Справа № 804/8494/13-а
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 р. Справа № 804/8494/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Дєєва М.В., при секретарі судового
засідання Пополітові І.М., за участю
представників: позивача - Галасун Г.І.,
відповідача - Ніконенко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
Відкритого

акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»

до Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області

про скасування вимог,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
«Дніпропетровський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
скасування вимог, які викладені у листі
відповідача №04-06-05-15/6866 від 01.06.2013
року:в п. 3 сторінка 2-3 в частині
недоотримання доходів від операційної
оренди активів апаратом управління на
суму 264401 грн. 43 коп. та стягнення в
повному обсязі недоотриманих доходів
із Служби автомобільних доріг в
Дніпропетровській області на суму 264401
грн. 43 коп.; в п. 5 сторінка 3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», за
результатами якої складено акт
ревізії. На підставі висновків акту
ревізії відповідачем було пред'явлено
вимоги про усунення порушень,
викладених в акті ревізії. Позивач не
згоден з окремими вимогами
відповідача, викладеними у листі
відповідача від 01.06.2013 року №04-06-05-15/6866
«Про направлення обов'язкових вимог»,
та вважає їх незаконними, та такими, що
підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі посилаючись, при цьому, на
обставини викладенні у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись при
цьому на надані суду письмові
заперечення, у яких зазначено, що
відповідно до відповідно до п. 1.1.4.1
Плану роботи інспекції на І квартал 2013
року Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», якою
встановлено ряд порушень приписів
нормативно-правових актів, які
спричинили матеріальну шкоду,
зазначені порушення не усунені. На
адресу відповідача направлено
обов'язкова для виконання вимога про
усунення порушень, проте, вона
залишається невиконаною. У зв'язку з
вищевикладеним, відповідач вважає, що
він діяв у межах та у спосіб,
передбачений чинним законодавством, а
отже підстави для задоволення
зазначених позовних вимог відсутні. З
огляду на викладене, відповідач
просить суд у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1, п. 7 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011,
Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується, що
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, містах або міжрайонні,
об'єднані в районах та містах
територіальні органи, головних
інспекторів у районах та містах.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань
здійснює державний фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, за дотриманням
законодавства на всіх стадіях
бюджетного процесу щодо державного і
місцевих бюджетів; дотриманням
законодавства про державні закупівлі
(п.4 вказаного Положення).

У відповідності до п.1 «Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №
550 (надалі - Порядок), визначено
процедуру проведення інспектування
в міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували у період, який
перевіряється) кошти з бюджетів
усіх рівнів та державних
фондів або використовують
(використовували у період, який
перевіряється) державне чи комунальне
майно (далі - підконтрольні установи),
а на підставі рішення суду - в інших
суб'єктів господарювання.

Положення п.2. Інструкції передбачають,
що інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у
формі ревізії, яка повинна
забезпечувати виявлення фактів
порушення законодавства, встановлення
винних у їх допущенні посадових і
матеріально відповідальних осіб.

Ревізія проводиться шляхом:
документальної перевірки, що
передбачає контроль за
установчими, фінансовими,
бухгалтерськими (первинними і
зведеними) документами, статистичною
та фінансовою звітністю,
господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності. У
разі ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання, обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на
паперовому носії. Надання документів
об'єкта контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником,
що встановлює п.16 Порядку.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до п. 1.1.4.1 плану роботи
інспекції на І квартал 2013 року
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої відповідачем було
складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 15.05.2013 року №06-19/63.

Згідно вищевказаного ату ревізії:

- Ревізією повноти надходження,
достовірності і правильності
визначення доходів від операцій
оренди, проведеною в апараті
управління підприємства, встановлено,
що за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року
ДП «Дніпропетровський облавтодор»
надавалося в оренду нерухоме майно
(приміщення), розташоване за адресою
вул. Паторжинського, 17, під
розміщення офісів по 7 договорах
оренди. Нерухоме майно надавалося в
оренду з дозволу ВАТ «ДАК»
Автомобільні дороги України»
відповідно до Інструкції про порядок
передачі в оренду майна ВАТ (ПАТ)
«ДАК»Автомобільні дороги України»,
затвердженої наказами ВАТ (ПАТ) «ДАК
«Автомобільні дороги України» від
31.03.2009 року №46, від 16.11.2010 року №213,
погодженої наказом Державної служби
автомобільних доріг України від 10.11.2010
року № 406 та від 03.03.2012 року №35,
погодженої наказом Державного
агентства автомобільних доріг 27.02.2012
року №91 (далі - Інструкція №46,
Інструкція №213 та Інструкція №35).
Ревізією встановлено, що згідно із
договором оренди нерухомого майна від
03.10.2011 року №03/11, укладеним зі Службою
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області, останньою
взято в строкове платне користування
під розміщення офісу вбудовані
приміщення загальною площею 186 кв. м. за
адресою вул. Паторжинського, 17а.
Орендна ставка у розмірі 25% погоджена
головою ПАТ «ДАК»Автомобільні дороги
України» Стельняковичем С.Я. Вартість
об'єкта оренди за незалежною
експертною оцінкою, проведеною станом
на 30.08.2011 року ПП «Альта-Консалтінг»
становить 656720 грн. Орендна плата в
місяць складає 13681 грн. 67 коп.
Проведеними контрольними обмірами
орендованих приміщень встановлено, що
Службою автомобільних доріг у
Дніпропетровській області орендоване
майно використовується під розміщення
лабораторії з контролю якості та нових
технологій. Проведеною зустрічною
звіркою у Службі автомобільних доріг у
Дніпропетровській області
встановлено, що згідно із наданими до
звірки свідоцтвами про атестацію
лабораторії: №ПЧ-174/2007, виданим 24.12.2007
року та чинним до 24.12.2010 року та
№114-023/2011, виданим 08.02.2011 року та чинним
до 08.02.2014 року лабораторія з контролю
якості та нових технологій Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області,
знаходиться за фактичною адресою: 49044,
м. Дніпропетровськ, вул.
Паторжинського, 17а. Враховуючи
зазначене, за період з 01.07.2010 року по
03.10.2011 року Службою автомобільних доріг
у Дніпропетровській області
розміщувалося обладнання лабораторії
за адресою вул. Паторжинського, 17а без
укладання договору оренди нерухомого
майна, що є порушенням п. 1.3 Інструкції
№46 та Інструкції №213. Проведеним
розрахунком орендної плати за період з
01.07.2010 року по 03.10.2011 року за експертною
оцінкою станом на 30.08.2011 року,
проведеною ПП «Альта-Консалтінг»,
встановлено недоотримання ДП
«Дніпропетровський облавтодор»
орендної плати на загальну суму 264401
грн. 43 коп.

- Ревізією дотримання
законодавства при здійсненні
закупівель перевірено зокрема,
процедуру закупівлі продуктів
нафтоперероблення інших (лот 1 - бітум
БНД 60/90, лот 2 - бітум БНД 60/90) 2011 рік. ДП
«Дніпропетровський облавтодор» за
рахунок власних коштів протягом
травня-серпня 2011 року проведено
процедуру закупівлі бітуму нафтового
дорожнього марки 60/90. Закупівля бітуму
включала 2 лота. Лот 1 - бітум нафтовий
дорожній марки 60/90 в кількості 5000 тонн,
постачання якого здійснюється
залізничним транспортом до ст.
Нижньодніпровськ Придніпровської
залізниці. Лот 2 - бітум нафтовий
дорожній марки 60/90 в кількості 1000,00
тонн, постачання якого здійснюється
автомобільним транспортом на адресу
філії «Дніпропетровський автодор» (м.
Дніпропетровськ, вул. Магаданська, 46).
Перевіркою дотримання вимог
законодавства в частині публікацій
оголошень про проведення закупівлі,
акцепт та результати торгів порушень
не встановлено. Відповідно до реєстру
отриманих пропозицій з конкурсних
торгів встановлено, що по процедурі
закупівлі бітуму пропозиції з
конкурсних торгів надавалися 4-ма
учасниками, а саме ТОВ «Контакт-К», ТОВ
«Бюро Ейнштейн», ТОВ
«Континіум-Укр-Ресурс»,
Дніпропетровська філія ТОВ «Золотий
екватор» (далі - Дніпропетровська
філія). Ревізією пропозицій з
конкурсних торгів ТОВ «Бюро Ейнштейн»,
ТОВ «Контакт -К» встановлено, що
пропозиції з конкурсних торгів
вказаних учасників відповідають
вимогам документації з конкурсних
торгів та законодавства. Ревізією
статутних документів не встановлено
фактів, які б могли про те, що учасники
процедури закупівлі бітуму являються
особами у розумінні п.22 ч.1 ст.1 Закону
№2289. Відповідно до протоколу оцінки
від 06.07.2011 року переможцем процедури
закупівлі бітуму за лотом 1 визнано ТОВ
«Бюро Ейнштейн» тоді, як ТОВ
«Контакт-К» визнано переможцем за
лотом 2. За результатами процедури
закупівлі бітуму з переможцем лоту 1 -
ТОВ «Бюро Ейнштейн» укладено договір
про закупівлю від 03.08.2011 року на суму
36000000 грн., а з переможцем лоту 2 - ТОВ
«Контакт - К» договір про закупівлю від
03.08.2011 року №139 на суму 7215000 грн.
Договори про закупівлю укладено не
раніше ніж через 14 днів з дати
публікації повідомлення про акцепт та
не пізніше ніж через 30 днів з дня
акцепту пропозиції з конкурсних
торгів, що не суперечить вимогам 4.2 ст. 31
Закону України № 2289. У акті ревізії
зроблено висновок, що договір про
закупівлю від НІ №03/08 укладений з ТОВ
«Бюро Ейнштейн» не виконувався. При
цьому, відповідно до картки
бухгалтерського субрахунку 631
«Розрахунки з постачальниками та
підрядниками» на адресу ТОВ «Бюро
Ейнштейн» протягом періоду з 01.07.2010
року по 31.12.2012 року підприємством
перераховувалися кошти на суму 9567353
грн. 40 коп. Аналізом рахунків, на
підставі яких проводилося
перерахування ТОВ «Бюро Ейнштейн»
встановлено, що перерахування коштів
за договором від 20.10.2008 року №254,
укладеним між позивачем та ТОВ «Бюро
Ейнштейн». Відповідно до п.2.1 договору
від 20.10.2008 року №254 кількість та ціна
товару, що поставляється за цим
договором визначається у специфікації.
Так, до договору від 20.10.2008 року №254
укладено 7 специфікацій, до яких
протягом травня-листопада 2011 року ТОВ
«Бюро Ейнштейн» зобов'язується
поставити на адресу підприємства бітум
марки і кількості 1315,888 тонн на загальну
суму 9567353 грн. 40 коп. включно з ПДВ і
залізничним тарифом. При цьому, ціна за
1 тонну бітуму відповідно до
специфікації № 1 від 24.05.2011 року
становила ,6473 грн. 70 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного відповідно до
специфікації №2 від 10.06.2011 - 7084 грн. 22
коп., з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, відповідно до
специфікації №3 від 08.07.2011 року - 7270 грн.
39 коп. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, відповідно до
специфікації № 4 від 29.08.2011 року - 7588 грн.
04 коп. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, відповідно до
специфікації №5 від 30.09.2011 року від
30.09.2011 року - 7589 грн. 76 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу, відповідно.
до специфікацій № 7 від 17.10.2011 року - 7592
грн. 51 коп. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу. У ході ревізії
проведено співставлення ціни 1 тонни
бітуму марки 60/90 з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, яку
запропоновано ТОВ «Бюро Енштейн» під
час проведення процедури закупівлі
бітуму та за якою укладено договір про
закупівлю бітуму від 03.08.2011 року №03/08, з
ціною 1 тонни бітуму з урахуванням ПДВ
та залізничного тарифу, поставленого
ТОВ «Бюро Ейнштейн» за договором від
20.10.2008 року №254 та встановлено наступне.
Так, ТОВ «Бюро Ейнштейн» на адресу ДП
позивача протягом періоду з 03.08.2011 року
по 31.12.2012 року за договором від 20.10.2008
року №254 поставлено 689,02 тонни бітуму
марки 60/90 на загальну суму 5230576 грн. 32
коп. з урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу, тоді, як з урахуванням ціни 1
тонни бітуму з ПДВ та залізничним
тарифом, яку запропоновано ТОВ «Бюро
Ейнштейн» при проведенні процедури
закупівлі бітуму та яка відображена в
п.3.5 договору про закупівлю від 03.08.2011
року № 03/08, укладеним з вказаним
товариством за результатами процедури
закупівлі (7200 грн. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу за 1 тонну бітуму)
така ж кількість бітуму марки 60/90
коштує 4960944 грн. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, що на 269632 грн. 32
коп. менше порівняно з вартістю бітуму
марки 60/90, поставленого за договором
від 20.10.2008 року №254. Таким чином,
протягом періоду з 03.08.2011 року по 31.12.2012
року при наявності договору про
закупівлю бітуму марки 60/90 укладеного
підприємством за результатами
процедури закупівлі з ТОВ «Бюро
Ейнштейн», фактично вказаним
товариством поставки бітуму на адресу
ДП «Дніпропетровський облавтодор»
здійснювалися за договором від 20.10.2008
року № 254 за цінами, які перевищують
ціну 1 тонни бітуму марки 60/90 за
договором від 03.08.2011 року №03/08. Крім
того, враховуючи, що договір від 20.10.2008
року №254 відсутній у переліку
договорів, укладених у період з 09.10.2008
року по 21.10.2008 року підписаному
посадовими особами підприємства без
заперечень, бітум марки 60/90 на загальну
суму 5230576 грн. 32 коп. закуплено
підприємством у ТОВ «Бюро Ейнштейн» за
період з 03.08.2011 року по 31.12.2012 року за
договором від 20.10.2008 року №254 без
проведення конкурсних процедур за
цінами, що перевищують вартість 1 тонни
бітуму з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, яку визначено
договором про закупівлю від 03.08.2011 року,
який укладено з тим же постачальником
за результатами конкурсної процедури,
чим порушено вимоги ч.1 ст.2, ч.4 ст.40
Закону №2289, внаслідок чого
підприємству завдано матеріальну
шкоду (збитки) на суму 269632 грн. 32 коп. з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу.

За наслідками проведеної ревізії
складено акт № 06-19/63 від 15.05.2013 року.

Позивач не погодившись з висновками,
викладеними в акті ревізії надав
заперечення № 01-14/346 від 24.05.2013 року.

Листом від 31.05.2013 року №04-06-05-15/6856
відповідач надіслав на адресу позивача
висновки на заперечення, згідно яких,
заперечення позивача не були прийняті
до уваги.

01.06.2013 року ДФІ в Дніпропетровській
області винесено вимогу №04-06-05-15/6866 про
усунення порушень, викладених в акті
ревізії, згідно якої, серед іншого,
зобов'язано позивача:

- стягнути недоотримані доходи з
Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області в сумі 264401
грн. 43 коп. шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок підприємства, у тому числі
шляхом проведення претензійно -
позовної роботи;

- стягнути з постачальника бітуму ТОВ
«Бюро Ейнштейн» завищену вартість
придбаного бітуму на суму 269632 грн. 32
коп., шляхом перерахування ним грошових
коштів на розрахунковий рахунок
підприємства, в тому числі шляхом
проведення претензійно - позовної
роботи.

Суд вважає вимогу
відповідача № 04-06-05-15/6866 від 01.06.2013 року
в частині недоотримання
доходів від операційної оренди активів
апаратом управління на суму 264401 грн. 43
коп. та стягнення в повному обсязі
недоотриманих доходів із Служби
автомобільних доріг в
Дніпропетровській області на суму 264401
грн. 43 коп. та стягнення з
постачальника бітуму ТОВ «Бюро
Ейнштейн» завищену вартість
придбаного бітуму на суму 269632 грн. 32
коп., шляхом перерахування ним грошових
коштів на розрахунковий рахунок
підприємства , протиправною та такою,
що підлягає скасуванню, з огляду на
наступне.

В акті ревізії містить висновок
про використання Службою
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області приміщення,
що належить позивачу за адресою
м. Дніпропетровськ, вул..
Паторжинського, 17 без укладення
договору оренди в період з 01.07.2010 року
до 03.10.2011 року. Даний висновок
обґрунтовано зазначенням у свідоцтвах
про атестацію лабораторії № ПЧ-174/2007
від 24.12.2007 року та № ПЧ-023/2011 від 08.02.2011
року вказаного приміщення, як місця
розташування лабораторії з контролю
якості та нових технологій Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровський області в період з
01.07.2010 року до 03.10.2011 року.

Судом встановлено, що згідно наданих
службою автомобільних доріг у
Дніпропетровській області пояснень
служба в період з 01.07.2010 року до 03.10.2011
року не користувалася таким нерухомим
майном, а зазначення його адреси у
свідоцтвах за вказаний період є
технічною помилкою.

До укладення договору від 03.10.2011 року
№03/11 лабораторія з контролю якості та
нових технологій перебувала за
юридичною адресою Служби
автомобільних доріг: м.
Дніпропетровськ, вул. Леніна, 24.

Частину приміщення загальною площею 186
кв.м. за новою адресою Служба
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області почала
використовувати лише з моменту
укладення з позивачем договору оренди
нерухомого майна від 03.10.2011 року
№ 03/11 та передання вказаної частини
такого приміщення за актом
приймання-передачі.

Так, 03 жовтня 2011 року згідно акту
приймання-передачі позивач передав в
оренду, а Служба автомобільних доріг у
Дніпропетровській області прийняла в
оренду частину Нерухомого майна,
загальною площею 186 кв.м.

Згідно пункту 2.1. Договору оренди
нерухомого майна від 03.10.2011 року №03/11
Орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, вказаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору,
згідно з Актом приймання-передачі
вказаного майна за вартістю визначеною
незалежною оцінкою.

Таким чином, відповідач зробив
висновок про використання Службою
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області в період з
01.07.2010 року до 03.10.2011 року нерухомого
майна на підставі документа, відомості
якого містять технічну помилку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
відомості стосовно адреси, зазначені у
свідоцтвах про атестацію лабораторії
№ ПЧ-174/2007 від 24.12.2007 року та № ПЧ-023/2011
від 08.02.2011 року, спростовуються актом
приймання-передачі, відповідно до
якого нерухоме майно було передано
лише 03.10. 2011 року.

Щодо необхідності стягнення з
постачальника бітуму ТОВ «Бюро
Ейнштейн» завищену вартість
придбаного бітуму на суму 269632 грн. 32
коп. шляхом перерахування ним грошових
коштів на розрахунковий рахунок
підприємства, в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи, суд зазначає наступне.

За результатами процедури закупівлі
бітуму з переможцем лоту 1 - ТОВ «Бюро
Ейнштейн» укладено договір про
закупівлю від 03.08.2011 року №03/08 на суму
36000000 грн.

Договір про закупівлю укладено не
раніше ніж через 14 днів з дати
публікації повідомлення про акцепт та
не пізніше ніж через 30 днів з дня
акцепту пропозиції з конкурсних
торгів, що не суперечить вимогам ч.2 ст.31
Закону №2289.

Ревізією відповідності умов укладених
договорів вимогам законодавства
порушень не встановлено.

Слід зазначити, що на сьогоднішній день
договір про закупівлю від 03.08.2011 року
№03/08 укладений з ТОВ «Бюро Ейнштейн» не
виконувався сторонами.

При цьому, відповідно до картки
бухгалтерського субрахунку 631
«Розрахунки з постачальниками та
підрядниками» на адресу ТОВ «Бюро
Ейнштейн» протягом періоду з 01.07.2010
року по 31.12.2012 року підприємством були
перераховані кошти на суму 9567353 грн. 40
коп.

На підставі проведення розрахунків з
ТОВ «Бюро Ейнштейн» встановлено, що
перерахування коштів проведено за
договором від 20.10.2008 року №254,
укладеним між ДП «Дніпропетровський
облавтодор» та ТОВ «Бюро Ейнштейн».

Відповідно до п.2.1 договору від 20.10.2008
року №254 кількість та ціна товару, що
поставляється за цим договором
визначається у специфікації. Так, до
договору від 20.10.2008 року №254 укладено 7
специфікацій, відповідно до яких
протягом травня-листопада 2011 року ТОВ
«Бюро Ейнштейн» зобов'язується
поставити на адресу підприємства бітум
марки 60/90 в кількості 1315,888 тонн на
загальну суму 9567353 грн. 40 коп. з ПДВ та
залізничним тарифом.

При цьому ціна за 1 тонну бітуму:

- відповідно до специфікації №1 від
24.05.2011 року становила 6473 грн. 70 коп. з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу;

- відповідно до специфікації №2 від
10.06.2011 року - 7084 грн. 22 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу;

- відповідно до специфікації №3 від
08.07.2011 року - 7270 грн. 39 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу,

- відповідно до специфікації №4 від
29.08.2011 року - 7588 грн. 04 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу;

- відповідно до специфікації №5 від
30.09.2011 року - 7589 грн. 76 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу;

- відповідно до специфікації №6 від
17.10.2011 року - 7592 грн. 51 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу;

- відповідно до специфікації №7 від
07.11.2011 року - 7594 грн. 30 коп. з урахуванням
ПДВ та залізничного тарифу.

У ході ревізії за період з 03.08.2011 року по
31.12.2012 року проведено співставлення
ціни 1 тонни бітуму марки 60/90 з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу, яку запропоновано ТОВ «Бюро
Ейнштейн» під час проведення процедури
закупівлі бітуму та за якою укладено
договір про закупівлю бітуму від 03.08.2011
року №03/08, з ціною 1 тонни бітуму з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу, поставленого ТОВ «Бюро
Ейнштейн» за договором від 20.10.2008 року
№254, та встановлено наступне.

Так, ТОВ «Бюро Ейнштейн» на адресу ДП
«Дніпропетровський облавтодор»
протягом періоду з 03.08.2011 року по 31.12.2012
року за договором від 20.10.2008 року №254
поставлено 689,02 тонни бітуму марки 60/90
на загальну суму 5230576 грн. 32 коп. з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу, тоді, як з урахуванням ціни 1
тонни бітуму з ПДВ та залізничним
тарифом, яку запропоновано ТОВ «Бюро
Ейнштейн» при проведенні процедури
закупівлі бітуму та яка відображена в
п.3.5 договору про закупівлю від 03.08.2011
року №03/08, укладеним з вказаним
товариством за результатами процедури
закупівлі (7200 грн. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу за 1 тонну бітуму)
така ж кількість бітуму марки 60/90
коштує 4960944 грн. з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, що на 269632 грн. 32
коп. менше, порівняно з вартістю бітуму
марки 60/90, поставленого за договором
від 20.10.2008 року №254.

Таким чином, протягом періоду з 03.08.2011
року по 31.12.2012 року при наявності
договору про закупівлю бітуму марки
60/90, укладеного підприємством за
результатами процедури закупівлі з ТОВ
«Бюро Ейнштейн», фактично вказаним
товариством поставки бітуму на адресу
ДП «Дніпропетровський облавтодор»
здійснювалися за договором від 20.10.2008
року №254 за цінами, які перевищують
ціну 1 тонни бітуму марки 60/90 за
договором від 03.08.2011 року №03/08.

