Справа № 826/20298/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2014 року № 826/20298/13-а

Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни про скасування
рішення визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Публічне
акціонерне товариство «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» (далі по тексту також -
позивач) з позовом до Державної
реєстраційної служби України (далі по
тексту також - відповідач1), Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяни Василівни (далі по
тексту також - відповідач2), в якому
просить:

- визнати дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корюк Тетяни Василівни протиправними
щодо винесення рішення від 04 жовтня 2013
року № 6395600 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень;
-
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяни Василівни від 04
жовтня 2013 року №6395600 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень;

- зобов'язати Державну
реєстраційну службу України прийняти
рішення про державну реєстрацію права
приватної власності Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» на нерухоме майно - цілісний
майновий комплекс (у складі: будівлі
адміністративної під літерою «А-1»
площею 109,2 кв. м.; будівлі (столярна
майстерня) під літерою «В-1» площею 40,2
кв. м., будівлі (електроцех та
трансформаторна) під літерою «Г-1»
площею 209,0 кв. м., будівлі складу № 2 під
літерою «Д-1» площею 913,6 кв. м., будівлі
лабораторії під літерою «Є-1» площею 112,8
кв. м.; будівлі (крупоцех) під літерою
«К-6» площею 2573,1 кв. м.; будівлі
(механічна майстерня і вибійне) під
літерою»Л-2» площею 288,9 кв. м.; будівлі
прийому з залізниці під літерою «М-2»
площею 828,2 кв. м.; будівлі безтарного
зберігання крупи під літерою «Н-2,
площею 227,8 кв. м.; будівлі складу № 1 під
літерою "0-1" площею 741,1 кв. м., будівлі
складу № 9 і фасувального цеху під
літерою «П-1» площею 1135,7 кв. м., будівлі
складу № 10 під літерою «Р-1» площею 962,2
кв. м.; будівлі вагової під літерою «Т-1»
площею 57,8 кв. м.; будівлі складу № 11 під
літерою "У-1" площею 986,0 кв. м.; будівлі
башні для прийому зерна під літерою
«Ф-4» площею 157,2 кв. м.; будівлі складу №
12 під літерою «Х-1» площею 1226,9 кв. м.;
будівлі телефонної станції під літерою
«Ц-1» площею 28,4 кв. м.; будівлі вагової
під літерою «Ш-1» площею 214,7 кв. м.;
будівлі магазину під літерою «І1Г-1»
площею 37,6 кв. м.; будівлі гаражу під
літерою « 4-1» площею 378,9 кв. м.; будівлі
таро-ремонтного цеху під літерою "Ж-2"
площею 2763,6 кв. м.; будівлі пекарні під
літерою «С-2» площею 193,1 кв. м.; будівлі
елеватора під літерою « 3-7» площею 3884,2
кв. м.; будівлі (котельні) під літерою
«Е-2» площею 189,0 кв. м.), що розташований
за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул.
Т. Шевченка, 200, про що внести запис про
державну реєстрацію до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язати Державну
реєстраційну службу повідомити
Реєстраційну службу Львівського
міського управління юстиції про
прийняте рішення про державну
реєстрацію права приватної власності
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» на нерухоме майно -
цілісний майновий комплекс, що
розташований за адресою: Львівська
обл., м. Львів, вул. Т. Шевченка, 200.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірне рішення прийняте за
відсутності законодавчо визначених
правових підстав, що призводить до
порушення прав та законних інтересів
позивача. Позов просив задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачі проти задоволення позову
заперечували з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено,
що 19 серпня 2013 року Публічним
акціонерним товариством «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» подано заяву до Реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності на єдиний майновий
комплекс) та зареєстровано у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав та
нерухоме майна 19.08.2013р. за
реєстраційним номером 2572222, що
підтверджується карткою прийому заяви
№ 5108721.

У подальшому відповідно до
Порядку взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 607/5 від 02.04.2013р.,
вищевказана заява з усіма доданими
документами була передана на розгляд
до Державної реєстраційної служби
України.

За наслідками розгляду заяви
відповідачем2 прийнято рішення від 04
жовтня 2013 року № 6395600, про відмову у
державній реєстрації права власності
на єдиний майновий комплекс - форма
власності: приватна, за позивачем.

Спірне рішення мотивоване ст. 24 ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 16,
23 Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
затвердженого постановою КМУ від 22
червня 2011 р. №703 (далі - Порядок № 703).

Так, відповідач2 встановив, що
подані свідоцтва про право власності
на окремі будівлі, власником яких
зазначено ДП «Хліб України», жодних
документів, які б визначали зазначений
об'єкт нерухомого майна як єдиний
майновий комплекс та якими
підтверджується перехід права
власності на даний об'єкт до ПАТ
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» не надано, таким
чином, подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документами, що їх посвідчують.

Не погоджуючись із вказаним вище
рішенням про відмову позивач звернувся
до Окружного адміністративного суду м.
Києва за захистом своїх порушених прав
та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з
наступного.

Державне підприємство «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» створено відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11.08.2010р. № 764 «Про заходи з утворення
державного підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» (далі - Постанова № 764).

Відповідно до п. 5 Постанови № 764
статутний капітал підприємства
формується шляхом передачі до нього
цілісних майнових комплексів дочірніх
підприємств ДАК «Хліб України», що
ліквідується, в тому числі і шляхом
передачі цілісного майнового
комплексу дочірнього підприємства ДАК
«Хліб України» «Львівський комбінат
хлібопродуктів». Абзацом 2 пункту 3
Постанови № 764 Кабінет Міністрів
України зобов'язав ДАК «Хліб України» у
шестимісячний строк здійснити заходи з
ліквідації дочірніх підприємств та
подати на затвердження Міністерству
аграрної політики та продовольства
України їх ліквідаційні баланси та
акти приймання-передачі цілісних
майнових комплексів відповідних
підприємств.

На виконання Постанови № 764 (в
редакції від 11.08.2010 р.) позивачу було
передано згідно Акту
приймання-передачі № 10 від 20.01.2011 р. з
додатком, цілісний майновий комплекс
(далі - ЦМК) ДП ДАК «Хліб України»
«Львівський комбінат хлібопродуктів»,
що знаходиться, зокрема, за адресою:
Львівська область, м. Львів, вул. Т.
Шевченка, 200.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 06 червня 2011 р. № 593 р.
погоджено перетворення державного
підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» у державне публічне
акціонерне товариство «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» та внесено відповідні зміни
до Постанови КМ України № 764.

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 06.06.2011р. № 593 «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 11 серпня 2010 р. №
764» та пункту 4 наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 7 липня 2011 р. № 325 «Про
реорганізацію шляхом перетворення
державного підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» та у відповідності .ю
Господарського та Цивільного кодексу
України, Закону України «Про
акціонерні товариства» цілісний
майновий комплекс, що знаходиться за
адресою: Львівська область, м. Львів,
вул. Т. Шевченка, 200 було передано до
статутного капіталу позивача, що
підтверджується додатком від 04.02.2012 р.
до акту приймання-передачі цілісного
майнового комплексу № 10 від 20.01.2011 р.
Зазначений додаток від 04.02.2012 р. до акту
приймання-передачі цілісного
майнового комплексу № 10 від 20.01.2011 р.
підписано головою правління ДАК «Хліб
України» та затверджено Міністерством
аграрної політика та продовольства
України на виконання Постанови №764.

Відповідно до ст. 325 Цивільного
кодексу України суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» товариство є
власником майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до ст. 115 Цивільного
кодексу України та ст. 85 Господарського
кодексу України господарське
товариство є власником майна,
переданого йому учасником у власність
як вклад до статутного (складеного)
капіталу.

Відповідно до п. 4.3 Статут ПАТ
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» Товариство є
власником майна (у тому числі коштів,
матеріальних та нематеріальних
активів), переданого Товариству
засновниками та акціонерами як вклади
до статутного капіталу Товариства.

Щодо документу, який підтверджує
зміну форми власності з державної на
приватну колегія суддів зазначає, що
зміна форм власності з державної на
приватну відбулася в рамках процедури
реорганізації шляхом перетворення
державного підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» у ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» (процедура корпоратизації), що
здійснювалась на виконання постанови
Кабінету Міністрів України № 593 від 06
червня 2011 р. «Про внесення змін до
постанови кабінету Міністрів України
від 11.08.2010 р. № 764» у рамках чинного
законодавства.

Стаття 191 Цивільного кодексу
України передбачає, що підприємство є
єдиним майновим комплексом, що
використовується для здійснення
підприємницької діяльності. До
складу підприємства як єдиного
майнового комплексу входять усі види
майна, призначені для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, інвентар,
сировину, продукцію, права вимоги,
борги, а також право на торговельну
марку або інше позначення та інші
права, якщо інше не встановлено
договором або законом. Підприємство як
єдиний майновий комплекс є
нерухомістю.

Як було встановлено вище, в п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11 серпня 2010 року № 764 «Про заходи з
утворення державного підприємства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» визначено, що
статутний капітал підприємства
формується шляхом передачі до нього
цілісних майнових комплексів дочірніх
підприємств ДАК «Хліб України», що
ліквідуються, в тому числі і дочірнього
підприємства ДАК «Хліб України
«Львівський комбінат хлібопродуктів»,
з подальшим утворенням на їх базі
відокремлених підрозділів Державного
підприємства.

Згідно статті 177 Конституції
України, Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Отже, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 11
серпня 2010 р. №764 «Про заходи з утворення
державного підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» філія Державного
підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України «Львівський комбінат
хлібопродуктів» утворена на базі
цілісного майнового комплексу ДП ДАК
«Хліб України» «Сумський комбінат
хлібопродуктів».

