Справа № 826/16906/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів Мельничука
В.П., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційні скарги
Міністерства оборони України та ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 листопада 2013 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України,
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Міністерства оборони
України, Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України про визнання протиправною
бездіяльності Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
щодо невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 294 959,00 грн.; стягнення з
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, Міністерства оборони України
на користь позивача заборгованості з
виплати одноразової грошової допомоги
при звільненні у розмірі 294 959,00 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що за
наявності відповідних законодавчих
підстав, позивачу після звільнення з
військової служби не було виплачено
одноразову вихідну допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби, гарантії щодо
виплати якої встановлено статтею 15
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та статтею 9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" та зазначив, що
невиплата одноразової вихідної
допомоги свідчить про протиправну
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, якому належить обов'язок
щодо виплати зазначеної допомоги.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 листопада 2013 р. позов задоволено
частково. Зобов'язано Міністерство
оборони України нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби, з
урахуванням розміру його грошового
забезпечення, зазначеного в довідці
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 02.09.2013 р. №10.1-899. В
задоволенні решти адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим
судовим рішенням, позивач по справі -
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва,
від 25.11.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Міністерства оборони України та
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України про визнання бездіяльності
протиправною, стягнення 294 959,00 грн.
одноразової грошової допомоги при
звільненні в частині зобов'язати
Міністерство оборони України
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби, з урахуванням
розміру його грошового забезпечення,
зазначеного в довідці Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 02.09.2013 р. №
10.1-899 та прийняти нову постанову за якою
стягнути з Міністерства оборони
України на користь ОСОБА_2
заборгованість з виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні у
розмірі 294 959,00 гривень, оскільки на
думку позивача суд першої інстанції
допустив порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Не погоджуючись із прийнятим
судовим рішенням, відповідач -
Міністерство оборони України теж подав
апеляційну скаргу в якій просить
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.11.13 скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні
адміністративного позову. Оскільки
вважає рішення суду таким, що прийняте
з порушенням норм матеріального права,
що регулює спірні правовідносини.

Також, позивачем та Державним
підприємством обслуговування
повітряного руху України були
направлені до суду заперечення на
апеляційну скаргу Міністерства
оборони України з яких вбачається
слідуюче.

В своїх запереченнях позивач
ОСОБА_2 зазначив, що не згоден зі
змістом та висновками апеляційної
скарги Міністерства оборони України та
заперечує проти них, оскільки на його
думку Міністерство оборони України в
своїй апеляційній скарзі дуже широко й
глибоко розкриває норми матеріального
права з питань виплати грошової
допомоги при звільненні
військовослужбовців та намагається
зняти з себе відповідальність з
невиплати позивачу одноразової
грошової допомоги при звільненні, а
тому просив залишити апеляційну скаргу
МОУ без задоволення.

В своїх запереченнях Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України зазначило, що
апеляційна скарга Міністерства
оборони України не підлягає
задоволенню з тих підстав, що
передбачена частиною 2 статті 15 Закону
України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" та частиною 4 статті 9 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби,
повинна бути нарахована та виплачена
при звільненні позивача з військової
служби Міністерством оборони України у
відповідності до положень ст. 23 Закону
України „Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", пункту 2 Розділу II Прикінцевих
положень Закону України „Про внесення
змін до деяких законів України з
питань пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців" та абзацу 6 пункту
1 Постанови Кабінету Міністрів України
„Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України, інших військових формувань,
осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ, органів та установ
виконання покарань, відряджених до
органів виконавчої влади та інших
цивільних установ".

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, подані заперечення
та заслухавши сторін по справі, що
з'явилися в судове засідання, колегія
суддів вважає необхідним подані
апеляційні скарги - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, Наказом Міністра
оборони України від 02.08.2013 №261 позивача
звільнено з військової служби у запас
на підставі пункту "б" (за станом
здоров'я) статті 26 Закону України "Про
військовий обов'язок і військову
службу". Вислуга років у Збройних Силах
України на момент звільнення склала 29
років.

Наказом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України Міністерства інфраструктури
України від 29.08.2013 №452/о позивача
звільнено з 02.09.2013 з займаної посади на
підставі наказу Міністра оборони
України від 02.08.2013 №261.

Згідно з довідкою Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 28.08.2013
№10.1-889, виданою ОСОБА_2, позивач
задоволений такими видами грошового
забезпечення: оклад за військовим
званням - 130,00 грн., посадовий оклад - 13
440,00 грн., надбавка за вислугу років - 5
428,00 грн., обчислена на 16.11.2010 вислуга
років - 27 років 00 місяців 29 днів,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення за роботу з документами,
які містять державну таємницю - 1 344,00
грн., загальна сума грошового
забезпечення - 20 342,00 грн.

Листом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 24.09.2013 №1.24-38 на звернення
позивача стосовно виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні з
військової служби повідомлено про
відсутність підстав для виплати
підприємством одноразової грошової
допомоги при звільненні з військової
служби, оскільки виплата такої
допомоги здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України
Міністерством оборони України.

Листом Департаменту фінансів
Міністерства оборони України від 25.09.2013
№248/3/9/1/708 позивачу повідомлено, що з
01.01.2007 відсутні законні підстави для
виплати Міністерством оборони України
одноразової грошової допомоги при
звільненні військовослужбовцям, які
звільнені з військової служби з посад,
займаних у Державному підприємстві
обслуговування повітряного руху
України. Крім того, зазначеним листом
повідомлено, що у Міністерстві оборони
відсутні фінансово-облікові документи
щодо розміру грошового забезпечення
військовослужбовців, відряджених до ДП
"Украерорух" та розпорядчі документи,
які слугують підставою для здійснення
виплати військовослужбовцям
одноразової грошової допомоги при
звільненні з військової служби.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, система їх соціального та
правового захисту, гарантії
військовослужбовцям та членам їх сімей
в економічній, соціальній, політичній
сферах встановлені, зокрема, Законом
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (з
наступними змінами і доповненнями,
далі - Закон №2011-XII).

Як було встановлено судом, позивач
проходив військову службу за
контрактом, що підтверджується,
зокрема, укладеним між позивачем та
Міністерством оборони України
контрактом від 01.10.2011, та був звільнений
з військової служби у запас за пунктом
"б" (за станом здоров'я) статті 26 Закону
України "Про військовий обов'язок і
військову службу" в званні
підполковника, вислуга років у
Збройних Силах України - 29 років, відтак
позивач має право на отримання
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби,
гарантії щодо виплати якої встановлені
частиною другою статті 15 Закону №2011-XII
та частиною першою статті 9 Закону
№2262-XII.

Відповідно до частини сьомої статті 9
Закону №2011-XII, за військовослужбовцями,
відрядженими до державних органів,
підприємств, установ, організацій,
зберігаються всі види забезпечення,
передбачені статтями 9 і 91 цього Закону,
гарантії та пільги, що надаються за
рахунок коштів, призначених у
Державному бюджеті України на
утримання Збройних Сил України, інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань та
правоохоронних органів, Державної
спеціальної служби транспорту.

Абзацом першим частини другої статті 15
Закону №2011-XII встановлено, що
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Виплата допомоги при звільненні
військовослужбовців з військової
служби також гарантована частиною
першою статті 9 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII (з
наступними змінами і доповненнями,
далі - Закон №2262-XII), якою встановлено,
що особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби. У
разі звільнення зі служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту, у зв'язку
з безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Згідно з абзацом четвертим частини
другої статті 15 Закону №2011-XII виплата
військовослужбовцям зазначеної в
цьому пункті одноразової грошової
допомоги при звільненні їх з
військової служби здійснюється
Міністерством оборони України, іншими
утвореними відповідно до законів
України військовими формуваннями та
правоохоронними органами за рахунок
коштів Державного бюджету України,
передбачених на їх утримання.
Відповідно до абзацу п'ятого частини
другої статті 15 Закону №2011-XII,
військовослужбовцям, звільненим зі
служби безпосередньо з посад, займаних
в органах державної влади, органах
місцевого самоврядування або
сформованих ними органах, на
підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, виплата одноразової грошової
допомоги з підстав, передбачених цим
пунктом, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких вони працювали.

Також слід звернути увагу, що статтею 9
Закону №2262-XII встановлено, що виплата
зазначеної в частинах першій та другій
цієї статті одноразової грошової
допомоги при звільненні зі служби
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, здійснюється
Міністерством оборони України,
Міністерством внутрішніх справ
України, Державною службою
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, центральними
органами виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сферах
цивільного захисту, транспорту,
виконання кримінальних покарань,
пожежної і техногенної безпеки, єдину
державну податкову політику, іншими
утвореними відповідно до законів
України військовими формуваннями та
правоохоронними органами, за рахунок
коштів Державного бюджету України,
передбачених на їх утримання (частина
четверта). Особам офіцерського складу,
особам середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, державної пожежної
охорони, Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органів і підрозділів цивільного
захисту, податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або у сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, державній пожежній охороні,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України, органах
і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
виплата одноразової грошової допомоги
з підстав, передбачених частинами
першою та другою цієї статті,
здійснюється за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали (частина
п'ята).

Колегія суддів апеляційної інстанції
не може не погодитись з судом першої
інстанції, що зміст наведених положень
Закону №2011-XII та Закону №2262-XII дає
підстави дійти висновку, що виплата
одноразової грошової допомоги
військовослужбовцям за рахунок коштів
органів, у яких вони працювали,
здійснюється лише у разі їх звільнення
зі служби безпосередньо з посад,
займаних в цих органах, із залишенням
на військовій службі. Аналогічна
правова позиція висловлена також Вищим
адміністративним судом України,
зокрема, в своїх постановах від 13
лютого 2013 року №К/9991/69001/12 та від 13
лютого 2013 року №К/9991/25954/12.

Тобто, суд обґрунтовано вважає
помилковим посилання представника
Міністерства оборони України на
положення пункту 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року
№104 "Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до державних органів,
установ та організацій" щодо виплати за
рахунок коштів державних органів,
установ та організацій, до яких
відрядженні військовослужбовці,
одноразової грошової допомоги у
зв'язку зі звільненням з військової
служби, яка є частиною грошового
забезпечення військовослужбовців. А
отже, оскільки позивача звільнено з
військової служби наказом Міністра
оборони України від 02.08.2013 №261 за станом
здоров'я без залишення на військовій
службі, наказом Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України від 29.08.2013
№452/о позивача звільнено з 02.09.2013 з
займаної посади, суд дійшов вірного
висновку про обгрунтованість позовних
вимог позивача в частині обов'язку
Міністерства оборони України
виплатити на його користь одноразову
грошову допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Разом з тим, як встановлено судом,
обов'язок з виплати одноразової
грошової допомоги покладено саме на
Міністерство оборони України, однак
даний відповідач об'єктивно був
позбавлений можливості здійснити
нарахування такої допомоги у зв'язку з
відсутністю інформації про складові та
розмір грошового утримання позивача,
тому вимога в частині стягнення з
Міністерства оборони України
одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 294 959,00 грн.
підлягала задоволенню в частині
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
одноразової грошової допомоги в
зв'язку з його звільненням з військової
служби, виходячи з розміру грошового
забезпечення ОСОБА_2, зазначеного в
довідці Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 02.09.2013 №10.1-899.

Враховуючи викладене, колегія
погоджується з висновком суду щодо
обов'язку Міністерства оборони України
виплатити одноразову грошову допомогу
ОСОБА_2 в зв'язку з його звільненням з
військової служби та тим, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
в частині визнання протиправною
бездіяльності Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України щодо невиплати позивачу
одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 294 959,00 грн. та
стягнення з Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України такої одноразової допомоги.
Також, як вірно зазначено судом першої
інстанції, не підлягає задоволенню
вимога про визнання протиправною
бездіяльності Міністерства оборони
України щодо невиплати грошової
допомоги при звільненні у розмірі 294
959,00 грн., оскільки відповідач
об'єктивно був позбавлений можливості
здійснити розрахунок такої допомоги у
зв'язку з відсутністю інформації про
розмір грошового утримання позивача.

Згідно вимог статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем не надано суду доказів
подання до Міністерства оборони
України всіх необхідних документів,
зокрема, довідки про розмір грошового
забезпечення, необхідних для
розрахунку розміру належної до виплати
позивачу одноразової грошової
допомоги.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції, що задоволенню
підлягають позовні вимоги лише в
частині зобов'язання Міністерства
оборони України нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби, з
урахуванням розміру його грошового
забезпечення, зазначеного в довідці
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України від 02.09.2013 р. №10.1-899, доводами
апелянтів не спростовані, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для зміни або
скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Міністерства
оборони України та ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 листопада 2013 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
В.П. Мельничук

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.