Справа № К/9991/91049/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/91049/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Малиніна В.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Горлівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області, ОСОБА_4
про стягнення витрат за надані
соціальні послуги в сумі 13136,18 грн.,

в с т а н о в и в :

У липні 2011 року позивач звернуся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Інспекція) на користь
Горлівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Центр
зайнятості) суму виплаченої допомоги
по безробіттю ОСОБА_4 в розмірі 13 136,18
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 6 вересня 2011
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Центру
зайнятості суму виплаченої допомоги по
безробіттю 13 136,18 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову.
Позовні вимоги задоволено і стягнуто з
Інспекції на користь Центру зайнятості
суму виплаченої ОСОБА_4 допомоги по
безробіттю 13 136,00грн., у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

В касаційній скарзі Інспекція просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з підстав порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що у липні 2011 року ОСОБА_4
подала до центру зайнятості заяву про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення» та ст. ст. 22,
23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» їй надано статус
безробітного і призначено допомогу по
безробіттю.

При цьому постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 квітня 2011 року у справі №
2а-23115/10/0570 ОСОБА_4 поновлено на посаді
старшого державного податкового
ревізора - інспектора відділу контролю
за фінансовими установами та
операціями у сфері ЗЕД Інспекції, а
також стягнуто з Інспекції на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 13 липня
2010 року по 13 квітня 2011 року в сумі 27 538,56
грн.

Наказом Інспекції від 26 квітня 2011 року
№ 67-0 ОСОБА_4 поновлено на посаді.

На підставі звернення ОСОБА_4 позивачем
прийнято рішення про зняття її з обліку
та припинення виплати допомоги по
безробіттю.

За період перебування на обліку у
службі зайнятості, тобто з 26 липня 2010
року по 25 квітня 2011 року, ОСОБА_4 було
виплачено допомогу по безробіттю у
розмірі 13 136 грн.18 коп.

Як встановлено в судових засіданнях
судів попередніх інстанцій, вказані
обставини сторонами у справі не
оспорюються.

Законодавство про страхування на
випадок безробіття складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон), Закону
України «Про зайнятість населення» та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
страхування на випадок безробіття, а
також міжнародних договорів України,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі поновлення
безробітного на роботі за рішенням
суду.

Статтею 35 Закону передбачено, що із
роботодавця утримуються: сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду; незаконно
виплачена безробітному сума
забезпечення у разі неповідомлення про
його прийняття на роботу; незаконно
отримана сума допомоги по частковому
безробіттю.

Відповідно до Закону наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 307 від 20 листопада
2000 року, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 року за №
915/5136, затверджено Порядок надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності (далі - Порядок).

У відповідності до п.п. 2 п.5.5 Порядку
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі поновлення
безробітного на роботі за рішенням
суду (з дня поновлення на роботі).

Аналіз вказаних правових норм
свідчить, що суми виплаченої допомоги у
разі поновлення безробітного на роботі
за рішенням суду утримуються
безпосередньо з роботодавця.

Згідно до ч.3.ст.36 Закону сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, врахувавши зміст вказаних
правових норм, а також те, що підстав
для застосування ч. 3 ст. 36 Закону не
вбачається, оскільки факт умисного
невиконання ОСОБА_4 своїх обов'язків та
зловживання ними не доведено, колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що цим судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

В.В. Малинін