Справа № 805/1861/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.
Справа № 805/1861/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

до Відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О.,
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Державне підприємство
"Селидіввугілля"

про заміну сторони виконавчого
провадження, визнання дій незаконними
та скасування рішення (постанови), -

В С Т А Н О В
И В:

Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд:

- замінити стягувача у виконавчому
провадженні № 25607106 - Красноармійську
об'єднану державну податкову інспекцію
Донецької області на правонаступника -
Красноармійську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області;

- визнати дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О. щодо
винесення постанови від 16 грудня 2013
року про повернення виконавчого
документа стягувачеві по ВП № 25607106
незаконними;

- скасувати постанову від 16 грудня
2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві по ВП № 25607106;

- зобов'язати державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О. вчинити
дії, спрямовані на виконання рішення
Донецького окружного
адміністративного суду по справі №
2а-26774/10/0570 щодо стягнення боргу з
Державного підприємства
"Селидіввугілля" (а.с. 3-4).

В обґрунтування позовних вимог у
адміністративному позові зазначено
наступне.

25 грудня 2013 року на адресу позивача
надійшла постанова державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О. по ВП № 25607106 від 16 грудня 2013
року про повернення виконавчого
документа - виконавчого листа у справі
№ 2а-26774/10/0570.

Дії державного виконавця були
оскаржені у адміністративному порядку
до начальника відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
8 січня 2014 року.

31 січня 2014 року до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
надійшла відповідь від Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 27 січня 2014 року № 109/03.2-35/8-13П за
результатом розгляду скарги інспекції.

Як зазначено у позові, спірна постанова
прийнята державним виконавцем на
підставі п. 9 ст. 47, ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження» та з
посиланням на інформаційний лист
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» є однією з
підстав для повернення виконавчого
документу є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника.

Але постанова від 14 січня 2010 року у
справі № 2а-26774/10/0570 винесена судом
відповідно до чинного на той момент
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181.
Посилання державного виконавця на
приписи п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України є необґрунтованими, оскільки
на момент прийняття рішення судом у
справі № 2а-26774/10/0570 вищезазначена норма
Податкового Кодексу не існувала.

Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від 24
жовтня 2013 року № 1484/12/13-13 передбачає
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу,
але не регулює питання виконання
судових рішень, прийнятих до набрання
чинності Податковим кодексом України.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів, прийнятих в момент
дії Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», не змінився та не
коригувався чинним законодавством,
отже виконавчий лист підлягає
виконанню шляхом залучення до цієї
процедури органів державної
виконавчої служби.

Крім того, у зв'язку з прийняттям
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 2011 року № 981 «Про
утворення територіальних органів
державної податкової служби»,
керуючись ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 49, 50, ч. 1 ст.
264 Кодексу адміністративного
судочинства України позивач просить
суд замінити сторони виконавчого
провадження з Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції на її правонаступника -
Красноармійську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

Враховуючи вищевикладене
Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі (а.с. 2-3).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року залучено до участі у
адміністративній справі в якості
третього відповідача управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
та в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача Державне
підприємство "Селидіввугілля" (а.с. 1-2).

Представник Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області в
судове засідання, призначене на 6
березня 2014 року, не з'явилась, про дату,
час та місце розгляду справи інспекцію
повідомлено належним чином.

6 березня 2014 року представником
відповідача до канцелярії суду надано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника
Красноармійської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (а.с. 55).

Представник Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
до суду не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи відділ
повідомлявся судом належним чином.
Причини неявки представника
відповідача суду не повідомлені.

Державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєв О.О. у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Причини неявки
відповідача суду не повідомлені.

Представник Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Балдинюк М.Ю. до суду з'явився, надав
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження за
наявними у матеріалах справи
документами (а.с. 60). Окрім цього,
представником відповідача були надані
суду заперечення, в яких зазначено
наступне.

На виконанні у Відділі примусового
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області знаходилось
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
2а-269774/10/0570 від 17 березня 2011 року,
виданого Донецьким окружним
адміністративним судом про стягнення з
Державного підприємства
«Селидіввугілля» заборгованості перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн 16 грудня 2013
року державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області на підставі п. 9 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
повернення вищезазначеного
виконавчого документа стягувачеві.

Пунктом 9 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувану у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
виконавчих дій стосовно боржника, що
виключає можливість виконання
відповідно рішення.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено виконання
рішень іншими органами, а саме у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами.

З 2011 року набрав чинності Податковий
кодекс України, у п. 95.3 ст. 95 якого
передбачено, що стягнення кошів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.
Із змісту наведеної законодавчої
норми випливає, що Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1. ст. 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
державної податкової служби.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу передбачений главою
12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22. Цей механізм
передбачає оформлення інкасового
доручення для примусового стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу та подачу цього доручення на
виконання бо банківської установи.

Таким чином, з 1 січня 2011 року стягнення
податкового боргу у судовому порядку
за позовами органів державної
податкової служби можливе шляхом
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, та за рахунок
готівки, що належить такому платнику
податків.

Отже, на думку відповідача, чинне
законодавство передбачає окремий
порядок примусового виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Також у запереченнях зазначено, що дана
позиція узгоджується із думкою Вищого
адміністративного суду України, яка
викладена у листі цього України від 24
жовтня 2013 року № 1484/12/13-3.

На підставі вищевикладеного,
відповідач просить суд відмовити в
задоволені позову у повному обсязі (а.с.
61-62).

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Державного підприємства
"Селидіввугілля", у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи управління
повідомлено судом належним чином.
Причини неявки третього відповідача
суду не повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
перебував виконавчий лист, виданий 17
березня 2011 року Донецьким окружним
адміністративним судом про стягнення з
Державного підприємства
«Селидіввугілля» заборгованість перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн (а.с. 6, 79).

30 березня 2011 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Бурнашевим О.В. відкрито виконавче
провадження № 25607106 про примусове
виконання виконавчого листа №
2а-26774/10/0570, виданий 17 березня 2011 року
Донецьким окружним адміністративним
судом про стягнення з Державного
підприємства «Селидіввугілля»
заборгованість перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн (а.с. 63). Дана постанова
направлена Державному підприємству
«Селидіввугілля» 30 березня 2010 року (а.с.
64).

7 квітня 2011 року виконавче провадження
№ 25607106 зупинено на підставі положень п.
15 ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку з
перебуванням Державного підприємства
«Селидіввугілля» в реєстрі
підприємств паливно-енергетичного
комплексу (а.с. 65).

2 січня 2013 року поновлено виконавче
провадження № 25607106 з примусового
виконання виконавчого листа №
2а-26774/10/0570 у зв'язку із закінченням
строку дії реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» (а.с. 67).

Цього ж, 2 січня 2013 року, виконавче
провадження № 25607106 приєднано до
зведеного виконавчого провадження №
36557310 (а.с. 69).

7 березня 2013 року виконавче провадження
№ 25607106 зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст.
37, ст. 39 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку із надходженням
до Відділу примусового виконання
рішень ухвали Донецького окружного
адміністративного суду № 805/2380/13-а від 28
лютого 2013 року про заборону відділу
вчиняти дії з примусового виконання
зведеного виконавчого провадження,
боржником за яким є Державне
підприємство «Селидіввугілля» (а.с. 70).

3 липня 2013 року поновлено виконавче
провадження № 25607106 у зв'язку із
надходженням до відділу ухвали
Донецького окружного
адміністративного суду № 805/2380/13-а від 20
червня 2013 року про скасування заходів
забезпечення щодо заборони відділу
вчиняти дії з примусового виконання
зведеного виконавчого провадження,
боржником за яким є Державне
підприємство «Селидіввугілля» (а.с. 72).

3 липня 2013 року виконавче провадження
ВП № 25607106 зупинено на підставі
положень п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку із внесенням Державного
підприємства «Селидіввугілля» до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу (а.с.
74).

16 грудня 2013 року поновлено виконавче
провадження ВП № 25607106 на підставі ч. 5
ст. 39 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку із існуванням
окремого порядку примусового
виконання судових рішень про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу (а.с. 76).

Постановою від 16 грудня 2013 року
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєвим О.О.
повернуто виконавчий лист № 2а-26774/10/0570
про стягнення з Державного
підприємства «Селидіввугілля»
заборгованості перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн на підставі п. 9 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження».

У мотивувальній частині даної
постанови зазначено, що Податковим
кодексом України встановлено
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями відповідно до п.п.
41.1.1 п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу
України є органи державної податкової
служби - щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів. Чинне законодавство
передбачає окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Також у мотивувальній частині спірної
постанові є посилання і на лист Вищого
адміністративного суду України №
1484/12/13-3 від 24 жовтня 2013 року, як на
додаткову підставу прийняття рішення
про повернення виконавчого документу
(а.с. 5, 77).

Не погодившись із поверненням
виконавчого листа № 2а-26774/10/0570 позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Крім цього, у позові позивач просить
суд здійснити заміну стягувача у
виконавчому провадженні у зв'язку із
реорганізацією органів податкової
служби, а саме - замінити
Красноармійську об'єднану державну
податкову інспекцію Донецької області
на її правонаступника -
Красноармійську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

При прийнятті рішення по справі суд
керується наступним.

Ст. 19 Конституції України встановлено,
що правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21
квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень № 512/5 від 2 квітня 2012
року (далі - Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню. Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок по примусовому
виконанню рішень.

Як встановлено під час розгляду справи,
16 грудня 2013 року державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєвим О.О.
повернено виконавчий лист № 2а-26774/10/0570,
виданий Донецьким окружним
адміністративним судом 17 березня 2011
року про стягнення з Державного
підприємства «Селидіввугілля»
заборгованості перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону № 606-ХІV про
повернення стягувачу виконавчого
документа державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
законом.

Відповідно до матеріалів справи при
прийнятті спірної постанови державний
виконавець Гусєв О.О. керувався п. 9 ч. 1
ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» та листом
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13 (а.с. 5, 77).

Пунктом 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV
встановлено, що виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Відповідно до ст. 47 Закону № 606-ХІV
вичерпними підставами для повернення
виконавчого документу стягувачеві є:
письмова заява стягувача; у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; стягувач відмовився
залишити за собою майно боржника, не
реалізоване під час виконання рішення;
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа; у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; коштів, що надійшли
від реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно; наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Згідно з ч. 2 п. 3.15 Інструкції № 512/5 при
поверненні виконавчого документа
стягувачу необхідно враховувати, що
підставою для повернення виконавчого
документа згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону є
встановлення безпосередньо у Законі
заборони звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника. Якщо заборона
випливає із норми закону, наприклад,
така заборона встановлена судом, який
відповідно до закону має право
заборонити звернення стягнення на
майно боржника, необхідно керуватися п.
2 ч. 1 ст. 47 Закону.

Проаналізувавши наведені вище норми
суд дійшов висновку, що для повернення
виконавчого документа згідно з п. 9 ч. 1
ст. 47 Закону необхідна наявність
заборони, встановленої безпосередньо у
Законі, звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 606-ХІV у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Суд зазначає, що лист Вищого
адміністративного суду України від 24
жовтня 2013 року № 1484/12/13-13, яким також
керувався другий відповідач при
прийнятті оскаржуваного рішення,
роз'яснює особливий порядок,
встановлений Податковим кодексом
України, виконання судових рішень про
стягнення коштів з платника податків у
рахунок погашення податкового боргу,
але не регулює питання виконання
судових рішень, прийнятих до набрання
чинності Податковим кодексом України.

Як встановлено під час розгляду справи,
постанова Донецького окружного
адміністративного суду, на підставі
якої видано виконавчий лист про
стягнення з Державного підприємства
«Селидіввугілля» заборгованість перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн, прийнята 16
грудня 2010 року, тобто, до набрання
чинності Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що до набрання чинності
Податковим кодексом України примусове
виконання судових рішень по даній
категорії справ покладалося на
державну виконавчу службу.

Постанова набрала законної сили 25
лютого 2011 року.

На виконання вказаної постанови судом
17 березня 2011 року було видано
виконавчий лист, строк пред'явлення до
виконання якого встановлений до 25
лютого 2014 року.

Зазначений виконавчий лист судом не
відкликався, рішення суду, на підставі
якого виданий даний виконавчий
документ, не скасовано. До виконання в
органи державної виконавчої служби був
пред'явлений своєчасно.

Таким чином, виконавчий лист, виданий
Донецьким окружним адміністративним
судом 17 березня 2011 року про стягнення з
Державного підприємства
«Селидіввугілля» заборгованість перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн, є
виконавчим документом у розумінні
Закону України «Про виконавче
провадження» та підлягає примусовому
виконанню органами Державної
виконавчої служби.

Відповідно до матеріалів виконавчого
провадження № 25607106, копії яких надані
суду, виконавчий лист 30 березня 2011 року
було пред'явлено до виконання та
постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області від 30
березня 2011 року виконавче провадження
було відкрито.

Як вже було зазначено вище, на підставі
п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV виконавчий
лист повертається стягувачеві тільки
тоді, коли безпосередньо законом
встановлена заборона звертати
стягнення на окреме майно чи кошти
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному спорі в якості суб'єкта
владних повноважень, рішення та дії
якого оскаржують ся, виступає орган
державної виконавчої служби та його
посадова особа.

Відповідно до загальних засад права
закон - це документ, нормативний акт,
який має вищу юридичну силу,
приймається законодавчим органом
держави в особливому порядку. Листи
Вищого адміністративного суду України
не є законами, це документи, якими
уповноважений суд висловлює свою
позицію ц певних питань щодо практики
застосування матеріального і
процесуального закону.

Суду не надано доказів на
підтвердження існування встановленої
законом заборони звертати стягнення на
окреме майно чи кошти боржника. Лист
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13 не може
бути підставою для винесення постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві у розумінні п. 9 с. 1 ст. 47
Закону № 606-ХІV.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що рішення відповідача про повернення
виконавчого листа позивачу є
неправомірним.

Разом із цим суд вважає за необхідне
зазначити, що вчинення дій суб'єктом
владних повноважень є способом
реалізації наданої суб'єкту владних
повноважень компетенції. Здійснення
дій являє собою процес реалізації
наданих законом функцій суб'єкту
владних повноважень. Самі по собі дії з
прийняття певного рішення не тягнуть
за собою будь-яких правових наслідків
для особи. Правові наслідки для
позивача несуть безпосередньо самі
акти індивідуальної дії - у даному
випадку це спірна постанова. Саме ця
постанова має вплив на права та
обов'язки позивача.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, суд
дійшов висновку про достатність
правового захисту позивача шляхом
задоволення позовних вимог про
скасування спірної постанови.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О. вчинити
дії, спрямовані на виконання рішення
Донецького окружного
адміністративного суду по справі №
2а-26774/10/0570 щодо стягнення боргу з
Державного підприємства
"Селидіввугілля", суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України №
606-ХІV у разі, якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, оскільки обов'язок щодо
відновлення виконавчого провадження є
обов'язком загального характеру
державного виконавця, покладеного на
нього безпосередньо Законом № 606-ХІV,
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача в
цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог позивача про
заміну стягувача у виконавчому
провадженні - Красноармійської
об'єднаної державної податкову
інспекцію Донецької області на
правонаступника - Красноармійську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 264 КАС України,
питання щодо заміни сторони
виконавчого провадження вирішується
за відповідною заявою заінтересованої
особи або за подання державного
виконавця в рамках виконавчого
провадження. Тобто, зазначені
клопотання підлягає розгляду не в
рамках позовного провадження, а шляхом
розгляду відповідної заяви, поданої в
рамках адміністративної справи, в
результаті розгляду якої був виданий
виконавчий лист.).

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий лист, на підставі якого
відкрито виконавче провадження № 25607106,
виданий Донецьким окружним
адміністративним судом 17 березня 2011
року за результатом розгляду
адміністративної справи № 2а-26774/10/0570.

Таким чином, для здійснення заміни
сторони виконавчого провадження
позивач після відновлення виконавчого
провадження № 25607106 має право
звернутись до Донецького окружного
адміністративного суду із відповідною
заявою про заміну сторони виконавчого
провадження в рамках адміністративної
справи № 2а-26774/10/0570.

Враховуючи наведене вище, позовні
вимоги позивача про заміну стягувача у
виконавчому провадженні задоволенню
не підлягають.

На підставі викладеного вище, суд
дійшов до висновку про необхідність
часткового задоволення
адміністративного позову
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст.
86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 181,
ст. 185, ст. 186, ст. 254, 264 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О.,
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Державне підприємство
"Селидіввугілля". про заміну сторони
виконавчого провадження, визнання дій
незаконними та скасування рішення
(постанови) - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О. від 16 грудня 2013 року про
повернення в рамках виконавчого
провадження № 25607106 виконавчого листа
стягувачеві.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.