Справа № 2а-2669/09/2770
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/520/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Севастополя

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Севастополя
від 15.02.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2010

у справі №2а-2669/09/2770

за позовом Комунального підприємства
«Севміськводоканал» Севастопольської
міської ради

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Севастополя

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Севастополя
від 15.02.2010, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2010,
позов задоволено повністю. Визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському
районі м.Севастополя №/0 від 23.11.2009
та №/0 від 23.11.2009.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони представників у судове
засідання касаційної інстанції не
направили, про час ті місце розгляду
справи повідомлені. Відповідно до ст.41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2008 по 30.06.2009, за результатами якої
складено акт № 110/23-1/03358274/5901/10 від 06.11.2009.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 від
23.11.2009, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 772965 грн. та застосовані штрафні
санкції у розмірі 227491,30 грн. та №/0
від 23.11.2009, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1426781 грн. та
застосовані штрафні санкції у розмірі
1183082,50 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Актом перевірки зафіксовано порушення
позивачем вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
завищені валові витрати по рядку 04.1
декларації про прибуток підприємств за
період з 01.01.2008 по 30.06.2009 у загальній
сумі 5820972 грн. в частині віднесення до
складу валових витрат, що не пов?язані з
постачанням води, яка безпосередньо
реалізується (приймає участь у
господарській діяльності, направленої
на отримання доходу) із врахуванням
дозволених обсягів втрат води, а також
пунктів 4.2, 4.5 статті 4, підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело до заниження податку на
додану вартість.

Неправомірне віднесення до складу
валових витрат та податкового кредиту
сум сплачених у зв'язку з поставкою
споживачам питної води, поза межами
допустимих втрат води, встановлених
відповідно до Технологічних
нормативів на думку податкового
органу полягає в тому, що такі послуги
не можуть вважатися придбаними з метою
подальшого використання у власній
господарській діяльності, оскільки
понаднормативні витрати води позивача
не є такими, що пов'язані з
господарською діяльністю.

Виходячи із встановленого судами
попередніх інстанцій факту
пов'язаності збитковості підприємства
зі здійсненням основного виду
господарської діяльності - надання
послуг з водопостачання та
водовідведення за фіксованими
тарифами, які значно нижче, ніж витрати
на виробництво цих послуг, а не
внаслідок перевищення нормативу втрат
води, суд касаційної інстанції вважає
за правильне погодитися з позицією
судів про правомірне віднесення до
складу валових витрат та податкового
кредиту сум нарахованих (сплачених) у
зв'язку з придбанням (виготовленням)
понаднормативних витрат води.

Правильними є і висновки судів, що
відповідачем, всупереч положенням ч.2
ст.71 КАС України, не доведено інших
порушень позивачем вимог чинного
законодавства, що стало підставою для
донарахування йому податкових
зобов?язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток, у
зв?язку з чим судами попередніх
інстанцій правильно зазначено про
відсутність у податкового органу
правових підстав для прийняття
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі
відповідача, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Севастополя залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Севастополя
від 15.02.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2010 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун