Справа № 801/1182/14
Суддя: Кузнякова С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2014 року (12 год. 57 хв.) Справа
№801/1182/14

Окружний адміністративний суд АР
Крим у складі головуючого судді
Кузнякової С.Ю., за участю секретаря
судового засідання Лєбєдєвої О.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Залінян Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим

про визнання незаконними дій.

Обставини справи: ОСОБА_3 звернулась до
Окружного адміністративного суду АР
Крим із адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим про визнання
незаконними дії посадових осіб
відповідача по складанню акту опису та
арешту майна від 15.01.2014р. Позовні вимоги
мотивовані тим, що, на думку позивача,
акт опису майна є спірним і фіктивним,
тому що був складений без виїзду на
місце розташування домоволодіння,
скоріше всього в м. Сімферополі. В акті
опису майна не вказано ніяких описаних
предметів, крім домоволодіння, опис
якого скоріше взятий з виконавчого
напису, не вказано ні одного предмета,
що згідно з ст. 56 Закону України «Про
виконавче провадження» залишено
боржнику або членам його сім'ї, але в
домоволодінні дуже багато предметів
які підлягають опису, в тому числі ті,
що мають бути залишені боржнику та
членам його сім'ї. Також позивач вважає,
що відбулась фіктивна передача майна
на відповідальне зберігання особі, яка
не має права доступу до майна, проживає
за 120 км від арештованого майна.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, наведених у
позові, та просив їх задовольнити,
надавши пояснення по суті позовних
вимог, зокрема зазначивши, що права
позивача можуть бути порушені,
оскільки формальний та фіктивний
підхід щодо опису майна, може в
подальшому мати такій підхід під час
проведення оцінки описаного майна та
його продажу.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував та просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
обґрунтованість своєї позиції виклав у
письмових запереченнях на позов (а.с. 20).

У судовому засіданні 12.03.2014р. були
допитані у якості свідків - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши думку представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2013р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим було прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 40465900 з примусового
виконання виконавчого напису №5956 від
02.08.2013, виданого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
звернення стягнення на нерухоме майно -
домоволодіння загальною площею 428,9
кв.м., що знаходиться на земельній
ділянці розміром 874 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що
належить на праві власності ОСОБА_3.
Стягувачем є Кредитна спілка «Щедрик»,
боржником - ОСОБА_3 (а.с. 30).

15.01.2014р. державним виконавцем складено
акт опису та арешту майна -
домоволодіння загальною площею 428,9
кв.м., що знаходиться на земельній
ділянці розміром 874 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Арештоване майно передане на
зберігання ОСОБА_8 Також, в акті опису
та арешту майна від 15.01.2014р. зазначено
місце складання акту: АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).

Вважаючи незаконними дії посадових
осіб відповідача по складанню акту
опису та арешту майна від 15.01.2014р.,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у частині 3 статті 2 КАС
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд з'ясовує, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних
повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через
вмотивовані дії; безсторонньо, тобто
без проявлення неупередженості до
особи, стосовно якої вчинюється дія;
добросовісно, тобто щиро, правдиво,
чесно; розсудливо, тобто доцільно з
точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно
та адекватно; досягнення розумного
балансу між публічними інтересами та
інтересами конкретної особи.

Законом, який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
"Про виконавче провадження" з змінами
та доповненнями № 606-XIV від 21.04.1999р. (далі
Закон № 606).

Згідно із ст. 1 Закону № 606 виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону № 606
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

У ч. 1 ст. 6 Закону № 606 наведено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Врегульовані приписами статті 11 Закону
№ 606 обов'язки і права державних
виконавців, зобов'язують державного
виконавця вживати передбачені цим
Законом заходи примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, поміж іншого,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Статтею 32 Закону № 606 передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є поміж іншого звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб.

Порядок звернення стягнення на кошти
та інше майно боржника визначений
статтею 52 Закону № 606.

Згідно із ч.1 наведеної статті
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Частинами 1, 2 ст. 57 Закону № 606
встановлено, арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 5 наведеної статті про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

Пунктом 4.2 розділу IV. Загальний порядок
звернення стягнення на майно боржника
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. № 512/5 передбачена
послідовність здійснення опису та
арешту майна боржника, а саме після
виявлення майна боржника державний
виконавець проводить опис та арешт
цього майна, про що складає акт.

Як вже зазначалось, відповідачем в
межах виконавчого провадження № 40465900
було складено акт опису та арешту
майна від 15.01.2014р., відповідно до якого
було описано і накладено арешт на
нерухоме майно - домоволодіння
загальною площею 428,9 кв.м., що
знаходиться на земельній ділянці
розміром 874 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. На
описане майно накладено арешт і
встановлено обмеження права
користуватися ним: заборона
відчуження, проведення дій, що можуть
призвести до знищення або пошкодження
арештованого майна.

Суд звертає увагу, що згідно ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Підставою позовних вимог є акт опису
майна, в якому не вказано ніяких
описаних предметів, крім
домоволодіння, а також припущення щодо
можливого подальшого порушення прав
позивача під час проведення оцінки
описаного майна та його продажу.

Допитані у судовому засіданні 12.03.2014р. у
якості свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
пояснили, що знаходились 15.01.2014р. у
будинку АДРЕСА_1, але державного
виконавця не бачили.

Проте, суд вважає за необхідне
наголосити, що відповідно до ч. 2 ст. 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку позивачем не
зазначено та не наведено, яким чином
дії Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим саме по складанню
акту опису та арешту майна від 15.01.2014р.,
порушують права та інтереси позивача,
та які саме права та інтереси
останнього були порушені.

Під час розгляду справи судом не
встановлено, що дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції України в АР Крим
по складанню акту опису та арешту майна
від 15.01.2014р. в рамках виконавчого
провадження № 40465900 мало наслідком
порушення прав та інтересів позивача в
сфері публічно-правових відносин.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є не обґрунтованими, та
відповідно такими, що не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні, яке відбулось
12.03.2014 року, було проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України
постанову складено у повному обсязі
18.03.2014 року.

Керуючись ст. ст. 94, 161-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кузнякова С.Ю.