Справа № 802/455/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2014 р.
Справа № 802/455/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

представника позивача:
Мавроді Р. Ф.,

представника відповідача:
Білоконь Р. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів

до: управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів (далі -
Вінницька митниця, позивач) до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області (далі - управління
ДВС ГУЮ Вінницької області, відповідач)
про визнання дій протиправними та
скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач
повідомляє, що постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області від 08.02.2014 року відкрито
виконавче провадження № 41966407 з
виконання постанови про накладення
штрафу від 08.01.2014 року.

Однак, як зазначає позивач, постанова
про накладення штрафу від 08.01.2014 року
була оскаржена позивачем в судовому
порядку та не набрала законної сили, що
не врахував відповідач при прийнятті
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 08.02.2014 року. Відтак, на
переконання позивача, постанова про
накладення штрафу від 08.01.2014 року не
може бути прийнята до примусового
виконання, а постанова про відкриття
виконавчого провадження з її виконання
є передчасною. За таких обставин
Вінницька митниця просить визнати
протиправними дії головного
державного виконавця управління ДВС
ГУЮ у Вінницькій області та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 08.02.2014 року № 41966407 з
виконання постанови про накладення
штрафу від 08.01.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просила задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив, зазначивши, що
відповідач при прийнятті оскаржуваної
постанови діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України, а тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

В управлінні ДВС ГУЮ у Вінницькій
області на виконанні перебуває
виконавче провадження № 41332099, відкрите
з метою примусового виконання
виконавчого листа № 802/4267/13-а від
19.12.2013 року, виданого Вінницьким
апеляційним адміністративним судом.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ
Вінницької області від 08.01.2014 року на
Вінницьку митницю накладено штраф у
розмірі 680 грн. за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії.

08.02.2014 року з виконання вказаної
постанови про накладення штрафу
відповідач 08.02.2014 року прийняв
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 41966407.

Постанову про відкриття виконавчого
провадження від 08.02.2014 року, як
установив суд, позивач отримав 12.02.2014
року.

Вважаючи дії управління ДВС ГУЮ
Вінницької області протравними, а
зазначену постанову такою, що підлягає
скасуванню, Вінницька митниця
звернулася до суду з цим
адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року №
606-XIV.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частин 1-3 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною 2 ст. 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян відповідно
до статті 89 цього Закону України "Про
виконавче провадження" та встановлює
новий строк виконання.

Пунктом 7 частини 2 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено, що виконанню державною
виконавчою службою підлягають
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Аналіз указаної норми дозволяє зробити
висновок, що прийнята державним
виконавцем постанова про накладення
штрафу на боржника, яка не виконана
самостійно, є підставою для її
примусового виконання.

Постанова головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Вінницькій області від 08.01.2014 року про
накладення на Вінницьку митницю штрафу
в розмірі 680 грн. за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
за змістом пункту 7 частини 2 статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" є окремим виконавчим
документом, тому підлягає примусовому
виконанню в порядку Закону України "Про
виконавче провадження".

Обов'язок державного виконавця
відкрити виконавче провадження на
підставі виконавчого документа, що
відповідає визначеним вимогам,
закріплений у ч. 1 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження".

Відповідач у судовому засіданні довів
суду, що момент прийняття
оскаржуваного рішення постанова про
накладення штрафу на Вінницьку митницю
відповідала всім вимогам виконавчого
документа, крім того, не закінчився
строк пред'явлення її до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні представник
відповідача довів, що оскаржувана
постанова є такою, що прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
чинним законодавством України.

Додатково суд зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.
Відтак, судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав,
свобод чи інтересів. Позивач не
обґрунтував, як саме оскаржувана
постанова, прийнята відповідно до
вимог закону відповідачем, порушує
його права, свободи чи інтереси.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанови
державного виконавця про накладення на
Вінницьку митницю штрафу відповідає
критеріям правомірного рішення,
визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, тому
відсутні підстави для її скасування. З
огляду на наведене, суд не вбачає з боку
відповідача порушень законодавства
при проведенні ним виконавчих дій, які
б спричинили порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача та доходить висновку, що
відповідач як суб'єкт владних
повноважень діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
нормами чинного законодавства України.

Відтак суд доходить висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жернаков Михайло Володимирович