Справа № 815/1426/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1426/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до начальника Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича про визнання
протиправною бездіяльності в частині
ненадання інформації та зобов'язання
надати інформацію, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича (надалі по тексту -
відповідач), в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність
відповідача в частині ненадання
інформації на яких підставах до
затвердженої форми бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки було включено
адресу «пр. Шевченка,1», яка є адресою
Одеського національного
політехнічного університету та
зобов'язати відповідача надати
зазначену інформацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 13.08.2013 він надіслав на
адресу Державної інспекції з ядерного
регулювання України запит до публічної
інформації у якому згідно п'ятого
питання, просив надати йому інформацію
відносно того на яких підставах до
затвердженої форми бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки було включено
відомості, що відображені на
вищезазначеному затвердженому бланку
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки. Його
запит у відповідності до вимог ч. 3 ст. 22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» було
переадресовано по належності до
Південної державної інспекції ядерної
та радіаційної безпеки. Південна
державна інспекція за підписом
начальника інспекції Кобилінського
С.В. надала відповідь від 02.09.2013 року №
33-08/736. Позивач вважає, що йому не було
дано відповіді на вищезазначене п'яте
питання його запиту. У відповіді
Південної держінспекції вказано: «Щодо
п. 5 надання інформації про підстави
включення поштової адреси до форми
бланку Південної держінспекції то
інформуємо Вас, що як Вам відомо
вказана адреса використовується
Південною держінспекцією для
листування, разом з тим, позивач
зазначає, що у відповіді на питання 2
його запиту до публічної інформації
вказано, що Південна держінспекція для
листування використовує адресу 65044, м.
Одеса, а/с 115, що не суперечить чинному
законодавству. Проте на бланку
Південної держінспекції крім « 65044, м.
Одеса, а/с 115» вказано також «пр.
Шевченка, 1», при цьому, позивач
зазначає, що на сайті Державного
підприємства Інформаційно-ресурсний
центр за посиланням - http://www.irc.gov.ua можна
з'ясувати, що адреса « 65044, м. Одеса,
проспект Шевченка, 1» це адреса
Одеського національного
політехнічного університету тобто, на
його думку, у відповіді Південної
держінспекції не вказано на яких
підставах до реквізитів бланку
Південної держінспекції включено
адресу Одеського національного
політехнічного університету, якщо
скорочення «пр. Шевченка, 1» можна
вважати скороченням від «проспект
Шевченка». Зважаючи на порушення
відповідачем ст.ст. 3, 4, 5, 14 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», ст. 2 Закону України «Про
інформацію», що полягало у наданні
недостовірної інформації по суті
другого питання, позивач звернувся за
судових захистом.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в їх задоволенні з підстав,
викладених в письмових запереченнях на
позов.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника відповідача,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлені наступні факти та
обставини.

Судом встановлено, що 12.08.2013 року
позивач надіслав на адресу Державної
інспекції з ядерного регулювання
України запит до публічної інформації
відповідно до Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
питаннями якого визначив:

1) в яких офіційних довідкових
матеріалах, наприклад офіційний сайт
Державної інспекції ядерного
регулювання України, офіційний сайт
Державної служби статистики України й
ін. та т.п., вказано, що офіційною
адресою для листування з Південною
державною інспекцією з ядерної та
радіаційної безпеки є адреса: 65044, м.
Одеса, абонентська скринька 115;

2) коли і на підставі, яких
офіційних документів, наприклад
договір оренди й ін. та т.п., інформація
про адресу для листування з Південною
державною інспекцією з ядерної та
радіаційної безпеки була внесена до
цих офіційних довідкових матеріалів;

3) прошу надати скановану копію
вищевказаних довідкових матеріалів та
скановану копію документів, на
підставі яких в довідкові матеріали
була внесена інформація про адресу для
листування з Південною державною
інспекцією з ядерної та радіаційної
безпеки;

4) прошу надати копію наказу про
затвердження форми бланку Південної
державною інспекцією з ядерної та
радіаційної безпеки;

5) прошу надати інформацію на яких
підставах до затвердженої форми бланку
було включено відомості, що
відображені на вищезазначеному
затвердженому бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки (а.с. 9).

Таким чином з вищезазначеного запиту
вбачається, що усі питання стосувалися
офіційної адреси для листування з
Південною державною інспекцією з
ядерної та радіаційної безпеки, саме
адреса: 65044, м. Одеса, абонентська
скринька 115.

