Справа № 819/2219/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.

Справа № 876/13676/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представників позивача
Загорського О.М., Котька М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної реєстраційної служби
України на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року у адміністративній
справі №819/2219/13-а за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Мікоген
- Україна» до Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, Державної
реєстраційної служби України про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мікоген-Україна»
звернулось до суду із адміністративним
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
О.О. та Державної реєстраційної служби
України про скасування рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень №4181176 від 22 липня 2013 року та
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України провести реєстрацію
права власності на цілісний майновий
комплекс розташований за адресою:
Тернопільська область, Шумський район,
село Вілія, вулиця Лісова будинок 1-а.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
доводи з приводу відмови в реєстрації
не заслуговують на увагу, оскільки
земельна ділянка під цілісним майновим
комплексом знаходиться в оренді ТОВ
«Мікоген-Україна», а технічний паспорт
подається тільки на новозбудоване чи
реконструйоване приміщення.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №4181176 від 22 липня 2013 року
прийняте державним реєстратором прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєвим
О.О. Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України провести реєстрацію
права власності на цілісний майновий
комплекс розташований за адресою:
Тернопільська область, Шумський район,
село Вілія, вулиця Лісова, будинок 1-а за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Мікоген-Україна».
Повернуто з державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікоген-Україна» 34,41
грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права та зазначає, що
відповідачем на законних підставах
відмовлено позивачу у державній
реєстрації права власності. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи, представники позивача
проти апеляційної скарги заперечили,
вважають постанову суду першої
інстанції законною та обґрунтованою,
просили апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідачі участь уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС
України, неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. 27
червня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мікоген-Україна»,
через свого уповноваженого
представника, звернулося до
Реєстраційної служби Шумського
районного управління юстиції
Тернопільської області з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, щодо реєстрації права
власності Товариства на цілісний
майновий комплекс розташований за
адресою: Тернопільська область,
Шумський район, село Вілія, вулиця
Лісова, будинок 1-а (надалі по тексту -
Майновий комплекс), що підтверджується
карткою прийому заяви №3494145.

Разом з Заявою Товариство подало
необхідні документи, передбачені
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703.

За наслідками розгляду заяви та
доданих до неї документів 22 липня 2013
року державним реєстратором прав на
нерухоме майно Гуляєвим Олексієм
Олександровичем було прийнято рішення
№4181176 про відмову у державній
реєстрації права власності. Дане
рішення отримане позивачем 13.08.2013 року.

Відповідно до рішення №4181176 підставою
для відмови у реєстрації речових прав
стало те, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, подані документи не
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про Державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що відмова у державній
реєстрації права власності на цілісний
майновий комплекс ТОВ «Міоген-Україна»
не ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, оскаржене рішення
прийнято з порушенням вимог Закону,
необґрунтовано, позивачем було подано
для проведення державної реєстрації
прав усі документи, визначені
положеннями чинного законодавства,
відповідачами не доведено
правомірності прийнятого рішення від
22.07.2013 року.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими.
що відповідають обставинами справи та
нормам матеріального права з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції України №607/5 від 02.04.2013 року
«Про заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб» державна реєстрація
права власності на цілісні майнові
комплекси підприємств проводиться
державними реєстраторами прав на
нерухоме майно Укрдержреєстру.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону
передбачено порядок державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідач відмовив позивачу у
державній реєстрації права власності
на підставі пункту 4 частини 1 статті 24
Закону, а саме подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Із поданого державним реєстратором
Гуляєвим О.О. письмового заперечення
вбачається, що підставою для відмови в
державній реєстрації права власності
на цілісний майновий комплекс
послужило те, що всупереч підпункту 5-3
пункту 5 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно»
позивачем не було подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку на якій розташований
цілісний майновий комплекс. Крім того,
відповідач зазначив, що ТОВ
«Мікоген-Україна» не було подано
технічного паспорта на нерухоме майно,
що є порушенням п.29 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМ
України від 22.06.2011 року №703.

Проти такі доводи відповідача не
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до п.4 Порядку Державна
реєстрація права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду або їх окремі частини
проводиться незалежно від того, чи
зареєстроване право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані. Крім того, представник
позивача пояснив, що ТОВ
«Міоген-Україна» не набуває права
власності на земельну ділянку, а
земельна ділянка у товариства під
цілісним майновим комплексом
знаходиться в оренді, а тому в даному
випадку відсутнє порушення п.п.5-3 п.5 ч.1
ст.24 Закону.

Що стосується необхідності подання
технічного паспортна на нерухоме
майно, то відповідно до п.29 Порядку він
обов'язково подається тільки при
реєстрації права власності чи іншого
права на новозбудоване або
реконструйоване приміщення, позивач
реєструє право власності на цілісний
майновий комплекс, який не є
новозбудованим чи реконструйованим.

Крім того, право власності на цілісний
майновий комплекс ТОВ
«Мікоген-Україна» вже було
зареєстровано до 1 січня 2013 року, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав виданим комунальним
підприємством «Шумське бюро технічної
інвентаризації», що свідчить про те, що
в даному випадку має місце
«перереєстрація» цілісного майнового
комплексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Щодо доводів апелянта про те, що
зобов'язавши провести державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, суд фактично вирішить питання
про визнання права власності на
нерухоме майно, що не відноситься до
компетенції адміністративного суду, то
предметом спору в даному випадку є
рішення суб'єкта владних повноважень -
Державного реєстратора, а не визнання
права власності на нерухоме майно.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України -
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у адміністративній справі
№819/2219/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 18.03.2014 р.