Справа № К/9991/3537/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/3537/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
митної служби України та
Дніпропетровської митниці на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Дніпропетровської митниці про
скасування наказу та поновлення на
посаді,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив скасувати
наказ Державної митної служби України
від 29 вересня 2010 року №
1825-к в частині припинення 30 вересня 2010
року перебування його на державній
службі в митних органах України
відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу» на посаді
провідного інспектора відділу митного
оформлення № 3 Дніпропетровської
митниці, скасувати наказ
Дніпропетровської митниці від 30
вересня 2010 року № 932-к про припинення
виконання обов'язків за посадою та
проведення розрахунку, поновити його
на посаді провідного інспектора
відділу митного оформлення № 3
Дніпропетровської митниці з 30 вересня
2010 року, стягнути з Дніпропетровської
митниці на його користь середній
заробіток за вимушений прогул з 30
вересня 2010 року по час постановлення
рішення суду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 3 листопада 2011 року, позов
задоволено. Скасовано наказ Державної
митної служби України від 29 вересня 2009
року № 1825 в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах з 30 вересня 2010 року
ОСОБА_4 та наказ Дніпропетровської
митниці від 30 вересня 2010 року № 932-к від
30 вересня 2010 року про припинення
виконання обов'язків ОСОБА_4 за посадою
та проведення розрахунку, поновлено
ОСОБА_4 на посаді провідного інспектора
відділу митного оформлення № 3
Дніпропетровської митниці з 30 вересня
2010 року, зобов'язано Дніпропетровську
митницю нарахувати і виплатити ОСОБА_4
середній заробіток за вимушений прогул
відповідно до «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, за період з 30 вересня 2010 року по 16
березня 2011 року, допущено негайне
виконання постанови суду в частині
поновлення ОСОБА_4

У касаційних скаргах Державна митна
служба України та Дніпропетровська
митниця, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно наказу
Державної митної служби України від 29
вересня 2010 року № 1825-к 30 вересня 2010 року
було припинено перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_4 відповідно до п. 6 ч.
1ст. 30 Закону України «Про державну
службу» за порушення Присяги
державного службовця, що виявилось у
невиконанні основних обов'язків
державного службовця та порушенні
вимог законодавства України, а також
вчиненні дій, що шкодять авторитету
Державної митної служби України.

Підставою для звільнення був акт
перевірки дотримання вимог
законодавства посадовими особами
Дніпропетровської митниці при
проведенні митного контролю та митного
оформлення товарів групи 06, згідно
УКТЗЕД, що надходили на адресу ПП
«Торговий Дім «Колібрі» від 18 серпня 2010
року.

Згідно зазначеного акту
провідним інспектором відділу митного
оформлення № 3 Дніпропетровської
митниці ОСОБА_4 порушено вимоги п. 4.19
Положення про порядок здійснення
контролю за доставкою вантажів у
митниці призначення, затвердженого
наказом Держмитслужби від 8 грудня 1998
року № 771, абзацу 8 п. 3.10 Технологічної
схеми здійснення контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів у Дніпропетровській митниці,
затвердженої наказом
Дніпропетровської митниці від 2
березня 2007 року № 99, розпорядження в.о.
начальника Дніпропетровської митниці
Кисельова В.Л. від 15 травня 2009 року №
70/2-р.

За висновками комісії ОСОБА_4 було
порушено пункти 2.4, 2.5, 2.12, 2.20, 2.30, 2.31, 2.59
Посадової інструкції. Так, пунктами 2.31
та 2.59. передбачено, що провідний
інспектор здійснює митний огляд
вантажів, що надходять в зону
діяльності відділу для митного
контролю та оформлення, а також
вантажів, що перебувають під митним
контролем на територіях або в
приміщеннях підприємств, виявляє факти
порушень митних правил, складає у
необхідних випадках, протоколи про
порушення митних правил з подальшою
передачею всіх документів до служби
боротьби з контрабандою та порушенням
митних правил митниці. Затримує
вантажі, які переміщуються через
митний кордон України контрабандним
шляхом або з порушенням митних правил,
забезпечує їх збереження до передачі
на склад митниці.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факт
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця, рішення про припинення
державної служби позивача в митних
органах прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (стаття 22 Дисциплінарного
статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Судами встановлено, що 5 червня 1995 року
ОСОБА_4 прийняв Присягу державного
службовця.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки звільнення позивача на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційних скарг про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційних скарг
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Дніпропетровської
митниці залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк