Справа № 2а-686/2011
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 36366/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 17 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив, уточнивши позовні вимоги,
визнати неправомірну відмову
відповідача у підвищенні йому пенсії
за вислугу років на 200 % мінімальної
пенсії за віком, розмір якої
встановлений Законом України «Про
затвердження прожиткового мінімуму на
2000 рік» починаючи з 01 червня 1997 року та
стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області (далі - ГУПФ
України в Закарпатській області) на
користь позивача недоотриману суму
підвищення до пенсії за вислугу років
із врахуванням підвищення цієї пенсії
на 200 % мінімальної пенсії за віком у
відповідний період починаючи з 01
червня 1997 року по травень 2000 року
включно у розмірі 14795,56 грн..

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 лютого 2011 року у справі №
2а-686/11 позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач ГУПФ України в
Закарпатській області просить
зазначену постанову скасувати і
ухвалити нову, якою повністю відмовити
в задоволенні позову. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що у спірний
період виплата згаданого підвищення
позивачу проводилась у відповідності
до норм чинного законодавства і
будь-яких правових підстав для
перегляду розміру виплат немає.
Зазначає, що позивач звернувся до суду
з пропущення строку звернення,
оскільки звернувшись до суду в 2007 році
позовні вимоги охоплюють період 1997 - 2000
років.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, суд приходить
до переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд виходив із того, що відмова
відповідача щодо підвищення
позивачеві пенсії з червня 1997 року по
травень 2000 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму на підставі п. 7
Постанови Кабінету міністрів України
№ 94 від 16.02.1994 року, передбачених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», є протиправною, а тому слід
захистити порушене право позивача
шляхом задоволення його позовних
вимог.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі,
апеляційний суд виходить із таких
міркувань.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 у
травні 1997 року призначено пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб». Крім того, позивача 13.05.1997
року визнано інвалідом ІІІ групи, яке
пов'язане із виконанням обов'язків
військової служби. З моменту
звільнення, як інваліду війни, згідно
із Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», позивачу
здійснювалися підвищення до пенсії за
вислугу років, яке складало 33,24 грн.
щомісячно. З червня 2000 року
інвалідність була знята.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» від 09.04.1992 року, особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, іншим особам які
мають право на пенсію за цим Законом і
які є ветеранами війни, та особам, на
яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
пенсії за вислугу років підвищуються в
порядку і на умовах, передбачених
зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції
Закону у спірний період), інвалідам
війни ІІІ групи пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються у розмірі 200 % мінімальної
пенсії за віком.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС
України в редакції, що діяла в момент
виникнення та існування спірних
правовідносин, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(ч.1 ст. 100 КАС України в редакції, що
діяла в момент виникнення та існування
спірних правовідносин).

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 з даним адміністративним
позовом звернувся до суду лише у травні
2007 року, тобто з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
на застосуванні якого наполягає
відповідач (а.с. 20).

Поважних причин, які б позбавляли
можливості своєчасно звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав
позивачем не наведено, а тому, на думку
апеляційного суду, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ГУПФ України в
Закарпатській області слід відмовити.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
при вирішенні даного
публічно-правового спору суд першої
інстанції допустив невідповідність
своїх висновків фактичним обставинам
справи, а відтак оскаржуване судове
рішення слід скасувати з прийняттям
нової постанови про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області задовольнити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 лютого 2011 року у справі №
2а-686/11 скасувати та прийняти нову, якою
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

І.О.Яворський