Справа № К/9991/18078/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/18078/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Путивльського районного центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
допомоги,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Путивльського районного
суду Сумської області від 9 листопада
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року, адміністративний позов
задоволено.

Стягнуто на користь відповідача з
позивача незаконно отриману допомогу
по безробіттю в загальному розмірі 11
155,97 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів і прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, у відповідності із ст. 2
Закону України "Про зайнятість
населення" ОСОБА_4 згідно наказу №
НТ071122 від 22 листопада 2007 року надано
статус безробітного та призначено
виплату допомоги по безробіттю.

У своїй заяві про надання статусу
безробітного відповідач зазначав, що
на час звернення до Путивльського
районного центру зайнятості Сумської
області він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсії не отримує, заробітку та інших
доходів не має.

Згідно довідки Путивльського
районного центру зайнятості Сумської
області № 181210239 від 4 жовтня 2010 року
відповідач за період з листопада 2007
року по листопад 2009 року отримав 11 155
грн. 97 коп. допомоги з безробіття.

Перевіркою достовірності зазначених у
документах даних встановлено, що
відповідач має реєстраційний номер
фізичної особи-підприємця НОМЕР_1 і
згідно довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців і листа Глухівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області № 1482/7/29-007
від 17 серпня 2010 року зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності.

Отже, перебуваючи на обліку в центрі
зайнятості та отримуючи допомогу з
безробіття, відповідач не повідомив
про свою трудову діяльність, чим
порушив п.п. 1 п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, котрі шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 року № 219 та п. 6.14 Порядку
надання допомоги по безробіттю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 листопада 2000
року № 307.

26 жовтня 2009 року Путивльським районним
центром зайнятості Сумської області
прийнято наказ про припинення виплати
допомоги по безробіттю і зняття ОСОБА_4
з обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних.

Частиною першою статті 18 Закону
України від 1 березня 1991 року № 803-XII
«Про зайнятість населення»
встановлено, що для реалізації
державної політики зайнятості
населення, професійної орієнтації,
підготовки і перепідготовки,
працевлаштування та соціальної
підтримки тимчасово не працюючих
громадян у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України,
створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

Видами соціальних послуг за цим
Законом та Законом України «Про
зайнятість населення» є:

- професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

- пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, тощо.

Безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

У разі неможливості надати підходящу
роботу безробітному може бути
запропоновано пройти професійну
перепідготовку або підвищити свою
кваліфікацію.

У разі відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
і трудової книжки, а в разі потреби -
військового квитка, документа про
освіту або документів, які їх
замінюють.

Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно пп. «б»п. 3 ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення»№ 803-ХІІ від
01.03.1991 року до зайнятого населення і
відповідно до такого, що не можуть бути
визнані безробітними, належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» закріплено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг, а
відповідно до пункту 3 цієї статті
Закону сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно до п. 6.14 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідач звернувся до
Путивльського районного центру
зайнятості Сумської області в пошуках
роботи і 22 листопада 2007 року
відповідачу було надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги. В заяві про надання статусу
безробітного відповідач зазначив, що
як суб'єкт підприємницької діяльності
не зареєстрований.

В період перебування на обліку в
Путивльському районному центрі
зайнятості Сумської області з 22
листопада 2007 року по 25 жовтня 2009 року
розрахунок витрат щодо відповідача
складає 11 155 грн. 97 коп., які в
добровільному порядку не повернуто.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій врахували
наступне.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 2 березня 2000 року №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Названа норма Закону передбачає
врегулювання відповідних
правовідносин іншим
нормативно-правовим актом, до якого в
даному випадку слід віднести наказ
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 року за № 915/5136, яким затверджено
Порядок надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності. За
правилами пункту 6.14 цього Порядку, якщо
під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій правильно
встановили обставини справи, дали
належну оцінку зібраним по справі
доказам та прийняли правильні і
обґрунтовані рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
оскільки відповідач хоча і був
зареєстрованим у центрі зайнятості як
безробітний, але відносився до
категорії громадян, які самостійно
забезпечують себе роботою, а тому не
мав права на отримання статусу
безробітного.

Виходячи з наведеного, рішення судів
попередніх інстанцій відповідають
дійсним обставинам справи та ухвалені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - представника
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
постанову Путивльського районного
суду Сумської області від 09 листопада
2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

В.В. Малинін