Крім того, враховуючи, що договір від
20.10.2008 року №254 відсутній у переліку
договорів, укладених у період з 09.10.2008
року по 21.10.2008 року підписаному
посадовими особами підприємства без
заперечень, бітум марки 60/90 на загальну
суму 5230576,32 грн. закуплено
підприємством у ТОВ «Бюро Ейнштейн» за
період з 03.08.2011 р. по 31.12.2012 р. за
договором від 20.10.2008 р. №254 без
проведення конкурсних процедур за
цінами, що перевищують вартість 1 тонни
бітуму з урахуванням ПДВ та
залізничного тарифу, яку визначено
договором про закупівлю від 03.08.2011 року,
який укладено з тим же постачальником
за результатами конкурсної процедури,
чим порушено вимоги ч.1 ст.2, ч.4 ст.40
Закону №2289, внаслідок чого
підприємству завдано матеріальну
шкоду (збитки) на суму 269632 грн. 32 коп. з
урахуванням ПДВ та залізничного
тарифу.

Проте, суд вважає, вищевказане
твердження відповідача таким, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, з огляду на наступне.

Відповідач дійшов висновку щодо
завдання позивачу збитків на суму 269632
грн. 32 коп. з огляду на те, що
договір від 20.10.2008 року №254, укладений з
порушенням норм Закону України «Про
здійснення державних закупівель» від
01.06.2010 року. Позивач неправомірно
виконував умови договору від 20.10.2008
року №254, оскільки між сторонами було
укладено інший договір від 03.08.2011 року
№03/08, який, в свою чергу відповідає
вимогам Закону України «Про здійснення
державних закупівель».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 179
Господарського кодексу України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу
України,, при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 180
Господарського кодексу України,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Статтею 189 ГК України встановлено, що
ціна є вираженим у грошовій формі
еквівалентом одиниці товару
(продукції, робіт, послуг,
матеріально-технічних ресурсів,
майнових та немайнових прав), що
підлягає продажу (реалізації), який
повинен застосовуватися як тариф,
розмір плати, ставки або збору, крім
ставок і зборів, що використовуються в
системі оподаткування. Ціна є істотною
умовою господарського договору. Ціна
зазначається в договорі у гривнях.
Суб'єкти господарювання
використовують у своїй діяльності
вільні та державні регульовані ціни.

Згідно ст. 190 Господарського кодексу
України, вільні ціни визначаються на
всі види продукції (робіт, послуг), за
винятком тих, на які встановлено
державні регульовані ціни. Вільні ціни
визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін.

Суд звертає увагу на те, що договір
поставки №254 укладений у відповідності
до норм Цивільного та Господарського
кодексів України, в тому числі в
частині визначення ціни товару.

Так, п. 2.1 Договору поставки №254 від
20.10.2008 року передбачено, що кількість та
ціна на товар визначаються у
специфікації. Всі специфікації до
даного договору містять ціну товару, що
встановлено відповідачем під час
перевірки. Розрахунки за поставлений
товар проведено в повному обсязі, що
встановлено відповідачем під час
перевірки. Обмеження розміру ціни на
товар рівнем регіональних граничних
цін на поточний місяць, затвердженим
Державною службою автомобільних доріг
України, передбачено п. 2.3 договору
поставки №254 від 20.10.2008 року.

Всі ціни на товар, що визначені в
специфікаціях до договору поставки №254
від 20.10.2008 року, не перевищують
регіональні граничні ціни на поточний
місяць, затверджені Державною службою
автомобільних доріг України, що також
встановлено відповідачем під час
перевірки.

Таким чином, зауважень щодо
невідповідності умов укладеного
договору поставки №254 від 20.10.2008 року
діючому законодавству відповідач не
навів.

Під час перевірки відповідач дійшов
висновку лише щодо недодержання
порядку укладення даного договору
поставки, тобто порушення позивачем
норм ч.1 ст.2, ч.4 ст.40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель».

При цьому, неможливість застосування
норм законодавства, що набрали
чинності в 2010 році, під час укладання
договору в 2008 році відповідач
обґрунтовує тим, що фактично Договір
поставки №254 від 20.10.2008 року укладено
між позивачем та ТОВ «Бюро Ейнштейн» не
в 2008 році, а 2011 році. Вищевказаний
висновок відповідача ґрунтується на
тому, що договір поставки №254 підписано
в 2008 році, а поставки за вказаним
договором відбулися в 2011 році. Під час
перевірки в 2010 році позивачем договір
від 20.10.2008 року №254 не був включений до
переліку договорів, укладених у період
з 09.10.2008 року по 21.10.2008 року.

Під час укладання договору на поставку
матеріалів в жовтні 2008 року позивач
враховував можливі обсяги робіт, що
замовляються балансоутримувачем
автодоріг в Дніпропетровській області,
на наступний рік. Планування обсягів
робіт на наступні періоди проводилося
з урахуванням даних попередніх
періодів.

Так в 2006 році позивачем було виконано
робіт на автодорогах загального
користування:

- за рахунок коштів державного
бюджету - на суму 43,7 тис. грн..;

- за рахунок коштів обласного
бюджету _ на суму 25,4 тис. грн..

В 2007 році позивачем було виконано робіт
на автодорогах загального
користування:

- за рахунок коштів державного
бюджету - на суму 81,5 тис. грн..;

- за рахунок коштів обласного
бюджету _ на суму 39,1 тис. грн..

В 2008 році позивачем було виконано робіт
на автодорогах загального
користування:

- за рахунок коштів державного
бюджету - на суму 85,4 тис. грн..;

- за рахунок коштів обласного
бюджету _ на суму 42,2 тис. грн..

За результатами прийнятого обласного
бюджету на 2009 рік обсяг фінансування
робіт з ремонту та утримання автодоріг
загального користування в
Дніпропетровській області за рахунок
коштів обласного бюджету склав лише 0,9
тис. грн., а на 2010 рік фінансування даних
робіт за рахунок коштів обласного
бюджету передбачено не було.

Слід зазначити, що за попередні періоди
(2006 - 2008 рр.) обсяги робіт, що
фінансувалися за рахунок коштів
обласного бюджету, складали майже
половину від обсягів робіт, що
фінансувалися з державного бюджету.

За таких обставин придбання матеріалів
в запланованих в 2008 році обсягах було
економічно недоцільно, у зв'язку із чим
позивач протягом 2009-2010 років не
направляв згідно п. 3.1 Договору
поставки №254 від 20.10.2008 року заявки до
ТОВ «Бюро Ейнштейн» на поставку
матеріалу, що не суперечить умовам
договору та діючому законодавству.

Відповідачем під час перевірки не було
зазначено жодної норми законодавства,
яку було порушено позивачем внаслідок
не придбання позивачем матеріалів у
постачальника за діючим договором
поставки.

Таким чином, не придбання покупцем
тривалий час товару за діючим
договором поставки в жодному разі не
може бути підставою для твердження, що
договір було фактично укладено в той
період, коли відбулося фактичне
виконання зобов'язань за таким
договором.

Щодо відсутності договору від 20.10.2008
року №254 в переліку договорів,
укладених у період з 09.10.2008 року по
21.10.2008 року, що було надано в 2010 році
відповідачу під час ревізії, суд
звертає увагу на наступне.

В 2010 році відповідачем було проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період 2008 - 2010 роки.

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» (в редакції, що діяла на на час
виникнення спірних правовідносин),
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому. Державний фінансовий
контроль реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

З часу укладання договору №254, тобто з
20.10.2008 року, і по момент проведення
відповідачем ревізії позивача в 2010
році позивач не направляв заявок на
поставку матеріалів ТОВ «Бюро
Ейнштейн», тому даний договір не
спричинив змін фінансового стану
позивача, жодним чином не вплинув на
фінансові ресурси, необоротні та інші
активи позивача, даний Договір не був
підставою для відображення будь-яких
даних в бухгалтерському обліку та
фінансовій звітності позивача.

Договір від 20.10.2008 року №254 не було
включено до переліку договорів,
укладених у період з 09.10.2008 року по
21.10.2008 року, що було надано в 2010 році
відповідачу під час ревізії, саме з тих
підстав, що такий договір жодним чином
не вплинув на фінансово-господарську
діяльність позивача, тому не підлягав
перевірці.

На підставі вищенаведеного висновок
відповідача щодо порушення позивачем
норм ч.1 ст.2, ч.4 ст.40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель» при
укладання договору поставки №254 від
20.10.2008 року є необґрунтованим.

Щодо твердження відповідача стосовно
неправомірності виконання позивачем
умов договору від 20.10.2008 року №254,
оскільки між сторонами було укладено
інший договір від 03.08.2011 року №03/08, який,
в свою чергу, відповідає вимогам Закону
України «Про здійснення державних
закупівель», суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 «Про здійснення
державних закупівель», цей Закон
застосовується до всіх замовників та
закупівель товарів, робіт і послуг, які
повністю або частково здійснюються за
рахунок державних коштів, за умови, що
вартість предмета закупівлі товару
(товарів), послуги (послуг) дорівнює або
перевищує 100 тисяч гривень, а робіт - 300
тисяч гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» державні кошти - кошти
Державного бюджету України, бюджету
Автономної Республіки Крим та місцевих
бюджетів, кошти Національного банку
України, державних цільових фондів,
Пенсійного фонду України, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, кошти, передбачені Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
кошти установ чи організацій,
утворених у встановленому порядку
органами державної влади, органами
влади Автономної Республіки Крим,
місцевими державними адміністраціями
чи органами місцевого самоврядування,
кошти державних та місцевих фондів,
кошти державного оборонного
замовлення, кошти державного
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб, кошти
державного матеріального резерву,
кошти Аграрного фонду, кошти Фонду
соціального захисту інвалідів, кошти,
які надаються замовникам під гарантії
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування за
кредитами, позиками, які надаються
іноземними державами, банками,
міжнародними фінансовими
організаціями або на умовах
співфінансування разом з іноземними
державами, банками, міжнародними
фінансовими організаціями, кошти
підприємств та їх об'єднань;

Незважаючи на те, що договір поставки
від 20.10.2008 року №254, укладений між
позивачем та ТОВ «Бюро Ейнштейн», в 2011
році був дійсний, з метою запобігання
простою виробництва у випадку
непередбачуваного невиконання умов
договору єдиним постачальником бітуму
ТОВ «Бюро Ейнштейн», було прийнято
рішення щодо укладання додаткового
договору поставки матеріалу, у зв'язку
із чим позивачем було проведено
тендерні процедури у відповідності до
норм Закону України «Про здійснення
державних закупівель».

Суд звертає увагу на те, що рішення
тендерного комітету позивача щодо
визначення переможцем конкурсних
торгів ТОВ «Бюро Ейнштейн» не
оскаржувалося, укладений з переможцем
конкурсних торгів договір від 03.08.2011
року недійсним не визнавався.

З моменту затвердження документації з
конкурсних торгів (29.04.2011 року) до
моменту укладання договору з
переможцем конкурсних торгів (03.08.2011
року) сплинуло 3 місяці. Протягом цього
часу вартість бітуму на ринку дорожніх
матеріалів зросла.

Листом від 08.08.2011 року вих. №79/1 ТОВ
«Бюро Ейнштейн» повідомило позивача
про неможливість поставки бітуму за
ціною, запропонованою для участі в
конкурсних торгах, у зв'язку із
підвищенням закупівельних цін на бітум
протягом часу проведення конкурсних
торгів.

В даному випадку Законом України «Про
здійснення державних закупівель» не
передбачено можливості підвищення
ціни за укладеним договором, тому
підвищення ціни за даним договором
призвело б до порушення вказаного
Закону.

В той же час вищевказаний Закон не має
зворотної дії в часі, тому норми даного
Закону не застосовуються до виконання
зобов'язань з поставки матеріалів за
договором, що укладений до набрання
чинності даним Законом.

За таких обставин, постачання бітуму за
договором від 20.10.2008 року №254 в 2011 році
без застосування процедур закупівель,
передбачених Законом України «Про
здійснення державних закупівель» є
законним.

Крім того, під час перевірки
відповідачем не взято до уваги той
факт, що згідно специфікацій №1 від
24.05.2011 р. та №2 від 10.06.2011 року до
договору від 20.10.2008 року №254 ціна на
бітум є нижчою, ніж ціна, запропонована
ТОВ «Бюро Ейнштейн» на конкурсні торги
та встановлена в Договорі від 03.08.2011
року №03/08.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», органу державного
фінансового контролю надається право
при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Нормами ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Отже, передумовою встановлення збитків
є порушення права (прав), що і є правовою
підставою для їх відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором. При цьому
згідно ч. 2 зазначеної статті
застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу
України встановлено, що одним із видів
господарських санкцій є відшкодування
збитків. Підставою ж
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з приписами норми ч. 1 ст. 224
Господарського кодексу України,
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського
кодексу України встановлено, що під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Суд зазначає, що договір від 20.10.2008 року
№254 укладено у відповідності до
діючого законодавства. Відповідачем не
визначено жодної норми законодавства,
яка порушена позивачем або ТОВ «Бюро
Ейнштейн» при нездійсненні в 2011 році
закупівель бітуму за договором від
03.08.2011 року №03/08.

Крім того, у матеріалах справи
міститься протокол про
адміністративне правопорушення
№04-1710/2012 серія ДКРС від 25.06.2013 року у
відношенні голови комітету з
конкурсних торгів ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» ОСОБА_4

При цьому, суд звертає увагу, на те, що
постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська
від 25.07.2013 року по справі № 200/9268/13-п,
факт порушення законодавства про
закупівлі при постачанні бітуму за
договором №254 від 20.10.2008 року
постачальником ТОВ «Бюро Ейнштейн» не
знайшов підтвердження в судовому
засіданні, у зв'язку із чим вказаною
постановою суду дану адміністративну
справу у відношенні ОСОБА_4 за ч. 1ст. 164-14
КУпАП закрито за відсутністю в його
діях складу вказаного правопорушення.

Пунктом 10 ч.1 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено, що органу державного
фінансового контролю надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
позивача та наявність підстав для їх
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Дочірнього
підприємства «Дніпропетровський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» - задовольнити.

Скасувати вимогу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, які
викладені у листі відповідача
№04-06-05-15/6866 від 01.06.2013 року в частині
недоотримання доходів від операційної
оренди активів апаратом управління на
суму 264401 грн. 43 коп. та стягнення в
повному обсязі недоотриманих доходів
із Служби автомобільних доріг в
Дніпропетровській області на суму 264401
грн. 43 коп., та в частині п. 5 вимоги.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений
22.10.2013 року.

Суддя М.В. Дєєв