Справа № К/9991/13668/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/13668/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Південної
митниці та Державної митної служби
України на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 7
листопада 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного
суду від 31 січня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до Державної митної
служби України, Південної митниці про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України від
2 червня 2011 року № 1139-к «По
особовому складу митних органів» щодо
припинення перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_4,
поновити його на посаді головного
інспектора сектору будівництва та
експлуатації
господарсько-експлуатаційного відділу
Південної митниці з 3 червня 2011 року та
стягнути з Південної митниці середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 3 червня 2011 року по час
поновлення на посаді в митних органах
України.

Посилався на те, що перебував на
державній службі на посаді головного
інспектора сектору будівництва та
експлуатації
господарсько-експлуатаційного відділу
Південної митниці. Наказом Державної
митної служби України № 1139-к від 2
червня 2011 року «По особовому складу
митних органів» за порушення Присяги
державних службовців відповідно до п. 6
ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну
службу» його перебування на державній
службі припинено 3 червня 2011 року. Разом
з тим в зазначеному наказі або в
будь-якому іншому документі не
зазначено у чому полягало порушення
Присяги з його боку.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 7 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
31 січня 2012 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасувано
наказ Державної митної служби України
від 2 червня 2011 року № 1139-к «По
особовому складу митних органів» щодо
припинення перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_4
Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного
інспектора сектору будівництва та
експлуатації
господарсько-експлуатаційного відділу
Південної митниці з 3 червня 2011
року. Стягнуто з Південної митниці
середній заробіток за час вимушеного
прогулу ОСОБА_4 за період з 3 червня 2011
року по час поновлення на посаді в
митних органах України. Допущено до
негайного виконання постанову в
частині поновлення ОСОБА_4 на посаді
головного інспектора сектору
будівництва та експлуатації
господарсько-експлуатаційного відділу
Південної митниці та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у межах суми стягнення за один
місяць.

У касаційних скаргах Південна митниця
та Державна митна служба України,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 9 жовтня 1995
року проходив державну службу у митних
органах України.

Наказом Південної митниці від 26
квітня 2010 року № 273-к ОСОБА_4 був
переведений на посаду головного
інспектора сектору будівництва та
експлуатації
господарсько-експлуатаційного відділу
Південної митниці. Зазначене
підтверджується відповідними
записами, наявними в трудовій книжці
ОСОБА_4 серії АЕ № 069961.

14 квітня 2009 року старшим
слідчим-криміналістом слідчого
відділу управління Служби безпеки
України в Одеській області Проскуріним
О.М. в межах розгляду кримінальної
справи № 703 було винесено постанову про
призначення службового розслідування
по обставинах здійснення замаху на
вивезення вантажу «парашутні системи
Д-10» поза митним контролем на підставі
авіанакладної № 235-1525 9171 від 20 березня
2009 року, оформленої в митному
відношенні старшим інспектором ВМО № 2
м/п «Одеса-аеропорт» Південної митниці
ОСОБА_4 з метою встановлення порушень
діючого митного законодавства та інших
нормативних актів щодо митного
оформлення вантажів, зокрема, з його
боку.

На виконання постанови про призначення
службового розслідування від 14 вересня
2009 року начальником Південної митниці
було видано наказ № 351 від 22 квітня 2009
року про проведення службового
розслідування.

Під час проведення службового
розслідування було встановлено, що
ОСОБА_4 при виконанні дій по митному
оформленню товарів за авіанакладною №
235-1525 9171 самовільно здійснив митне
оформлення товарів без наявності на це
відповідних підстав, чим порушив
вимоги п.п. 2.4, 2.8, 2.10, 2.16 наказу Південної
митниці від 22 жовтня 2008 року № 635
«Про затвердження Порядку розміщення
товарів і транспортних засобів на
складах тимчасового зберігання та на
складах організацій - отримувачів
гуманітарної допомоги, та видачі їх з
цих складів після проведення митного
оформлення посадовими особами
підрозділів Південної митниці», п. 3.2.1
«Інструкції про організацію митного
контролю та митного оформлення
повітряних суден перевізників і
товарів, що переміщуються цими
суднами», затвердженої наказом
Держмитслужби України від 6 квітня 2004 №
240, про що зроблено висновок в акті
службового розслідування № 10/20-04 від 12
травня 2009 року.

За результатами службового
розслідування наказом Південної
митниці № 528-к від за порушення
службової дисципліни, передбачене п. 1
ст. 22 Дисциплінарного статуту митної
служби України на позивача було
накладене дисциплінарне стягнення у
вигляді попередження про неповну
службову відповідність.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що факт порушення позивачем Присяги
державного службовця не доведено,
рішення про припинення державної
служби позивача в митних органах з цих
підстав прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством. Крім того, факт
порушення кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину
не може бути доказом порушення Присяги
державного службовця, оскільки згідно
ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Також судами вірно зазначено, що
повторне притягнення до
відповідальності за одне і теж
порушення, а саме за виконання ним дій
по митному оформленню товарів за
авіанакладною № 235-1525 9171 з порушенням
вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, за яке він вже був
притягнутий до відповідальності
шляхом накладення дисциплінарного
стягнення у вигляді попередження про
неповну службову відповідність,
суперечить вимогам чинного
законодавства України та є
неправомірним.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (стаття 22 Дисциплінарного
статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Судами встановлено, що 9 жовтня 1995
року ОСОБА_4 прийняв присягу державного
службовця.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Відповідно до ст. 62 Конституції
України особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Ніхто не зобов'язаний доводити
свою невинуватість у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, суди
попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
звільнення позивача на підставі пункту
6 частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу» не можна визнати
законними та обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційних скарг про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Південної митниці та
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 7 листопада 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк