Справа № 806/437/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Житомир справа № 806/437/14

час прийняття: 15 год. 50 хв.
категорія 2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі прокурора Кравчук О.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом прокурора
Малинського району до Малинської
міської ради, Малинського міського
голови про визнання дій протиправними,
визнання незаконними, нечинними та
скасування пунктів 2,5,6 рішення від
27.01.2014 р.,

встановив:

Прокурор Малинського району звернувся
до суду з позовом до Малинської міської
ради та Малинського міського голови, в
якому, з урахуванням заяви про зміну
предмету позову, просив визнати
протиправними дії Малинської міської
ради щодо включення до порядку денного
сесії міської ради питань, викладених у
пунктах 2, 5, 6 рішення Малинської
міської ради "Про суспільно - політичну
ситуацію в Україні" від 27.01.2014 р.;
визнати протиправними дії Малинської
міської ради щодо прийняття на сесії
п.п. 2, 5, 6 рішення "Про суспільно -
політичну ситуацію в Україні" від 27.01.2014
р.; визнати незаконними, нечинними та
скасувати п.п. 2, 5, 6 рішення Малинської
міської ради "Про суспільно - політичну
ситуацію в Україні" від 27.01.2014 року. В
обґрунтування своїх позовних вимог
прокурор зазначав, що відповідно до
норм чинного законодавства України
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Прокурор вважає, що
вказане рішення в частині пунктів 2,5,6 є
незаконним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства, порушує
конституційні засади місцевого
самоврядування, оскільки Малинська
міська рада не є органом, який здійснює
контроль за діяльністю органів
центральної влади України, та не
уповноважена вимагати розпуску
Верховної Ради України, відставки
Кабінету Міністрів України,
призначення позачергових виборів
Президента України та розпуску
спеціального підрозділу міліції
громадської безпеки "Беркут". Також
позивач вказав, що приймаючи
оскаржуване рішення відповідач
вирішив питання, які перебувають за
межами наданих законодавством
повноважень місцевого значення, грубо
порушив визначений законом порядок
скликання та проведення позачергової
сесії ради, не дотримався
встановленого порядку щодо
попереднього оприлюднення проекту
рішення, яке підлягало обговоренню на
сесії, тому наявні підстави для
визнання його протиправним і
скасування.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила їх задовольнити, на підставі
доводів викладених у позові.

Представники відповідачів до суду не
прибули, про час та місце судового
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Від Малинського
міського голови надійшла заява, в якій
він просить відмовити прокурору
Малинського району у задоволенні
позовних вимог, справу розглядати без
участі представника міської ради.

Заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши надані докази, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з наступних підстав.

Встановлено, що до порядку денного
сорок другою сесії Малинської міської
ради шостого скликання було включено,
зокрема, питання про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні.

27 січня 2014 року Малинською міською
радою прийнято рішення "Про суспільно -
політичну ситуацію в Україні". У цьому
рішенні територіальна громада міста
Малина, в особі міської ради вирішила
вимагати:

у пункті 2. Припинення тиранії та
деспотії у формі існуючої центральної
влади шляхом розпуску Верховної Ради
України, відставки Кабінету Міністрів
України та призначення позачергових
виборів Президента України;

у пункті 5. Розпуску бандицького
угруповання "Беркут" та відкритого
судового процесу над активними членами
угруповання, які дискредитували службу
та систему правоохоронних органів в
цілому;

у пункті 6. Негайного звільнення
політично репресованих та затриманих
політичних в'язнів - учасників
громадських протестних акцій у місті
Києві та інших містах держави.

Перевіряючи оспорюване рішення від
27.01.2014 року в частині наведених пунктів
на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У частинах 2 і 3 статті 5 Конституції
України закріплено, що носієм
суверенітету і єдиним джерелом влади в
Україні є народ. Народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. Право визначати і
змінювати конституційний лад в Україні
належить виключно народові і не може
бути узурповане державою, її органами
або посадовими особами.

Згідно із частиною 1 статті 6
Конституції України, державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову.

Статтею 7 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (ч. 1 ст. 140 Конституції
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції
України, місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Таким чином, місцеве самоврядування є
одним із проявів здійснення народом, у
формі територіальної громади, влади,
яка, в свою чергу, не належить до жодної
із гілок державної влади, що
характеризується самостійністю у
вирішенні певного кола питань.

У частині 1 статті 143 Конституції
України зазначено, що територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Статтею 146 Конституції України
передбачено, що інші питання
організації місцевого самоврядування,
формування, діяльності та
відповідальності органів місцевого
самоврядування визначаються законом.

Отже, предметом відання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто ті, що
пов'язані передусім із життєдіяльністю
територіальних громад.

Висновки аналогічного характеру
наведені у рішенні Конституційного
Суду України від 26.03.2002 №6-рп/2002 у справі
за конституційним поданням
Міністерства внутрішніх справ України
щодо офіційного тлумачення положення
частини другої статті 28 Закону України
"Про статус депутатів місцевих Рад
народних депутатів" (справа про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад)
(пункт 4).

Європейською хартією місцевого
самоврядування (ратифікована Законом
України від 15.07.1997 №452/97-ВР) закріплено,
що головні повноваження і функції
місцевих властей визначаються
конституцією або законом. Однак це
положення не перешкоджає наділенню
місцевих властей повноваженнями і
функціями для спеціальних цілей
відповідно до закону. Місцеві власті в
межах закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу (ч.1, ч.2 ст. 4).

Із системного аналізу зазначених норм
права слідує, що органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
право вільно вирішувати будь-яке
питання місцевого значення, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

У свою чергу, повноваження сільських,
селищних, міських рад передбачені
главою 1 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року № 280/97-ВР (зі змінами та
доповненнями).

Перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних сільської,
селищної, міської ради наведено в
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року № 280/97-ВР (зі змінами та
доповненнями), далі - Закон.

Вказана стаття не відносить ні до
загальної, ні до виключної компетенції
міських рад питання щодо пред'явлення
вимоги про розпуск Верховної Ради
України, відставку Кабінету Міністрів
України та призначення позачергових
виборів Президента України.

Також не віднесено до компетенції
міської ради питання скасування
законів; діяльності Збройних Сил
України, МВС, інших правоохоронних
органів; звільнення засуджених
(затриманих) осіб.

Конституцією України та законами
України визначено інший порядок
вирішення зазначених питань.

Так, інститут Президента України
ґрунтується на сукупності норм, що
містяться у розділі V Конституції
України, згідно з якими Президент
України визначений, зокрема, главою
держави, виступає від її імені, є
гарантом державного суверенітету,
територіальної цілісності України,
додержання Конституції України, прав і
свобод людини і громадянина. З огляду
на це Президент України потребує і
належного рівня правового захисту.

Відповідно до ст. 108 Конституції
України, повноваження Президента
України припиняються достроково у
разі: відставки; неможливості
виконувати свої повноваження за станом
здоров'я; усунення з поста в порядку
імпічменту; смерті.

Відставка Президента України набуває
чинності з моменту проголошення ним
особисто заяви про відставку на
засіданні Верховної Ради України (ст. 109
Конституції України).

Згідно із ч.3 ст. 15 Закону України "Про
вибори Президента України" від 05.03.1999
року № 474-XIV, позачергові вибори
Президента України проводяться у
зв'язку із достроковим припиненням
повноважень Президента України у
випадках, передбачених Конституцією
України.

У статті 1 Закону України "Про Кабінет
Міністрів України" від 07.10.2010 року №
2591-VI, встановлено, що Кабінет Міністрів
України (Уряд України) є вищим органом у
системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України здійснює
виконавчу владу безпосередньо та через
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим та місцеві
державні адміністрації, спрямовує та
координує роботу цих органів. Кабінет
Міністрів України відповідальний
перед Президентом України та
підконтрольний і підзвітний Верховній
Раді України у межах, передбачених у
статтях 85, 87 Конституції України.

Статтею 11 Закону України "Про Кабінет
Міністрів України" від 07.10.2010 року №
2591-VI визначено єдину умову складання
Кабінетом Міністрів України
повноваження - у зв'язку з обранням
Президента України.

Єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада
України (ст. 75 Конституції України).

В силу приписів статті 106 Конституції
України повноваження Верховної Ради
України припиняє Президент України.

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що Малинська міська
рада, приймаючи спірне рішення в
частині п. 2, 5, 6, вирішила питання, які не
стосуються життєдіяльності
територіальної громади міста, не
належать до її компетенції, а віднесені
законом до повноважень інших органів.

З огляду на те, що питання, які вимагає
Малинська міська рада в пунктах 2, 5 і 6,
не стосуються питань життєдіяльності
територіальної громади міста, то
викладення їх у формі рішення міської
ради та, як наслідок, надання йому,
згідно із положеннями ч. 1 ст. 144
Конституції України, ознак
обов'язковості, є виходом за межі
повноважень відповідача, визначених
законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Малинською міською радою доказів
правомірності прийняття рішення від
27.01.2014 року в частині п. 2, 5, 6 суду надано
не було.

Частиною 10 статті 59 Закону визначено,
що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що дії Малинської міської ради щодо
включення до порядку денного та
прийняття на сесії міської ради
пунктів 2, 5, 6 рішення Малинської
міської ради "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" від 27 січня 2014 року
є протиправними, відтак пункти 2, 5, 6
рішення Малинської міської ради "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні" від 27 січня 2014 року слід
скасувати як незаконні, а позов
прокурора Малинського району
Житомирської області - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Малинської
міської ради щодо включення до порядку
денного та прийняття на сесії міської
ради пунктів 2, 5, 6 рішення Малинської
міської ради "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" від 27 січня 2014 року.

Визнати незаконними та скасувати
пункти 2, 5, 6 рішення Малинської міської
ради "Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні" від 27 січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 12
лютого 2014 р.