Справа № 2а-4847/11/1370
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/53374/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
скасування наказів та поновлення на
посаді за касаційною скаргою
Державної митної служби України на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 1 травня 2010 року відповідно до
наказу Державної митної служби України
від 30 квітня 2010 року №466-к позивача було
переведено на посаду інспектора
відділу митного оформлення №1 митного
поста «Смільниця». За несумлінне
виконання своїх службових обов'язків
та не дотримання вимог, передбачених
пунктами 2.1, 2.2., 2.9 Посадової інструкції
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста «Смільниця»
Львівської митниці наказом Голови
Державної митної служби України «Про
припинення перебування на державній
службі» від 18 квітня 2011 року №797-к було
припинено перебування ОСОБА_1 на
державній службі за порушення Присяги
державних службовців відповідно до
вимог статті 17 та пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу». Наказом Львівської митниці
від 19 квітня 2011 року №247-к позивача
звільнено із займаної посади з 18 квітня
2011 року. Підставою для видання наказів
слугувало проведення комплексної
перевірки службової діяльності
Львівської митниці за 2008-2010 роки, під
час якої виявлено порушення посадовими
особами Львівської митниці вимог
нормативно-правових актів при
здійсненні митного оформлення. Було
встановлено, що 14 травня 2008 року
позивачем - в.о. провідного інспектора
сектора оформлення транспортних
засобів відділу митного оформлення №5
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці був оформлений товар з назвою
«автомобіль вантажний спеціального
призначення марки «Merсedes-benz» марки
«Sprinter» 411СDL, 2000 року виробництва, який
був у використанні та призначений для
очищення каналізаційних,
водопровідних труб» за кодом 8705 90 90 90.
Відповідно до положень Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших машин і механізмів»
ставка податку на транспортні засоби
віком понад 5 років, які класифікуються
у товарній позиції 8705 складає 5 грн за 100
куб.см., а ставка податку на транспортні
засоби товарної позиції 8704 складає 700
грн за 100 куб.см. При об'ємі двигуна
вищевказаного транспорту засобу 2148
куб.см. несплата платежів склала 14928,60
грн. Однак позивач вказує, що вказаний
автомобіль марки «Merсedes-benz» марки
«Sprinter» 411СDL, 2000 року виробництва
пройшов державну реєстрацію згідно з
посвідченням серії НОМЕР_1 за кодом
УКТЗЕД 8705 90 90 90. Позивач вважає, що ним
не були порушені вимоги пунктів 2.1, 2.2, 2.9
його Посадової інструкції, оскільки
відповідно до вимог УКТЗЕД у товарній
позиції 8705, за кодом 8705 90 90 90
класифікуються: моторні транспортні
засоби спеціального призначення, крім
призначених головним чином для
перевезення людей або вантажів
(наприклад, автомобілі вантажні для
аварійного ремонту, автокрани,
автомобілі пожежні, авто
бетономішалки, автомобілі притиральні
для доріг, автомобілі поливо мийні,
автомобілі-майстерні, радіологічні
автомобілі) та інші. Крім того, після
оформлення вищезгаданого
транспортного засобу було направлено
пакет документів на внутрішню митницю
м. Києва для оформлення посвідчення та
його видачі для реєстрації
транспортного засобу в МРЕО, яке було
видане по коду 8705 90 90 90.

Позивач просив з урахуванням уточнень
позовних вимог визнати незаконним та
скасувати пункт 1 наказу Державної
митної служби України від 18 квітня 2011
року №797-к в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах ОСОБА_1; визнати
незаконним та скасувати наказ
Львівської митниці від 19 квітня 2011 року
№247-к в частині оголошення ОСОБА_1
наказу Державної митної служби України
«Про припинення перебування на
державній службі» від 18 квітня 2011 року
№797-к про припинення перебування
позивача на державній службі з 18 квітня
2011 року; поновити ОСОБА_1 на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста «Смільниця».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано пункт 1 наказу Державної
митної служби України від 18 квітня 2011
року №797-к в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста «Смільниця»
Львівської митниці. Скасовано наказ
Львівської митниці від 19 квітня 2011 року
№247-к в частині припинення перебування
на державній службі в митних органах
України ОСОБА_1, інспектора відділу
митного оформлення №1 митного поста
«Смільниця» Львівської митниці.
Поновлено Лутчина.М. на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста «Смільниця»
Львівської митниці з 19 квітня 2011 року.
Рішення в частині поновлення на посаді
допущено до негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року апеляційну скаргу Львівської
митниці залишено без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Державної митної служби України,
судами першої та апеляційної інстанції
порушення норм чинного процесуального
і матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 працював на
посаді інспектора ВМО №1 митного поста
«Смільниця» Львівської митниці.
Наказом голови Державної митної служби
України «Про припинення перебування на
державній службі» від18 квітня 2011 року
№797-к було припинено перебування
інспектора відділу митного оформлення
№ митного поста «Смільниця»
Львівської митниці ОСОБА_1 на державній
службі за порушення Присяги державних
службовців відповідно до вимог статті
17, пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу». Наказом
Львівської митниці від 19 квітня 2011 року
№247-к позивача звільнено із займаної
посади з 18 квітня 2011 року.

Підставою для припинення перебування
ОСОБА_1 на державній службі та
звільнення із займаної посади стали
результати комплексної перевірки
службової діяльності Львівської
митниці за період роботи у 2008, 2009, 2010
роках по 11 березня 2011 року. Внаслідок
проведеної на підставі наказу
Державної митної служби від
12 лютого 2011 року №187 комплексної
перевірки службової діяльності
Львівської митниці за період роботи з
2008 року по 11 березня 2011 року складено
Акт від 31 березня 2011 року,
яким зафіксовано, що 14 травня 2008 року
ОСОБА_1 за вантажно-митною декларацією
№209000010/8/000120 з порушенням встановленого
порядку оформив товар з назвою
«автомобіль вантажний спеціального
призначення марки «Merсedes-benz» марки
«Sprinter» 411СDL, 2000 року випуску, що був у
використанні, призначений для очищення
каналізаційних, водопровідних труб» за
кодом 8705 90 90 90.

Відповідно до вимог статті 413 Митного
кодексу України, в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
посадові особи митної служби України,
вперше прийняті на службу до митних
органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу» від
16 грудня 1993 року №3723-XII
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-ХІІ:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основу поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недодержання яких
утворює факт порушення присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти Інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем правових, етичних
(моральних) норм. Водночас,
дисциплінарне правопорушення, не за
порушення присяги, пов'язується лише з
порушенням правових вимог щодо
проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 3723-XII регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом №
3723-ХІІ.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби від 13
серпня 2010 року № 918 затверджено
Інструкцію про порядок організації та
проведені службового розслідування і
службової перевірки в митній службі
України. Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мету,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюється в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. З'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону № 3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу (пункт 1.4
Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22 Статуту,
статтях 14, 17, 30 Закону № 3723-ХІІ,
свідчить, що за вчинення посадовими
особами митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
№ 3723-ХІІ, найбільш суворим з яких є
звільнення. У пункті 6 частини першої
статті 30 Закону №3723-XII визначено не
окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

Отже, і порушення присяги, і дисциплін
правопорушення можуть бути наслідком
недотримання, порушення державним
службовцем як правових, так і етичних
(моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення. Дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом № 3723-XII.
Тобто дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту, оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону № 3723-XII є крайнім
заходом відповідальності державного
службовця за порушення службової
дисципліни, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, тому
неможливість застосування до
посадової особи митної служби України
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу має бути
мотивовано. Розділом 4 Статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову, оскільки
звільнення позивача на підставі пункту
6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII не
можна визнати законними та
обґрунтованим.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної митної
служби України залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.