Справа № 2а-3478/10/1970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Справа № 9104/231/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
дочірнього підприємства
«Тернопільський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна Акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року у справі за позовом дочірнього
підприємства «Тернопільський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна Акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» до контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області
про визнання протиправними та
скасування вимог ,-

В С Т А Н О В И В :

дочірнє підприємство «Тернопільський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна Акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» звернулось в суд першої
інстанції зь адміністративним позовом
до контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області(наданий час
державна фінансова інспекція в
Тернопільській області) в якому
просило визнати протиправним та
скасувати вимогу відповідача про
усунення порушень виявлених ревізією в
пункті 2 щодо завищення вартості робіт
по витратах на тимчасові будівлі та
споруди у сумі 269 730,00 грн. та в п. 8 на
суму 31 664,40 грн.

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 01
грудня 2010 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції дочірнє підприємство
«Тернопільський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна Акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
постанова винесена з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що у
постанові суд не надав правової оцінки
обставинам справи, які мають важливе
значення для правильного вирішення
спору.

Так згідно п. 1.2.3 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д. 1.1-1-2000 (зі
змінами, внесеними згідно Доповненням
№3, затвердженим наказом Держбуду
України від 07.05.2002 р. № 80; Зміною № 2,
затвердженою наказом Держбуду України
від 17.06.2003 № 85), до відомчих кошторисних
нормативів належать кошторисні
нормативи, які розробляються в
обгрунтованих випадках, коли за
прийнятою для спеціалізованого
будівництва технологією і
організацією робіт витрати трудових і
матеріально-технічних ресурсів
відрізняються від рівня, прийнятого у
загальнодержавних нормах. Ці нормативи
застосовуються в тій галузі, для якої
вони розроблені. Відомчі кошторисні
нормативи обов'язкові для організацій,
установ і підприємств міністерства або
іншого центрального органу виконавчої
влади, що затвердило ці нормативи.

Укравтодором, як центральним органом
виконавчої влади, було розроблено
Правила визначення вартості робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування ВБН В.3.2-218-180-2003
(затверджено наказом Державної служби
автомобільних доріг України № 374 від
05.08.2003, із змінами та узгоджено листом
Держбуду України від 16.07.2003р. №7/5-651) та
Порядок визначення вартості
будівництва, реконструкції,
капітального та поточного ремонтів
автомобільних доріг загального
користування (державного та місцевого
значення) ВБН Д.1.1-218-1-2001 (затверджено
наказом Державної служби
автомобільних доріг України № 410 від
29.06.2004 р. та № 631/1 від 19.12.2005 р. та
узгоджено листами Держбуду від 25.07.2003 р.
№ 7/5-687, від 21.01.2004 № №7/10-48, №7/5-417 від
09.04.2004р, №7/10-278 від - 15.04.2005 р. та наказом
Держбуду №94 від 13.06.2005р.).

Згідно п.1.1. ВБН В.3.2-218-180-2003 та ВБН
Д.1.1-218-1-2001 визначено, що ці норми
встановлюють основні правила
визначення вартості робіт з ремонту та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування (державного та місцевого
значення), носять обов'язковий характер
при визначенні їх вартості на
автомобільних дорогах, які знаходяться
в державній власності і фінансуються
за рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів.

Галузеві будівельні норми (відомчі
будівельні норми (ВБН) - нормативний
акт, затверджений міністерством, іншим
центральним органом виконавчої влади в
межах своїх повноважень у разі
відсутності державних будівельних
норм або необхідності встановлення
вимог до будівництва окремих видів
споруд, що конкретизують вимоги
державних будівельних норм (ст.1 Закону
України «Про будівельні норми»)

В роз'яснені Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 05.07.2007р. №7/5-127 «Про
застосування відомчих будівельних
норм» вказано, що відповідно до п.1.2.3
ДБН Д.1.1.-1-2000 відомчі кошторисні
нормативи розробляються в
обгрунтованих випадках, коли за
прийнятою для спеціалізованого
будівництва технологією і
організацією робіт витрати трудових і
матеріально-технічних ресурсів
відрізняються від рівня, прийнятого у
загальнодержавних нормах. Ці нормативи
застосовуються в тій галузі, для якої
вони розроблені.

Відомчі будівельні норми ВБН Д.1.1-218-1-2001,
розроблені та затверджені
Укравтодором в встановленому порядку,
враховують лінійний характер дорожніх
робіт, технологію і організацію їх
виконання (велика протяжність об'єктів,
віддаленість від місця дислокації
дорожньо-будівельних організацій,
залучення значної кількості
автомобілів - самоскидів тощо) та
структуру дорожньо-будівельних
організацій, що виконують роботи з
будівництва, реконструкції та ремонту
автомобільних доріг загального
користування та місцевого значення.

Позивач здійснює ремонт і роботи по
експлуатаційному утриманні мережі
автомобільних доріг Тернопільської
області, діяльність підприємства
пов'язана з забезпеченням економічних
інтересів держави і суспільства (п. 2.1.,
п. 2.2 Статуту). Умови виконання робіт з
ремонтів доріг та експлуатаційного
утримання автомобільних доріг
загального користування не
відносяться до будівництва та
відрізняються від умов здійснення
будівельно - монтажних (ремонтно -
будівельних) робіт.

Частиною 1 пункту 2.14 ВБН В.3.2-218-180-2003
передбачено, що у кошторисній вартості
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг враховуються
кошти на зведення та розбирання
тимчасових будівель і споруд,
необхідних для проведення робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг, а також для
обслуговування працівників зайнятих
на роботах з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг, з
урахуванням можливості пристосування
й використання для потреб існуючих та
новозбудованих будівель і споруд
сталого типу. Частиною 2 пункту 2.14 ВБН
В.3.2-218-180-2003 вказано, що до тимчасових
будівель і споруд належать виробничі,
складські, допоміжні, житлові і
громадські будівлі і споруди,
необхідні для виконання робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг і обслуговуванні
працівників. У пункті 2.13 ВБН Д.1.1-218-1-2001
визначено усереднені показники для
визначення ліміту коштів на тимчасові
будівлі і споруди, обчислені по
дорожніх роботах і виражені у
відсотках від вартості
будівельно-монтажних робіт.

Для дорожніх організацій, враховуючи
специфічні умови виконання робіт,
перелік робіт і витрат, що належать до
титульних тимчасових будівель і споруд
визначений у додатку № 5 до ВБН
В.3.2-218-180-2003 «Правил визначення вартості
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування», і згідно якого до робіт
і витрат що належать до титульних
тимчасових будівель і споруд належать:

виробничі бази відокремлених
структурних підрозділів дорожніх
організацій (пункт 8); відновлення
дорожньо-ремонтних пунктів, піскобаз,
інших фондів виробничого призначення,
що використовуються при виконанні
робіт на дорогах загального
користування та на утримання
протипожежної та сторожової охорони на
них (пункт 9); тимчасове пристосування
заново збудованих та існуючих
постійних будівель і споруд постійних
будівель і споруд для виробничих
потреб (в тому числі існуючих
виробничих майстерень, гаражів,
складських приміщень) (пункт 13)

В п.1.2. Додатку Б до ВБН В.3.2-218-180-2003
надається визначення, що виробничі
бази - виробничі підсобні підрозділи
(бітумні бази, бази протиожеледних
матеріалів, АБЗ, полігони для
виробництва залізобетонних виробів
тощо, що входять до складу
автомобільної дороги і призначені для
приготування матеріалів, сумішей, які
застосовуються при експлуатаційному
утриманні автомобільних доріг).

При цьому апелянт зазначає, що філії ДП
«Тернопільський облавтодор» в актах
виконаних робіт з експлуатаційного
утримання автодоріг використовують
Перелік титульних тимчасових будівель
і споруд та нетитульних згідно з
додатками №5 та №6 Правил визначення
вартості робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг
загального користування (ВБН
В.3.2-18-180-2003), а не згідно з Додатком М ДБН
Л.1.1-1-2000.

Крім того, згідно ч.2.ст. 71 Земельного
кодексу України, до земель дорожнього
господарства належать землі, що
знаходяться за межами смуг відведення,
якщо за них розміщені споруди, що
забезпечують функціонування
автомобільних доріг, зокрема будинки (в
тому числі жилі) та споруди дорожньої
служби з виробничими базами.

На території бази проводиться
приготування та зберігання
чорно-щебеневих матеріалів, та
протиожеледної суміші. У виробничих
майстернях проводяться ремонтні
роботи по відновленню
дорожньо-будівельної техніки та
техніки для обслуговування доріг у
зимовий період, виготовлення та ремонт
дорожніх знаків, виготовлення
сигнальних стовпчиків, віх, щитів та
інше. Тобто база філії є невід'ємною
частиною виробничого процесу, на
утримання якої необхідні відповідні
кошти.

ДП «Тернопільський облавтодор» це
державне підприємство у дорожній
сфері, що має розгалужену сітку
структурних підрозділів (філій) по
Тернопільській області з власними
виробничими базами, (копія наказу ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України» від
24.05.2002р. №13 «Про створення філій ДП
«Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України долучена
згідно клопотання від 30.11.2010р. №06-2/1987).

Структурні підрозділи (філії)
здійснюють будівництво, ремонт та
утримання автомобільних доріг
державного та місцевого значення,
мостів, інших споруд, елементів
обстановки доріг, виконують відповідні
державні програми (п.2.1., 2.2 Положення
філії «Кременецька ДЕД», «Бучацький
райавтодор», «Борщівський райавтодор»,
«Підволочиський райавтодор» ,
«Чортківський райавтодор»,
«Тернопільська дорожня експлуатаційна
дільниця», «Лановецький райавтодор»,
«Шумський райавтодор», «Заліщицький
райавтодор»). В складі виробничих баз
розміщуються: механічні майстерні,
адміністративні будинки,
контрольно-пропускні пункти, пункти
заправок ПММ. Так наприклад комплекс
виробничої бази філії «Тернопільська
дорожня експлуатаційна дільниця»
(знаходиться за адресою м. Тернопіль,
вул. Чернівецька, 25) - складається з
контори, ремонтної майстерні та
побутових кімнат, металевий склад,
гаражі зі складом і трансформаторна,
склад, гаражі, розчинний вузол,
профілакторій, прохідна бази, огорожа,
замощення, миюча естакада, що
підтверджується витягом про право
власності на нерухоме майно від 11,03.2009
р. Для розміщення і обслуговування
вказаної виробничої бази виділена
земельна ділянка за адресою м.
Тернопіль, вул. Чернівецька, 25, що
підтверджується державним актом на
право постійного користування
земельною ділянкою від 09.03.2010р.

В акті ревізії відповідач зазначив, що
філією «Тернопільська дорожня
експлуатаційна дільниця» здійснено
витрати з ремонту даху ремонтного цеху
на загальну суму 32 282,00 гривень,
вартість яких врахована в актах
виконаних дорожніх робіт в складі
витрат на зведення та розбирання
тимчасових будівель і споруд, з яких
станом на 01.07.2010 р. оплачено 5059,00
гривень. Даний об'єкт до виробничої
бази відокремленого структурного
підрозділу не належить, а тому завищено
вартість робіт на суму 5059,00 грн. Тобто, в
акті ревізії (п.6.7) відповідач зазначив,
що об'єкти на яких виконувались ремонти
за рахунок коштів на зведення та
розбирання титульних тимчасових
будівель і споруд не належать до
виробничої бази відокремленого
структурного підрозділу.

Однак, апелянт вважає, що такий
висновок відповідача повністю
спростовується витягом про право
власності на нерухоме майно від
11.03.2009р., згідно якого ремонтний цех є
складовою виробничої бази філії
«Тернопільська ДЕД». Аналогічна
ситуація існує і по інших виробничих
базах філій позивача.

Тому апелянт вважає, що структурні
підрозділи ДП «Тернопільський
облавтодор» при складанні кошторисної
вартості робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг у
відповідності до п. 2.14 ВБН В.3.2-218-180-2003
враховують кошти на зведення та
розбирання тимчасових будівель і
споруд, необхідних для проведення
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг, а також для
обслуговування працівників зайнятих
на роботах з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг, з
урахуванням можливості пристосування
й використання для потреб існуючих та
новозбудованих будівель і споруд
сталого типу.

Враховуючи вище наведене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання плану роботи відділу на III
квартал 2010 року, на підставі
відповідних направлень
контрольно-ревізійним управлінням в
Тернопільській області було проведено
ревізію фінансово-господарської
ліьності дочірного підприємства
«Тернопільський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» за
період з 01.10.2008 року по 01.07.2010 року, за
результатми якої складено акт №05-22 від
03.09.2010 року. В ході ревізії
контрольно-ревізійним управлінням в
Тернопільській області виявлено, що
при виконанні ремонтно-будівельних
робіт філіями позивача в актах форми
КБ-2 в порушення п.3.1,14.3, Додатку М ДБН Д
1.1-1-2000, п.3.3, Додатку Д ВБН В.3.2-218-180-2003
завищено обсяг відшкодування витрат на
зведення та розбирання тимчасових
будівель і споруд, внаслідок виконання
робіт з ремонту механічних майстерень,
адміністративних будинків,
контрольно-пропускних пунктів, пунктів
заправки ПММ, проведення благоустрою,
які до виробничої бази відокремленого
структурного підрозділу як титульні
тимчасові будівлі і споруди не
належать. На підставі згаданого вище
акту ревізії від 03.09.2010 року № 05-22
відповідачем винесено вимогу «Про
усунення виявлених ревізією порушень
фінансової дисципліни» від № 19-05-13-14/5339
від 05.10.2010 року, згідно п.2 якої
зазначено, що проведеними в ході
ревізії контрольними діями
безпосередньо у філіях Підприємства, а
також зустрічними звірками в підрядних
організаціях, встановлено порушення
п.3.1.14.3, Додатку М ДБН Д.1.1-1-200, п.3.3,
Додатку Д ВБН В.3.2-218-180-2003, зокрема,
завищено обсяг відшкодування витрат на
зведення та розбирання тимчасових
будівель та споруд внаслідок виконання
робіт з ремонту механічних майстерень,
адміністративних будинків,
контрольно-пропускних пунктів, пунктів
заправки ПММ, проведення благоустрою,
які до виробничих баз відокремлених
структурних підрозділів, як титульні
тимчасові будівлі і споруди не
належать. Загальна сума завищення
робіт склала 269730 грн., у зв'язку з чим в
бухгалтерському обліку Підприємства
скорегувати в сторону зменшення
дебіторську заборгованість ( виконані
і неоплачені роботи) на вказану суму
перед замовником - Службою
автомобільних доріг в Тернопільській
області, а згідно п.8 вказаної вимоги
зазначено, що проведеною ревізією
встановлено зайве нарахування до
оплати коштів внаслідок завищення
вартості робіт на суму 31664,40 грн., у
зв'язку з чим здійснити корегування в
бухгалтерському обліку в сторону
зменшення на суму нарахованих коштів -
31664,40 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
правильно вказав, що згідно ч. 1 ст. 10, ч. 1
ст. 11 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
органи державної
контрольно-ревізійної служби мають
право перевіряти у підконтрольних
установах грошові та бухгалтерські
документи, звіти, кошториси й інші
документи, що підтверджують
надходження і витрачання коштів та
матеріальних цінностей, проводити
перевірки фактичної наявності
цінностей (грошових сум, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо під час
здійснення планової виїзної ревізії.
Наказом Держбуду України від 27 серпня
2000 р. № 174 затверджено Правила
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000. (Державні будівельні норми
України) ( ДБН Д.1.1-1-2000). Дані будівельні
норми встановлюють основні правила
визначення вартості нового
будівництва, розширення, реконструкції
та технічного переоснащення
підприємств, будівель і споруд, ремонту
житла, об'єктів соціальної сфери і
комунального призначення та
благоустрою, а також реставрації
пам'яток архітектури та містобудування
і носять обов'язковий характер при
визначенні вартості будов (об'єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що згідно п.1.2.2 ДБН Д.1.1-1-2000
загальнодержавні будівельні
кошторисні нормативи обов'язкові для
застосування всіма організаціями,
установами і підприємствами незалежно
від їх відомчої належності і форм
власності при визначенні вартості
будов (об'єктів), будівництво яких
здійснюється із залученням бюджетних
коштів або коштів підприємств, установ
і оргзнзацій державної власності.
Пунктом 1.2.3 визначено, що відомчі
кошторисні нормативи не повинні
суперечити загальнодержавним або
дублювати їх. Згідно 3.1.14 ДБН Д.1,1-1-2000 у
кошторисній вартості будівництва
враховуються кошти на зведення та
розбирання тимчасових будівель і
споруд, необхідних для проведення
будівельно-монтажних робіт, а також для
обслуговування працівників
будівництва в межах будівельного
майданчика, з урахуванням можливості
пристосування й використання для
потреб будівництва існуючих та
новозбудованих будівель і споруд
сталого типу. Згідно п. 3.1.14.1 ДБН Д.1.1-1-2000
до тимчасових будівель і споруд
належать виробничі, складські,
допоміжні, житлові і громадські
будівлі і споруди, необхідні для
виконання будівельно-монтажних робіт і
обслуговування працівників
будівництва, які спеціально будуються
або пристосовуються на період
будівництва.

ДБН Д. 1.1-1-2000 визначає, що тимчасові
будівлі і споруди поділяються на
титульні та нетитульні. У Додатку М ДБН
Д. 1.1-1-2000 визначено перелік робіт і
витрат, що належать до титульних
тимчасових будівель і споруд і
враховуються усередненими
показниками. В даному додатку не
передбачено ремонти механічних
майстерень, адміністративних будинків,
контрольно-пропускних пунктів, пунктів
заправки ПММ, проведення благоустрою .

Наказом Державної служби
автомобільних доріг України
(Укравтодор) від 29.06.2004 р. № 410
Затверджено «Порядок визначення
вартості будівництва, реконструкції та
ремонту автомобільних доріг
загального користування (державного та
місцевого значення» ВБН Д.1.1-218-1-2001 (
Порядок ВБН Д.1.1-218-1-2001), і згідно п. 1.1
такого визначено, що ці норми
встановлюють основні правила
визначення вартості будівництва,
реконструкції, капітального та
поточного ремонту автомобільних доріг
загального користування (державного та
місцевого значення), надалі - дорожні
роботи і носять обов'язковий характер
при визначенні вартості дорожніх робіт
на автомобільних дорогах, які
знаходяться в державній власності і
фінансуються за рахунок коштів
державного або місцевого бюджетів. У
Порядку ВБН Д.1.1-218-1-2001 немає визначення
робіт і витрат, що належать до
титульних тимчасових будівель і
споруд.

Відомчі будівельні норми України, що
встановлюють правила визначення
вартості робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг
загального користування (державного та
місцевого значення) викладені у
Правилах визначення вартості робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування ВБН В.3.2-218-180-2003 (Правила
ВБН В.3.2-218- 180-2003). Згідно Додатку Б
Правил ВБН В.3.2-218-180-2003 виробничі бази -
виробничі підсобні підрозділи (бітумні
бази, бази протиожеледних матеріалів,
АБЗ, полігони для виробництва
залізобетонних виробів тощо, що
входять до складу автомобільної дороги
і призначені для приготування
матеріалів, сумішей, які
застосовуються при експлуатаційному
утриманні автомобільних доріг.

Згідно п.3.8. Статуту дочірнього
підприємства «Тернопільський
облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», затвердженого Наказом
Державної служби автомобільних доріг
України» від 03.04.2009р.№138 за рішенням
Засновника (ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги України)
Підприємство ( ДП «Тернопілььский
облавтодор») може створювати на
території України, а також за її межами
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи. Згідно п.1.1,3.1.
Положень філій, ДП «Тернопілььский
облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги
України» - філія створена як
відособлений структурний підрозділ ДП
«Тернопільський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України.

Згідно п..3.4 згаданих Положень про філії
до складу Філії входять відділи,
дільниці, підсобні виробництва,
ремонтно-механічні та інші підрозділи.
Згідно п.5.1 Положення філії - філія
самостійно здійснює господарську
діяльність відповідно до завдань
встановлених Підприємством.

З врахуванням зазначеного суд першої
інстанції вважав, що філії ДП
«Тернопільський облавтодор» ДАК
«Автомобільні дороги України» є
відособленими структурними
підрозділами, а не виробничими базами
позивача, а тому позивач помилково
вважав, що затрати з ремонту та
відновлення виробничих баз у філіях,
зокрема, механічних майстерень,
адміністративних будинків,
контрольно-пропускних пунктів, пунктів
заправки ПМММ, проведення благоустрою,
слід враховувати в актах виконаних
дорожніх робіт в складі витрат на
зведення та розбирання тимчасових
будівель та споруд, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Однак суд апеляційної інстанції з
таким висновком суду першої інстанції
не погоджується.

Суд першої інстанції в даній спірній
ситуації правильно зазначив, що згідно
п.1.2.2 ДБН Д.1.1-1-2000 загальнодержавні
будівельні кошторисні нормативи
обов'язкові для застосування всіма
організаціями, установами і
підприємствами незалежно від їх
відомчої належності і форм власності
при визначенні вартості будов
(об'єктів), будівництво яких
здійснюється із залученням бюджетних
коштів або коштів підприємств, установ
і оргзнзацій державної власності.
Пунктом 1.2.3 визначено, що відомчі
кошторисні нормативи не повинні
суперечити загальнодержавним або
дублювати їх. При цьому судом не
враховано, що згідно п. 1.2.3 Правил
визначення вартості будівництва ДБН Д.
1.1-1-2000 (зі змінами, внесеними згідно
Доповненням №3, затвердженим наказом
Держбуду України від 07.05.2002 р. № 80;
Зміною № 2, затвердженою наказом
Держбуду України від 17.06.2003 № 85), до
відомчих кошторисних нормативів
належать кошторисні нормативи, які
розробляються в обгрунтованих
випадках, коли за прийнятою для
спеціалізованого будівництва
технологією і організацією робіт
витрати трудових і
матеріально-технічних ресурсів
відрізняються від рівня, прийнятого у
загальнодержавних нормах. Ці нормативи
застосовуються в тій галузі, для якої
вони розроблені. Відомчі кошторисні
нормативи обов'язкові для організацій,
установ і підприємств міністерства або
іншого центрального органу виконавчої
влади, що затвердило ці нормативи.

Відповідно Укравтодором, як
центральним органом виконавчої влади,
розроблено Правила визначення
вартості робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг
загального користування ВБН В.3.2-218-180-2003
(затверджено наказом Державної служби
автомобільних доріг України № 374 від
05.08.2003, із змінами та узгоджено листом
Держбуду України від 16.07.2003р. №7/5-651) та
Порядок визначення вартості
будівництва, реконструкції,
капітального та поточного ремонтів
автомобільних доріг загального
користування (державного та місцевого
значення) ВБН Д.1.1-218-1-2001 (затверджено
наказом Державної служби
автомобільних доріг України № 410 від
29.06.2004 р. та № 631/1 від 19.12.2005 р. та
узгоджено листами Держбуду від 25.07.2003 р.
№ 7/5-687, від 21.01.2004 № №7/10-48, №7/5-417 від
09.04.2004р, №7/10-278 від - 15.04.2005 р. та наказом
Держбуду №94 від 13.06.2005р.). Згідно п.1.1.
ВБН В.3.2-218-180-2003 та ВБН Д.1.1-218-1-2001 ці норми
встановлюють основні правила
визначення вартості робіт з ремонту та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування (державного та місцевого
значення), носять обов'язковий характер
при визначенні їх вартості на
автомобільних дорогах, які знаходяться
в державній власності і фінансуються
за рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів. Відповідно до ст.1
Закону України «Про будівельні норми»
галузеві будівельні норми (відомчі
будівельні норми (ВБН) - нормативний
акт, затверджений міністерством, іншим
центральним органом виконавчої влади в
межах своїх повноважень у разі
відсутності державних будівельних
норм або необхідності встановлення
вимог до будівництва окремих видів
споруд, що конкретизують вимоги
державних будівельних норм.

В роз'яснені Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 05.07.2007р. №7/5-127 «Про
застосування відомчих будівельних
норм» вказано, що відповідно до п.1.2.3
ДБН Д.1.1.-1-2000 відомчі кошторисні
нормативи розробляються в
обгрунтованих випадках, коли за
прийнятою для спеціалізованого
будівництва технологією і
організацією робіт витрати трудових і
матеріально-технічних ресурсів
відрізняються від рівня, прийнятого у
загальнодержавних нормах. Ці нормативи
застосовуються в тій галузі, для якої
вони розроблені. Відомчі будівельні
норми ВБН Д.1.1-218-1-2001, розроблені та
затверджені Укравтодором в
встановленому порядку, враховують
лінійний характер дорожніх робіт,
технологію і організацію їх виконання
(велика протяжність об'єктів,
віддаленість від місця дислокації
дорожньо-будівельних організацій,
залучення значної кількості
автомобілів - самоскидів тощо, та
структуру дорожньо-будівельних
організацій, що виконують роботи з
будівництва, реконструкції та ремонту
автомобільних доріг загального
користування та місцевого значення.

Згідно п. 2.1., п. 2.2 Статуту позивача
підприємство здійснює ремонт і роботи
по експлуатаційному утриманні мережі
автомобільних доріг Тернопільської
області, діяльність підприємства
пов'язана з забезпеченням економічних
інтересів держави і суспільства. Умови
виконання робіт з ремонтів доріг та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування не відносяться до
будівництва та відрізняються від умов
здійснення будівельно-монтажних
(ремонтно-будівельних) робіт.

Згідно ч. 2 п. 2.14 ВБН В.3.2-218-180-2003 до
тимчасових будівель і споруд належать
виробничі, складські, допоміжні,
житлові і громадські будівлі і споруди,
необхідні для виконання робіт і
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг і обслуговуванні
працівників зайнятих на роботах з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг, з урахуванням
можливості пристосування й
використання для потреб існуючих та
новозбудованих будівель і споруд
сталого типу. До тимчасових будівель і
споруд належать виробничі, складські,
допоміжні, житлові і громадські
будівлі і споруди, необхідні для
виконання робіт з експлуатаційної
утримання автомобільних доріг і
обслуговуванні працівників.

Тимчасові будівлі і споруди
поділяються на титульні та нетитульні.
Перелік титульних тимчасових будівель
і споруд та нетитульних визначається
згідно з додатками №5 і №6 до цих
Правил. Витрати зі спорудження,
складання, розбирання, амортизації,
поточного ремонту і переміщення
нетитульних тимчасових будівель і
споруд враховується в
загальновиробничих витратах.

Кошти на титульні тимчасові будівлі і
споруди включаються до глави Тимчасові
будівлі і споруди зведеного
кошторисного розрахунку вартості
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг. Розмір згаданих
коштів при виконанні робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг визначається за
усередненим відсотковим показником
від підсумку глав 1-7 зведеного
кошторисного розрахунку і
визначається згідно з ВБН Д.1.1 -218-1 -2001
(із змінами та доповненнями № 1): при
використанні асфальтобетону,
цементобетону та інших матеріалів які
готуються на власних підсобних
господарствах, а також при виконанні
інших видів робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг - 4,9 %; при
використанні готових сумішей і чорних
в'яжучих придбаних від заводів інших
відомств - 3,9 %.

Якщо розмір коштів на зведення та
розбирання титульних тимчасових
будівель і споруд в інвесторській
кошторисній документації визначено за
усередненими показниками, то це є
лімітом на відшкодування цих витрат
підряднику. Згідно п. 2.13 ВБН Д. 1.1 -218-1-2001
усереднені показники для визначення
ліміту коштів на тимчасові будівлі і
споруди, обчислені по дорожніх роботах
і виражені у відсотках від вартості
будівельно-монтажних робіт.

Для дорожніх організацій, враховуючи
специфічні умови виконання робіт,
перелік робіт і витрат, що належать до
титульних тимчасових будівель і споруд
визначений у додатку № 5 до ВБН
В.3.2-218-180-2003 «Правил визначення вартості
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування», і згідно якого до робіт
і витрат що належать до титульних
тимчасових будівель і споруд належать:

виробничі бази відокремлених
структурних підрозділів дорожніх
організацій (пункт 8); відновлення
дорожньо-ремонтних пунктів, піскобаз,
інших фондів виробничого призначення,
що використовуються при виконанні
робіт на дорогах загального
користування та на утримання
протипожежної та сторожової охорони на
них (пункт 9); тимчасове пристосування
заново збудованих та існуючих
постійних будівель і споруд постійних
будівель і споруд для виробничих
потреб (в тому числі існуючих
виробничих майстерень, гаражів,
складських приміщень) - пункт 13.

Перелік робіт і витрат, що належать до
нетитульних тимчасових будівель і
споруд, визначено у Додатку №6 до
Правил. До нетитульних тимчасових
будівель, споруд, приладдя і обладнання
належать: приоб'єктні контори і комори
виконробів і майстрів, складські
приміщення і навіси, душові, кубові,
неканалізовані вбиральні і приміщення
для обігрівання робітників; настили,
стрем'янки, драбини, перехідні містки,
ходові дошки, огорожі при
розплануванні, пристрої з техніки
безпеки, інвентарні уніфіковані засоби
підмощування типу колисок, вишок,
інвентарних майданчиків, помостів
тощо; паркани і огорожі (окрім
спеціальних і архітектурно
оформлених), запобіжні козирки,
захистки при виконанні буропідривних
робіт; тимчасові розводки від
магістральних і розвідних мереж
електроенергії, води, пари, газу і
повітря в межах робочої зони, а також
витрати, пов'язані з пристосуванням
будівель і споруд, що будуються і
існують, замість будівництва згаданих
вище нетитульних тимчасових будівель і
споруд.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
бази філій позивача входять до
відокремлених структурних
підрозділів, на їх території
проводяться приготування та
зберігання матеріалів, та суміші,
проводяться відповідні ремонтні
роботи, тому вини є невід'ємною
частиною виробничого процесу, на
утримання якої необхідні відповідні
кошти.

Використання коштів за зведення та
розбирання титульних тимчасових
будівель та споруд регламентується
листом № 7/5-208 від 13.03.03р. Держбуду
України згідно якого, якщо в
інвесторській кошторисній
документації кошти на зведення та
розбирання титульних тимчасових
будівель і споруд розраховані з
використанням усереднених відсоткових
показників і при взаєморозрахунках за
обсяги виконаних робіт кошти на
зазначене також визначені за цими
показниками, частина коштів, отриманих
підрядником, за рішенням підприємства,
після сплати усіх податків, зборів та
обов'язкових платежів, може
акумулюватися з наступним їх цільовим
використанням на розвиток виробництва.
Згідно листа Укравтодору від 19.03.2010 р. №
2/10.4-10-1042/09, у разі якщо у договірній ціні
кошти на покриття витрат підрядника на
зведення або пристосування титульних
тимчасових будівель і споруд визначені
за відсотковим показником та ВБН не
перевищує 5%, при оформленні актів
виконаних підрядних робіт ці витрати
підрядником не розшифровуються.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що філії ДП «Тернопільський
облавтодор» при складанні кошторисної
вартості робіт з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг у
відповідності до п. 2.14 ВБН В.3.2-218-180-2003
правильно враховують кошти на зведення
та розбирання тимчасових будівель і
споруд, необхідних для проведення
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг, а також для
обслуговування працівників зайнятих
на роботах з експлуатаційного
утримання автомобільних доріг, з
урахуванням можливості пристосування
й використання для потреб існуючих та
новозбудованих будівель і споруд
сталого типу.

З врахуванням викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, бо висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
постанова винесена з порушенням норм
матеріального права, а позовні вимоги -
задовольнити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч.4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України,
суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Тернопільський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна Акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України»- задовольнити, постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року у справі № 2а-3478/10/1970 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
дочірнього підприємства
«Тернопільський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна Акціонерна компанія
«Автомобільні дороги
України»задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області
про усунення порушень виявлених
ревізією в пункті 2 щодо завищення
вартості робіт по витратах на
тимчасові будівлі та споруди в сумі 269
730 гривень та в пункті 8 на суму 31 664,40
гривень.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлений
21.03.2014 року