Цілісний майновий комплекс
насамперед характеризується
можливістю здійснювати господарську
діяльність із завершеним циклом
виробництва, що у випадку цілісного
майнового комплексу ДП ДАК «Хліб
України» «Львівський комбінат
хлібопродуктів» як підприємства, що
було утворено з метою задоволення
потреб населення, підприємств, установ
і організацій різних форм власності у
продовольчому та фуражному зерні,
продуктах його переробки, не зерновій
сировині, елітному і сортовому насінні,
надання послуг із зберігання та
реалізації сільськогосподарської
продукції, необхідною умовою становить
наявність нерухомого майна, що
розташоване за адресою: Львівська
область, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 200.

Відповідно нерухоме майно, що
розташоване за адресою: Львівська
область, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 200, є
частиною цілісного майнового
комплексу ДП ДАК «Хліб України»
«Львівський комбінат хлібопродуктів»,
тому, приймаючи до уваги, що Позивачу
передано цілісний майновий комплекс ДП
ДАК «Хліб України» «Львівський
комбінат хлібопродуктів», з моменту
передачі цілісного майнового
комплексу до Позивача перейшло і право
на нерухоме майно, а саме цілісний
майновий комплекс, що знаходиться за
адресою: Львівська область, м. Львів,
вул. Т. Шевченка, 200.
Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу
України державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

В той же час відповідно до ст. 2
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон) державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно, видається юридичним
особам у разі внесення до статутного
фонду (статутного або складеного
капіталу) об'єктів нерухомого майна їх
засновниками (учасниками). Частиною 2
цієї статті передбачено, що свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
підписується державним реєстратором і
засвідчується печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі, зокрема, свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону.

Як встановлено п. 27 Порядку № 703
документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, є, зокрема, свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку.

Згідно п. 42 Порядку № 703 державний
реєстратор у встановлених законом
випадках за результатами розгляду
заяви про державну реєстрацію видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, на підставі якого
проводить державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 50 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з внесенням
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи
нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27-29 і
31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав акт
приймання-передачі об'єкта нерухомого
майна або інший документ, що
підтверджує факт передачі такого майна
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи.

Відповідно до абз. 2 п. 50 Порядку №
703 у разі коли внесення нерухомого
майна до статутного (складеного)
капіталу (статутного фонду) юридичної
особи здійснюється іншою юридичною
особою, заявник, крім документів, що
зазначені в абзаці першому цього
пункту, подає органові державної
реєстрації прав рішення про внесення
нерухомого майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) юридичної особи, прийняте
уповноваженим органом управління
такої юридичної особи. В даному випадку
рішенням про внесення нерухомого майна
до статутного капіталу позивача є
Наказ Міністерства аграрної політики
та продовольства України
(уповноваженого органу управління) від
7 липня 2011 р. № 325 «Про реорганізацію
шляхом перетворення державного
підприємства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України».

Таким чином, реєстрація права
власності юридичних осіб у разі
внесення до статутного фонду
(статутного або складеного капіталу)
об'єктів нерухомого майна їх
засновниками (учасниками) відповідно
до п. 50 Порядку № 703 проводиться
одночасно з оформленням та видачею
свідоцтва про право власності.

Статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачений
виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень. До них зокрема, належать: 1)
заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону: 2) об'єкт нерухомого майна
розміщений на території іншого органу
державної реєстрації прав; 3) із заявою
про державну реєстрацію прав та їх.
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону: 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим право набувачем; 5-2)
заяву про державну реєстрацію речових
прав, похідних від права власності,
подано за відсутності державної
реєстрації права власності, крім
випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-3) під
час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Виходячи із системного аналізу
норм чинного законодавства України,
фактичних обставин справи, судом
встановлено, що позивачем до
реєстраційної служби повний та
достатній пакет документів визначений
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», Методичними рекомендаціями
стосовно документів, необхідних для
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень для реєстрації права
приватної власності за позивачем на
цілісний майновий комплекс, що
знаходиться за адресою: Львівська обл.,
вул. Т. Шевченка, 200, відтак у
відповідача2 не було правових підстав
для прийняття рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Щодо позовних вимог про
зобов'язання відповідача1 прийняти
рішення про державну реєстрацію права
приватної власності Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» на нерухоме майно - цілісний
майновий комплекс, суд зазначає
наступне.

З огляду на ст. 1 ч. 5 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
реєстрація та скасування реєстрації
таких прав є виключною компетенцією
повноважного органу державної
реєстрації.

За таких обставин, суд звертає увагу
на те, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача1 здійснити
державну реєстрацію права приватної
власності Публічного акціонерного
товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» на нерухоме майно - цілісний
майновий комплекс не може бути
предметом судового розгляду, позаяк це
належить до виключної компетенції
органу реєстрації права власності і по
суті є фактично переберанням
повноважень органу реєстрації права
власності, що є недопустимим в силу
закону.

Так, адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами як суб'єктами владних
повноважень не доведено правомірність
спірного рішення.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає
заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корюк Тетяни Василівни протиправними
щодо винесення рішення від 04 жовтня 2013
року № 6395600 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.
Скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни від 04 жовтня 2013 року
№6395600 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин