Справа № 872/7081/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/14519/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Смолки М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28 грудня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лідер» до
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лідер», звернулося до суду з
вищевказаним позовом, в якому просило
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
від 27.07.2012 р.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28 грудня 2012 року позов задоволений.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Державна податкова інспекція в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник податкового
органу підтримав вимоги апеляційної
скарги з викладених у ній підстав,
представник ТОВ «Лідер» просив
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що податковим
органом проведена планова виїзна
перевірка ТОВ «Лідер» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 р. по
31.03.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 р. по
31.03.2012 р. відповідно до затвердженого
плану перевірки .

За результатами перевірки 03 липня 2012
року було складено акт № 1313/23-2/23945128,
яким встановлено порушення ТОВ
«Лідер»:

1) п. 135.2 ст. 135, ст. 138, п. 141.1 ст. 141, ст. 144, 145
Податкового Кодексу України № 2755-VI від
02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в
результаті чого ТОВ «Лідер» занижено
податок на прибуток на загальну суму
2426360,00 грн., в т.ч. у декларації за 2-4
квартали 2011 року - 1363908,00 грн., у
декларації за І квартал 2012 року - 1062452,00
грн.;

2) п. 198.3 ст. 198, абз. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1
ст. 187, ст. 192, п. 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із
змінами та доповненнями) занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 1710209,00 грн., в т.ч. за лютий 2012 року
на 563971,00 грн., за березень 2012 року на
1146238,00 грн.;

3) п.119.2 ст. 119 Податкового Кодексу
України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та
виповненнями) в частині не
відображення у податкових розрахунках
сум доходу, врахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також сум
утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за
2-4 квартал 2011 року нараховано та
виплачено дохід ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2,
ФОП ОСОБА_3 за надані товариству товари
(роботи, послуги), за 1 квартал 2012 року
нараховано та виплачено дохід ФОП
ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6 за надані
товариству товари (роботи, послуги).

За результатами розгляду заперечень на
вказаний акт перевірки Державна
податкова інспекція в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби,
надала відповідь за вих. № 15985/10/22 від
24.07.2012, якою залишила без змін висновки
відносно повноти нарахування та сплати
податку на прибуток та ПДВ по операціям
проведеним ТОВ «Лідер» з ТОВ «Ані», а
стосовно взаємовідносин ТОВ «Лідер» з
ПФ «Меркурій» свої висновки скасувала,
та виклала висновок по розділу 3.1.2 акта
перевірки в наступній редакції:

«Таким чином, ТОВ «Лідер», в порушення
п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-УІ, із змінами та
доповненнями, занижено валовий доход
на суму 4710714 грн. у 4 кварталі 2011 р., 4999966
грн. у 1 кварталі 2011 р. в зв'язку з не
відображенням у складі доходів доходу
від безоплатно наданих товарів (згідно
наданих первинних бухгалтерських
документів товар придбано у ТОВ «Ані»).

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом 27 липня 2012 року було
винесено відносно прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем 1718499,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 265613,00
грн.; та № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за основним платежем1710209,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 427552,25 грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказані податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін.

З матеріалів справи вбачається,Ю що ТОВ
«Літер» та ТОВ «Ані» 01.11.2011 уклали
договір купівлі-продажу основних
фондів №05/11. Передача товару по
договору здійснена у листопаді 2011 року
та січні 2012 року на загальну суму 9710680,00
грн.

До складу податкового кредиту ТОВ
«Лідер» віднесено суми ПДВ по операції
з придбання обладнання у ТОВ «Ані» на
загальну суму ПДВ 1618447,00 грн.

З боку ТОВ «Ані» договір №05/11 та
накладні підписано директором Бохан
Т.М.

Службовою запискою від 22.05.2012 №242/7/07-30
ВПМ ДПІ у АНД районі м.
Дніпропетровська з метою недопущення
втрат до бюджету шляхом маніпулювання
податковими зобов'язаннями та штучного
завищення податкового кредиту з
використанням підприємств, які
належать гр. ОСОБА_8, надано копію
висновку спеціаліста №62/04-106 від 07.05.12
щодо проведення почеркознавчого
дослідження зразків підписів гр.
ОСОБА_8 Згідно висновків спеціаліста
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_8 в наданих на експертизу
реєстраційних та податкових
документах підприємств що належать
ОСОБА_8 виконані не ним а іншою особою.

Копія даного висновку наявна в
матеріалах справи. Також у висновку
зазначено, що питання про виконання
підписів від імені ОСОБА_9 не
вирішувалося.

Службовою запискою від 01.06.2012 №399/22-6
управління податкового контролю ДПІ в
АНД районі м. Дніпропетровська
звернулось до ВПМ ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська з проханням надати
інформацію, щодо порушення
кримінальної справи відносно
посадових осіб підприємств які
належать ОСОБА_8, або їх контрагентів.
Відповіді не було отримано.

З метою проведення зустрічної звірки
ТОВ «Ані» по взаємовідносинам з ТОВ
«Лідер» на юридичну адресу ТОВ «Ані»
направлено запит від 14.06.2012 №12669/10/23-2
щодо надання інформації та
документального підтвердження
правових відносин ТОВ «Ані» з ТОВ
«Лідер». На дату проведення перевірки
відповіді не отримано.

