Положення
№ 637) визначено порядок ведення касових
операцій у національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою.

Готівкові розрахунки - платежі
готівкою підприємств (підприємців) та
фізичних осіб за реалізовану продукцію
(товари, виконані роботи, надані
послуги), а також за операціями, які
безпосередньо не пов'язані з
реалізацією продукції (товарів, робіт,
послуг) та іншого майна;

Касові документи - документи (касові
ордери та відомості на виплату грошей,
розрахункові документи, квитанції
програмно-технічних комплексів
самообслуговування, відомості
закупівлі сільськогосподарської
продукції, інші прибуткові та
видаткові касові документи), за
допомогою яких відповідно до
законодавства України оформляються
касові операції, звіти про
використання коштів, а також
відповідні журнали встановленої форми
для реєстрації цих документів та книги
обліку.

Оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.2 Положення № 637
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Відповідно до п. 3.1 Положення № 637
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням електронних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів.

Відповідно до п 137.1 ст. 137 Податкового
кодексу України дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Отже, право на отримання доходу у
платника податку виникає з дати
складення документа, що підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Крім того, суд вважає, що
оприбуткованим вважається також дохід,
отриманий за результатами виконання
укладених договорів (угод), а тому якщо
розрахунки здійснюються між
платниками податків у безготівковій
формі, то виникнення у такого платника
податку права на отриманий дохід, а
відповідно обов'язок щодо
декларування, нарахування та сплати
відповідних податків повинен виникати
не у разі фактичного надходження
грошових коштів, а на підставі
складених актів здачі-прийняття робіт
у відповідності до п. 137.1 ст. 137
Податкового кодексу України.

В період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 знаходилась
на загальній системі оподаткування,
обліку та звітності. РРО та КОРО не
реєструвались.

Відповідно до поданої декларації про
майновий стан і доходи за 2012 р. та за
результатами перевірки, надходжень на
розрахунковий рахунок, актів виконаних
робіт, рахунків-фактур, відомостей за Ф
№1 «Про суми виплачених доходів та
утриманих з них податків фізичних осіб
сума валового доходу отриманого від
здійснення підприємницької діяльності
склала 716 447,50 грн. з ПДВ.

За результатами перевірки встановлено,
що ФОП ОСОБА_1 за 2011-2012 р. не
оприбутковано готівкові кошти на суму
52 881, 00 грн., в тому числі в 2011 р. на суму 16
740,00 грн., в 2012 р. на суму 36 141,01 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
сплата суми у розмірі 16 740,00 грн.
надійшла на поточний рахунок позивача:
11.01.2012 р. в сумі 8 370,00 грн., 31.01.2012 р. в сумі
8 370,00 грн., що підтверджується
відповідними банківськими виписками.

Водночас судом встановлено, що акти
виконаних робіт, на підставі яких
здійснювалися зазначені платежі, були
складені в грудні 2011 р.

Враховуючи, що розрахунки між
позивачем та контрагентом
здійснювалися шляхом безготівкових
розрахунків в 2012, а документи, які
підтверджують виконання робіт
складені, саме в звітному 2011 році, суд
вважає правомірним віднесення
позивачем сум доходу за операціями з ДП
«Перехід Аутдор» в «Податковій
декларації про майновий стан і доходи»
за 2011 р.

При цьому, позивачем в аналогічному
порядку було задекларовано суму доходу
у «Податковій декларації про майновий
стан і доходи» за 2012 р. у розмірі 46 735,00
грн. по підприємствам: ДП «Перехід
Аутдор» у сумі 12 780,00 грн., ТОВ «Ван
Аутдор» у сумі 17 940,00 грн., ТОВ «Віон
Плюс» - 3705,00 грн., ТОВ «Мастер Ед
Україна» у сумі - 4920,00 грн., ТОВ
«Наукова-виробнича фірма «Техно-Люкс» -
3580,00 грн., ОСОБА_2 -3 810,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
сплата суми у розмірі 36 141,00 грн.
надійшла на поточний рахунок позивача,
що підтверджується банківськими
виписками, актами приймання-передачі
виконаних робіт, актами звірки.

Водночас судом встановлено, що акти
виконаних робіт, на підставі яких
здійснювалися зазначені платежі, були
складені протягом жовтня - грудня 2012 р.

Враховуючи, що розрахунки між
позивачем та контрагентами
здійснювалися шляхом безготівкових
розрахунків в 2013 р., а документи, які
підтверджують виконання робіт
складені, саме в звітному 2012 році, суд
вважає правомірним віднесення
позивачем сум доходу за операціями з ДП
«Перехід Аутдор», ТОВ «Ван Аутдор», ТОВ
«Віон Плюс», ТОВ «Мастер Ед Україна»,
ТОВ «Наукова-виробнича фірма
«Техно-Люкс», ОСОБА_2 в «Податковій
декларації про майновий стан і доходи»
за 2012 р.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
задекларовано доходи за звітний 2011 р.
та 2012 р., а тому нарахування
відповідачем штрафних санкцій у
розмірі 264 405, 05 грн. є протиправним.

Отже, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
форми «С», яким позивачу
визначено суму штрафних санкцій у
розмірі 264 405, 05 грн.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 17.09.2013 р. №
, № , № , прийнято
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин справи, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
17.09.2013 р. № , № , №
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 160-163,167, 254 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві від 17.09.2013 р. № , від 17.09.2013 р.
№ , від 17.09.2013 р. № .

3. Присудити на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4)
понесені судові витрати в сумі 562
(п'ятсот шістдесят дві) гривні 00
копійок, за рахунок асигнувань
діяльності Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у м. Києві (вул.
Закревського, 41, м. Київ -217, 02217, ).

4. Зобов'язати Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві стягнути решту суми
судового збору у розмірі 4 026,00 (чотири
тисячі двадцять шість) гривень 00
копійок на розрахунковий рахунок
№4007, отримувач платежу УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
МФО 820019, банк одержувача ГУ ДКСУ у місті
Києві, код класифікації доходів
бюджету 22030001, призначення платежу
«судовий збір за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Окружний
адміністративний суд м. Києва, із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві (вул. Закревського, 41,
м. Київ - 217, 02217, ).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя

І.О. Іщук