Справа № К/9991/72234/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/72234/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області про
перерахунок пенсії за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 29
квітня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 6 жовтня 2010 року він звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області із заявою
про перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсій з розрахунку 6
прожиткових мінімумів для осіб, які
втратили працездатність, як інваліду
ІІІ групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з участю у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, з 1 січня 2002 року до 1 вересня 2006
року та 8 прожиткових мінімумів для
осіб, які втратили працездатність, як
інваліду ІІ групи з 1 вересня 2006 року.
Відповідач відмовив у перерахунку
пенсії.

Просив визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області;
зобов'язати відповідача провести
нарахування га виплатити основну та
додаткову пенсію відповідно до статті
50, частини четвертої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з розрахунку 6 прожиткових мінімумів
для осіб, які втратили працездатність,
як інваліду ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, з 1 січня 2002 року, а
також 8 прожиткових мінімумів для осіб,
які втратили працездатність, з 1
вересня 2006 року як інваліду ІІ групи;
зобов'язати відповідача застосувати до
основної пенсії позивача надбавки
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України № 894 та №1293 з 1
вересня 2004 року та з 1 січня 2006 року
відповідно; застосувати частину другу
статті 46, частини першу та другу статті
107 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закон України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати».

Постановою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 29 квітня 2011 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 29
квітня 2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального
і матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень, позивач
просить скасувати постановлені судові
рішення судами першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті,
встановлено, що позивач ОСОБА_1 має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС категорії
1 та є інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 8 серпня 2007
року зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Червоногвардійському
районі м. Макіївки Донецької
області провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії по інвалідності відповідно до
статей 50, 54, 67, 71 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 1
листопада 2006 року із розрахунку 8
прожиткових мінімумів для осіб, які
втратили працездатність,
з подальшим перерахунком
відповідно до змін чинного
законодавства і встановлення нових
розмірів прожиткових мінімумів для
осіб, які втратили працездатність.

Постановою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 1 квітня 2010 року зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області провести
ОСОБА_1 перерахунок пенсії по
інвалідності відповідно до статті 50,
частини четвертої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 1 листопада 2006 року з розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком із
застосуванням коефіцієнту підвищення
основного розміру пенсії у 2,5 рази
відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2005 року № 1293 та
12-відсоткового збільшення розміру
пенсії відповідно до пункту 1 постанову
Кабінету Міністрів України від 13 липня
2004 року №894, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком з
подальшим її перерахунком відповідно
до змін чинного законодавства. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 серпня 2011
року відмовлено в задоволені заяви
прокурора Червоногвардійського району
м. Макіївки Донецької області про
поновлення строку на апеляційне
оскарження. Зазначена постанова суду
першої інстанції набрала законної
сили.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, для інвалідів ІІІ групи - 6
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
інвалідам ІІ групи - у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про
затвердження прожиткового мінімуму та
про Державний бюджет на відповідні
роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 13 липня 2004 року № 894
збільшено з 1 вересня 2004 року на 12
відсотків пенсії (без
урахування надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, державної допомоги
та сум індексацій), призначені
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про збільшення розмірів пенсії деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 27 грудня 2005 року № 1293, чинною на час
виникнення спірних правовідносин, на
Пенсійний фонд України покладено
обов'язок забезпечити проведення з дня
набрання чинності цією постановою,
тобто з 1 січня 2006 року, перерахунку
пенсії за матеріалами пенсійної справи
громадянам, що отримують пенсію
відповідно до статті 54 Закону, а також
особам, яким раніше призначено пенсію
згідно із зазначеною статтею Закону і
які на даний час отримують пенсію
відповідно до інших законів (згідно з
їх заявою). Зокрема, пенсія по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 - 1990 роках була збільшена в 2,5 рази
(абзац третій пункту 1 постанови). При
цьому пунктом 2 постанови установлено,
що мінімальний розмір пенсії,
передбачений частиною четвертою
статті 54 Закону, не може бути нижчим для
інвалідів з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, зокрема, II групи - 500
гривень.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
відсутність законних підстав для
задоволення позовних вимог щодо
збільшення розміру основної пенсії,
обрахованої відповідно до статті 54
Закону № 796-ХІІ в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, на 12 відсотків та в 2,5
рази, оскільки постанови Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2004 року №
894 та від 27 грудня 2005 року № 1293
прийняті з метою разового перерахунку
станом на 1 вересня 2004 року та січень 2006
року пенсії, розрахованої з базової
величини 19,91 грн, встановленої
постановою Кабінету Міністрів України
Кабінету Міністрів України від
3 січня 2002 року № 1.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 29
квітня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.