Справа № 806/382/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Житомир справа № 806/382/14

категорія 8.3.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токарева М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі позивача, представника
позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Андрушівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1
звернулася до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Андрушівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №000203618 від 02
жовтня 2013 року. В обгрунтування позову
позивач зазначає, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01
жовтня 2010 року по 18 вересня 2013 року. За
результатами перевірки було складено
акт № 000141/618/НОМЕР_1 від 24 вересня 2013
року на підставі якого 02 жовтня 2013 року
винесено податкове
повідомлення-рішення № 000202618, яким
позивачу донараховано податок на
прибуток, на суму 7509,18 грн. Позивач не
погоджується з даним податковим
повідомленням-рішенням та просить
визнати його протиправним та
скасувати, оскільки воно винесене з
порушенням норм законодавства.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
з підстав викладених у позовній заяві
та просили позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав та заперечував щодо його
задоволення вказуючи на те,
контролюючий орган в ході перевірки та
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення діяв відповідно
до чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази наявні у матеріалах
справи, прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
здійснює підприємницьку діяльність на
підставі державного свідоцтва про
реєстрацію № 0001812 виданого
Попільнянською РДА 31 травня 2010 року та
з 01 червня 2010 року перебуває на
податковому обліку в Попільнянську
відділенні Андрушівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, яким було
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01
жовтня 2010 року по 18 вересня 2013 року. За
результатами проведеної перевірки
відповідачем було складено акт №
000141/618/НОМЕР_1 від 24 вересня 2013 року, яким
встановлено порушення позивачем
п.п.139.1.9, п.139.1 ст.139, п.164.1 п.164.3 ст.164 пп.177.1,
п.177.2, п.177,4 ст. 177 Податкового кодексу
України.

На підставі вказаного акту було
винесено податкове
повідомлення-рішення № 000203618 від 02
жовтня 2013 року, яким позивачу
донараховано податок на доходи
фізичних осіб на суму 7509,18 грн.

Також судом встановлено, що позивачем в
період який перевірявся контролюючим
органом було укладено ряд кредитних
договорів: кредитний договір № 10359/06/к3
від 19 серпня 2010 року, кредитний договір
№ 10359/06/к6 від 25 липня 2011 року, кредитний
договір № 10359/06/к7 від 16 березня 2012 року
в яких вона іменується позичальником.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
року.

Базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 164.3 ст. 164 Податкового
кодексу України при визначенні бази
оподаткування враховуються всі доходи
платника податку, отримані ним як у
грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового
Кодексу України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. У відповідності до п. 177.2 цієї
статті об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця, а відповідно до п. 177.4. до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 року за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 165.1.29 ст. 165 Податкового
кодексу України до розрахунку
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу не
включається основна сума депозиту
(вкладу), внесеного платником податку
до банку чи небанківської фінансової
установи, яка повертається йому, а
також основна сума кредиту, що
отримується платником податку
(протягом строку дії договору), у тому
числі фінансового кредиту,
забезпеченого заставою, на визначений
строк та під проценти, а також доходи,
отримані внаслідок індексації
депозиту (вкладу) в гривні (прив'язка
курсу національної валюти до курсу
іноземних валют відповідно до умов
договору).

Системний аналіз наведених норм
Податкового кодексу України свідчить,
що у якості підстави для не включення
до складу валових витрат передбачають
тільки випадки повної відсутності
будь-яких розрахункових, платіжних та
інших документів, передбачених
законодавством, а сума кредиту, що
отримується платником податку і
підлягає поверненню зі сплатою
процентів до розрахунку загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу не включається, оскільки
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Як вбачається з висновку
експертно-економічного дослідження №
0714 від 20 грудня 2013 року винесеного
судовим експертом Київської
незалежної судово-експертної установи
Віхляєвим О.К., висновки акта
Андрушівської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 000141/618/НОМЕР_1 від 24 вересня 2013
року, щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб на суму 7509,18 грн. фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
документально та нормативно не
підтверджено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачем було
безпідставно донараховано позивачу
податкові зобов'язання з податку на
дохід за період з 01 жовтня 2010 року по 18
вересня 2013 року та протиправно
винесено податкове
повідомлення-рішення № 000203618 від 02
жовтня 2013 року, оскільки за вказаний
вище період факт заниження податку з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1
було спростовано висновком
експертно-економічного дослідження №
0714 від 20 грудня 2013 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що висновки контролюючого
органу, викладені в акті, на підставі
якого прийнято оспорюване податкове
повідомлення - рішення ґрунтуються
лише на припущеннях та не підтверджені
документами, а тому позовні вимоги
позивача щодо скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованими
та підлягають задоволенню, а
оспорюване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати податкове
повідомлення-рішення Андрушівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
№000203618 від 2 жовтня 2013 року
протиправним та скасувати його.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 18
березня 2014 р.