Також, від Переяслав-Хмельницької ОДПІ
(листом від 20.01.2012 № 92/8//23-1) отримано акт
про результати документальної
невиїзної позапланової перевірки ТОВ
«Олімп-Пром» (код за ) з
питань достовірності визначення
показників декларацій з податку на
додану вартість за період з 13.05.2011 року
по 31.12.2011 року (акт від 16.01.2012 № 5/23-1/37517265),
яким встановлено:

«Відповідно до автоматизованої
інформаційної системи податкового
органу АІС «Журнал звірки податкових
зобов'язань в розрізі контрагентів»
наведена звітна форма «Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» за
листопад 2011 року згідно якої покупцем
ТОВ «Олімп-Пром» в зазначеному періоді,
в т.ч. був ТОВ «АНІ» (сума
задекларованого податкового кредиту
833333,33 грн.).

Перевіркою встановлено, що у ТОВ
«Олімп-Пром» відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість операцій з
підприємствами-постачальниками в
розумінні ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. №
996-ХІУ.

Крім того, операції ТОВ «Олімп-Пром» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим посадова особа ТОВ
«Олімп-Пром» не могла фактично
здійснювати господарські операції з
урахуванням часу, оперативності
проведення операцій, місцезнаходження
майна, віддаленості контрагентів один
від одного.

В ході перевірки не підтверджено
наявність поставок товарів (послуг) від
ТОВ «Олімп-Пром» підприємствам
покупцям, що свідчить про те, що
правочини між ТОВ «Олімп-Пром» та
покупцями здійснені без мети настання
реальних наслідків. Отже, зазначені
правочини відповідно до п.п. 1, 2 ст.215,
п.п. 5 ст.203 Цивільного кодексу України є
нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного
кодексу України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю».

У ході перевірки здійснено запит щодо
надання ТОВ «Лідер» інформації з
документальним підтвердженням факту
поставки обладнання від ТОВ «Ані» та
його походження (паспорти якості,
сертифікати, інформацію щодо
перевізників зазначених товарів (з
підтвердженням договорами, актами, ТТН
та інше), місць його зберігання (з
підтвердженням договорами на
зберігання, складськими відомостями,
тощо). На вказаний запит відповіді не
отримано.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4.,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що наявність у
позивача податкових накладних, на
підставі яких відповідні суми ПДВ у
складі вартості придбаних послуг були
включені до податкового кредиту, ТОВ
«Лідер» цілком правомірно включило
суми податку на додану вартість по
отриманим товарам до складу
податкового кредиту оскільки його
право на податковий кредит
підтверджується єдиним і належним, з
точки зору діючого законодавства,
доказом.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті і перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом, а при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг, а
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця
та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладання
штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої
інстанції не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
наведених норм законодавства, яке б
позбавляло позивача права на
формування податкового кредиту,
від'ємного значення ПДВ та на подальше
отримання бюджетного відшкодування.

Реальність надання виконаних робіт,
підтверджені належним чином
первинними документами.

Зазначені факти спростовують
посилання податкового органу на
порушення позивачем ч.ч. 1, 5 ст. 203 п.п.1,2
ст. 215 ЦК України.

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників при створенні
підприємства та здійсненні
господарської діяльності або через
відсутність висновків зустрічних
перевірок зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту та донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару від виконання
податкових зобов'язань може слугувати
підставою для відмови у праві на валові
витрати та податковий кредит.

Частиною 1 статті 228 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на
користь висновку, що законодавець
відокремив порушення публічного
порядку від інших підстав нікчемності
правочинів та передбачив наявність
умислу сторін (сторони) на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а ухилення від сплати
податків, на факт якого податковий
орган посилається як на підставу
позовних вимог, є злочином,
відповідальність за який встановлена
Кримінальним кодексом України. В
зв'язку з чим колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що за обставин, які склалися
визначенню правочину як такого, що
порушує публічний порядок, повинен
передувати вирок суду про притягнення
учасника (учасників) такого правочину
до кримінальної відповідальності, який
би набрав законної сили.

На момент здійснення господарських
операцій, обґрунтованість віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість за якими не
визнала податкова інспекція, продавець
знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мали свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність як за несплату
податків продавцем, так і за можливу
недостовірність відомостей про них,
включених до Єдиного державного
реєстру, за умови необізнаності
покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» було встановлено,
що, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними (ч.1, ч.2
ст.18 Закону).

Податковий орган не довів суду
належними та достатніми доказами те, що
усі первинні документи складені за
наслідками здійснення спірних
господарських операцій, не
відповідають дійсності, те, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договір укладено з метою
безпідставного збільшення валових
витрат позивача та безпідставного
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість. Ці
обставини могли бути підтверджені,
зокрема вироком суду про визнання осіб,
які уклали договір та склали первинні
документи, які містять відомості про
господарську операцію та
підтверджують її здійснення, винними у
скоєнні відповідних злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28 грудня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
21 лютого 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова