Справа № 2а-12217/09/1570
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/4407/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М/,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Генеральної прокуратури України, третя
особа: Державне казначейство України
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Генеральної
прокуратури України, третя особа:
Державне казначейство України про
визнання дій неправомірними з приводу
порушення цивільних прав її та доньки,
порушення строків розгляду заяв,
направлення скарг до Міністерства
охорони здоров'я України, про визнання
неправомірною бездіяльності з приводу
не проведення перевірки фактів,
викладених в заявах, та не реагування
на них, стягнення моральної,
матеріальної шкоди та судових витрат.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року у як такі, що не
відповідають нормам чинного
законодавства та винести нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно статті 5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону
України «Про звернення громадян» якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України
«Про звернення громадян» не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, а також ті
звернення, терміни розгляду яких
передбачено статтею 17 цього Закону, та
звернення осіб, визнаних судом
недієздатними.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду.

Згідно статті 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань). Відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Оскільки відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, та враховуючи те, що
відповідач при розгляді звернень
ОСОБА_2, в строки встановлені Законом
України «Про звернення громадян»,
вчиняв всі необхідні дії для розгляду
та наданню відповідей на її звернення,
то суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку щодо відмови в
задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Позивачем дані обставини не
доведені.

Таким чином суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку щодо відмови в
задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню. Із
урахуванням наведених обставин
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури
України, третя особа: Державне
казначейство України про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
О.П. Стародуб

І.В.
Штульман