Державною інспекцією ядерного
регулювання України листом від 16.08.2013
року № 09-15/5703-16із вказаний запит
позивача в частині пунктів 2- 5 запиту у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» було направлено до
належного розпорядника, яким є
Південна державна інспекція ядерної та
радіаційної безпеки (а.с. 14).

Зазначений запит було опрацьовано
начальником Південної Держінспекції
Кобилінським С.В., який листом від 09.09.2013
року № 33-08/736 надав відповідь
запитувачу інформації, направивши на
поштову адресу ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

У вказаній відповіді щодо п. 5 його
запиту про надання інформації щодо
підстав включення поштової адреси до
форми бланку Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки позивача проінформовано, що:
«як Вам відомо вказана адреса
використовувалася Південною
держінспекцією для листування, що не
суперечить чинному законодавству.
Звертаємо Вашу увагу на факт того, що
Південна держінспекція ніде не
надавала інформацію, що поштова адреса
інспекції, що використовувалася для
листування є юридичною адресою
Південної держінспекції.» (а.с. 10-11).

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає відповідь відповідача у
вищезазначеній частині неправомірною
відмовою в наданні інформації, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною другою ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-ХІІ,
інформація - це будь-які відомості
та/або дані, які можуть бути збережені
на матеріальних носіях або відображені
в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону, кожен має
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації, визначені в
ст. 3 Закону України від 13.01.2011р. № 2939-VІ
«Про доступ до публічної інформації»
(далі - Закон № 2939-VІ), в чинній редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин, полягають у обов'язку
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом;
визначення розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Метою Закону № 2939-VI є забезпечення
прозорості та відкритості суб'єктів
владних повноважень і створення
механізмів реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на
відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом: надання інформації за запитами
на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №
2939-VІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом (ст.
1 Закону № 2939-VI).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ
визначено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Строк розгляду запитів на інформацію
визначений статтею 20 Закону № 2939-VІ,
відповідно до частини першої якої
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Відповідно до частини другої статті 22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Таким чином, листом від 09.09.2013 року №
33-08/736 начальник Південної
Держінспекції Кобилінський С.В.
фактично відмовив позивачу у наданні
інформації про те, на яких підставах до
затвердженої форми бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки було включено
відомості, що відображені на
вищезазначеному затвердженому бланку
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки,
оскільки як вбачається з вказаного
листа, відповідач лише послався на те,
що як відомо позивачу, вказана адреса
використовувалася Південною
держінспекцією для листування, що не
суперечить чинному законодавству.

При цьому суд відхиляє посилання
відповідача, як на підставу для відмови
у задоволенні позову, на ч.1 ст.5 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» та обізнаність позивача
щодо запитуваної ним інформації,
оскільки зазначеною нормою
врегульовано забезпечення доступу до
інформації двома способами: шляхом
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації в офіційних
друкованих виданнях, на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет, на
інформаційних стендах та будь-яким
іншим способом; а також шляхом надання
інформації на запити (п.2 ч.1 ст.5 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації»).

Отже Закон України «Про доступ до
публічної інформації» встановлює, що
доступ до інформації забезпечується
двома шляхами: шляхом систематичного
та оперативного оприлюднення
інформації і надання інформації за
запитами на інформацію. Тому виконання
розпорядником обов'язку щодо
оприлюднення інформації не звільняє
від обов'язку надати публічну
інформацію на запит.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
спеціальним законодавством, яке
регулює порядок здійснення та
забезпечення права кожного на доступ
до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, не передбачено
альтернативної поведінки розпорядника
інформації в разі надходження
відповідного запиту. Натомість ч.1 ст.20
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» зобов'язує
розпорядника інформації надавати
відповідь на запит, а ч.2 ст.22 цього ж
Закону встановлює, що відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку про те, що відповідь
начальника Південної Держінспекції
Кобилінського С.В. від 09.09.2013 року №
33-08/736 в частині ненадання інформації на
яких підставах до затвердженої форми
бланку було включено відомості, що
відображені на вищезазначеному
затвердженому бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки, а саме адреси: 65044,
м. Одеса, а/с 115, пр. Шевченка, 1 є
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позову
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича про визнання
протиправною бездіяльності в частині
ненадання інформації та зобов'язання
надати інформацію, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича, що полягає в ненаданні
інформації про підстави включення до
затвердженої форми бланку Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки адреси: 65044, м.
Одеса, а/с 115, пр. Шевченка, 1.

Зобов'язати начальника Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки надати інформацію
про підстави включення до затвердженої
форми бланку Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки адреси: 65044, м. Одеса, а/с 115, пр.
Шевченка, 1.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 21 березня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов