Справа № 2а-2503/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2503/11
інстанції: Скрипник О.Г.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області на постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 08
червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Вишгородському районі
Київської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 08 червня 2011
року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо недоврахування та
виплати позивачу пенсії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
однієї мінімальної зарплати, а також
визнано дії відповідача щодо
призначення та виплати пенсії
неправомірними, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу, виходячи з
розміру визначеного ст.39,50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальних пенсій за віком,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанову суду слід скасувати з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії та пенсія для
інвалідів відповідно до ст. 39, 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 09 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

З таким висновком суду повністю не
можна погодитися, оскільки судом
першої інстанції задоволено позовні
вимоги поза межами шестимісячного
строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та
отримує пенсію згідно з Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р., а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
як того вимагає вказаний Закон.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії 75% мінімальної
пенсії за віком, а розмір пенсії не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Всупереч ст.ст. 39, 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
пенсія виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року та Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року і
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 відповідач не
правомірно виплачував пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. ст. 39, 50, 54
зазначеного Закону.

Таким чином суд першої інстанції
правильно втановив наявність у
позивача права на перерахунок та
виплату пенсії у розмірах, визначених
ст.ст. 39, 50, 54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але судом першої
інстанції неправильно визначив період
виплат.

Що стосується позовних вимог за межами
строку звернення до суду, то судова
колегія приходить до висновку про
необхідність скасування судового
рішення в цій частині, з огляду на
наступне.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав,свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду ,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення
до суду є підставою для залишення його
без розгляду.

Так як позивач, звернувшись до суду 01
червня 2011 року, в порушення вимог ч.1
ст.71 КАС України не надав суду доказів у
підтвердження поважності строку
звернення до суду, то адміністративний
позов в частині позовних вимог за
період до 01 січня 2011 року підлягає
залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга - підлягає частковому
задоволенню, позовні вимоги щодо
задоволення позову за період з 09 липня
2007 року по 01 січня 2011 року підлягають
залишенню без розгляду, а постанова
суду щодо задоволення позову в цій
частині - скасуванню в зв'язку з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 99, 100, 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 08 червня 2011
року - скасувати в частині задоволення
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 01 січня 2011 року, позов в цій
частині - залишити без розгляду.

В решті постанову суду - залишити без
змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.