Справа № 2а-6636/12/1470
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

13 січня 2014 року
справа № 2а-6636/12/1470

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Марич Є. В.
розглянув у порядку письмового
провадження справу за

адміністративним
позовомМиколаївської митниці, вул.
Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017

до Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції, вул.
Декабристів, 41/23, м. Миколаїв, 54000
Заступника начальника Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Сидорової Юлії Федорівни, вул.
Декабристів, 41/23, м. Миколаїв, 54000

простягнення суми обов'язкових митних
платежів за випуск у режим вільного
використання на території України
автомобіля «VOLVO XC90» у розмірі 154 234, 42
грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Миколаївська митниця,
звернувся до суду з позовом до
відповідачів, Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції та заступника начальника
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Сидорової
Ю.Ф., про стягнення з Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції на користь Держави в особі
Миколаївської митниці суми
обов'язкових митних платежів за випуск
у режим вільного використання на
території України автомобіля «VOLVO XC90»
154 234, 42 грн. (ввізне мито - 27 943 грн.
акцизний збір - 54 014, 02 грн. ПДВ - 72 277, 40
грн.) (із врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог).

Позов обґрунтовано тим, що митницею
було отримано лист Центрального ВДВС
та копія постанови заступника
начальника ВДВС Сидорової Ю.Ф. від
24.10.2012 р., про закінчення виконавчого
провадження за постановою суду від
01.04.2011 р. про конфіскацію предмета
правопорушення - автомобіля «VOLVO XC90» та
його безоплатну передачу на баланс
Головного управління юстиції у
Миколаївській області. Позивач вказує
на те, що зазначена постанова ВДВС
винесена безпідставно, з грубим
порушенням норм чинного законодавства,
а дії заступника начальника
Центрального ВДВС Сидорової Ю.Ф. щодо
безоплатної передачі автомобіля на
баланс Головного управління юстиції у
Миколаївській області є незаконними.

Відповідачі подали письмові
заперечення проти позову, в яких
просять суд відмовити в задоволенні
адміністративного позову з підстав,
викладених у запереченні (а. с. 24-25, 79-81,
83-84, 96-98).

Сторони подали клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи, якими обґрунтовуються позовні
вимоги та заперечення, і встановив
наступне.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 01.04.2011 р. ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді
конфіскації транспортного засобу «VOLVO
XC90», 2005 р. випуску, державний номер
НОМЕР_1 на користь держави (а. с. 66).

28.04.2011 р. відповідачем відкрито
виконавче провадження щодо
конфіскації транспортного засобу (а. с.
151).

Згідно акту приймання-передачі для
зберігання та подальшої реалізації від
26.05.2011 р., спірний автомобіль прийнято
на зберігання спеціалізованою
торгівельною організацією МФ ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (а. с. 10). Вартість майна при
передачі склала 433664,42 грн., у тому числі
154234,42 грн. податків і зборів.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 11.07.2002 р. № 985 «Про
передачу транспортних засобів,
конфіскованих за рішенням судів, і
переданим органам державної
виконавчої служби» Міністерством
юстиції України прийнято наказ від
08.06.2012 р. № 547/7 про передачу на баланс
Головного управління юстиції у
Миколаївській області конфіскованого
транспортного засобу (а. с. 146).

24.10.2012 р. відповідачем закінчено
виконавче провадження на підставі п. 8
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» в зв'язку з фактичним
виконанням виконавчого документу (а. с.
9). При цьому, сума податків і зборів у
дохід держави відшкодована не була, в
тому числі 27943,00 грн. ввізного мита, 54014,02
грн. акцизного збору і 72277,40 грн. податку
на додану вартість.

При прийнятті рішення суд взяв до уваги
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до п.п. 197.1.26 п. 197.1 ст. 197
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість операції з безоплатної
передачі зазначеного, в цьому пункті
майна (конфіскованого майна, знахідок,
скарбів, майна визнаного безхазяйним,
майна, за яким не звернувся власник до
кінця строку зберігання, та майна, що за
правом успадкування чи на інших
законних підставах переходить у
власність держави (у тому числі майна,
визначеного у статті 172 Митного кодексу
України)) у випадках, визначених
законодавством, у володіння і
користування державних органів,
установ (організацій), які утримуються
за рахунок бюджетних коштів, а також
закладів, в яких виховуються діти -
сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, дитячих
будинків сімейного типу, прийомних
сімей.

Однак, п. 197.5 ст. 197 ПК України
встановлено, що звільнення від
оподаткування, передбачене пунктом 197.1
цієї статті, не поширюється на операції
з підакцизними товарами, зазначеними в
розділі VI цього Кодексу.

Згідно з п. 215.1 ст. 215 ПК України до
підакцизних товарів належать
автомобілі легкові.

Пункт 213.3 ст. 213 ПК України, яким
визначаються випадки звільнення від
оподаткування акцизним податком, не
містить операцій з безоплатної
передачі.

З огляду на наведене, ПК України
звільняє від оподаткування операції з
безоплатного передання лише тих
товарів, які не є підакцизними.

Таким чином, оподаткування безоплатної
передачі підакцизних товарів має
здійснюватися на загальних підставах,
тобто зі сплатою усіх належних
податків і зборів.

Крім того, згідно п. 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо регулювання ринку
автомобілів в Україні» продаж
автомобілів, ввезених в Україну і
конфіскованих (примусово вилучених), у
тому числі в рахунок погашення боргу
або інших зобов'язань за
цивільно-правовими угодами,
договорами, у випадках, передбачених
законодавством, або визнаних
безгосподарними, здійснюється з
нарахуванням податків та зборів, що
справляються при імпорті автомобілів
відповідно до закону, у разі якщо такі
податки та збори не були попередньо
сплачені. Автомобіль, що був попередньо
ввезений в Україну без сплати (повної
або часткової) передбачених
законодавством податків та зборів, на
підставі пільг, наданих
законодавством, може бути відчужений
або переданий у володіння, або (та) у
користування, або (та) у розпорядження
тільки після сплати у повному обсязі
всіх податків та зборів, передбачених
законодавством України на день
ввезення автомобіля на митну територію
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження» - за
виконавчим документом про стягнення в
дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган, за
позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення.

Отже, згідно з положеннями Закону митні
органи при конфіскації судом майна, що
ними попередньо вилучалося,
визначаються однією зі сторін
виконавчого провадження, а саме -
стягувачами.

Суд не бере до уваги доводи
відповідачів, що вони керувались
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2002 р. № 985, оскільки суду не
надано доказів, що конфіскований
автомобіль не було реалізовано у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження" і було
дотримано п. 14 зазначеної постанови.

З огляду на викладене вище,
відповідач мав обов'язок щодо
стягнення на користь позивача
обов'язкових митних платежів, у зв'язку
з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі відсутні,
оскільки на підставі ст. 5 п. 21 Закону
України "Про судовий збір" позивач
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (вул. Декабристів, 41/23, м.
Миколаїв, 54000) на користь Держави в
особі Миколаївської митниці (вул.
Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017) суму
обов'язкових митних платежів за випуск
у режим вільного використання на
території України автомобіля «VOLVO XC90» у
розмірі 154 234, 42 грн. з яких: ввізне мито
- 27 943 грн., акцизний збір - 54 014, 02 грн. ПДВ
- 72 277, 40 грн.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич