Справа № 2а/0570/4724/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/53941/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Довірчого товариства "Злагода"
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Краматорську Донецької області про
визнання протиправної та скасування
вимоги про сплату боргу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Довірчого
товариства "Злагода" на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Довірче товариство
"Злагода" звернулося до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Краматорську Донецької області про
визнання протиправної та скасування
вимоги про сплату боргу № Ю-44 від
01 березня 2012 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправною та
скасовано вимогу про сплату боргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську Донецької області № Ю
-44 від 01 березня 2012 року. Стягнуто з
коштів Державного бюджету України на
користь довірчого товариства
«Злагода» витрати по сплаті судового
збору у сумі 928.00 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій у справі,
Довірче товариство "Злагода"
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить постанову суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена перевірка довірчого
товариства «Злагода» щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інших платежів за
період з 01 січня 2004 року по 31 січня 2012
року, а також достовірності відомостей,
поданих до Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з 01
січня 2000 року по 31 січня 2012 року.

За результатами перевірки було
складено акт № 47/03-19 від 29 лютого 2012
року, яким встановлено заниження
зобов'язання у розмірі 92768.79 грн., чим
порушено вимоги Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».
Заниження виникло за рахунок того, що
при погашення заборгованості з виплати
заробітної плати, яка виникла за період
з 01.01.2004 року, не було відображено суми
зобов'язання зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування по розділу 2 додатку 23.

Заборгованість з виплати заробітної
плати станом на 01 січня 2004 року в сумі
219076.27 грн. підтверджено актом
документальної перевірки від 23 червня
2004 року № 107/45. Бухгалтерські документи
з виплати заробітної плати за період з
01 січня 2004 року по 31 грудня 2008 року не
надані у зв'язку з тим, що документи
знищені, що підтверджується актом від 31
грудня 2011 року. Згідно
оборотно-сальдових відомостей по
рахунку 661 «Розрахунки за заробітною
платою» станом на 01 січня 2009 року
заборгованість з виплати заробітної
плати відсутня. Таким чином,
заборгованість з виплати заробітної
плати, яка виникла за період до 01 січня
2004 року у сумі 219076.27 грн. сплачено
платником у повному обсязі у строк до 01
січня 2009 року. При цьому зобов'язання зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування не відображені
підприємством у звітності до УПФУ по
розділу 2, як такі, що підлягають сплаті.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято вимогу про
сплату боргу № Ю-44 від 1 березня 2012
року, якою позивача зобов'язано
сплатити недоїмку зі страхових
внесків, фінансових санкцій /штрафів/
та пені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 92768.79 грн.

Як було встановлено судом апеляційної
інстанції, станом на 01 січня 2009 року,
позивач списує заборгованість по
заробітній платі у сумі 219076.27 грн. та
відносить в дебет рахунка « 661» вказану
суму, як сплачену суму заборгованості
по заробітній платі.

Відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач є платником збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
відповідно до статті 5 регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

З набранням чинності Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» згідно
підпункту «й» пункту 12 розділу 8
«Прикінцеві та перехідні положення»,
втратили чинність норми частини першої
- дев'ятої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно абзацу 6 пункту 7 розділу 8
«Прикінцевих та перехідних положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
за фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про збір на державне обов'язкове
пенсійне страхування» збір на державне
обов'язкове пенсійне страхування
сплачується одночасно з одержанням
коштів в установах банків на оплату
праці.

Як було встановлено судом апеляційної
інстанції, до лютого 2010 року включно,
позивач зазначав у звітності, яка
подавалася до управління, існування
заборгованості з виплати заробітної
плати, а вже в березні 2010 року така
заборгованість із звітів зникла без
відповідної сплати збору та без його
нарахування. Аналізом
оборотно-сальдових відомостей по
рахунку 661 «Розрахунки за заробітною
платою» встановлено, що станом на 01
січня 2009 року заборгованість з виплати
заробітної плати відсутня, що є доказом
погашення цієї заборгованості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що відповідач вірно дійшов висновку
про те, що сума заборгованості по
заробітній платі внесена в дебет
рахунка « 661» як сплачена сума
заборгованості по заробітній платі, а
відповідно до пункту 6 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» термін
сплати настає в момент погашення
заборгованості по заробітній платі
перед працівниками підприємства.

Відповідно до п.п.5.1.3, 5.1.4 п.5.1 ст.5
Інструкції №21-1 та п.1,6 ст.19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхові внески позивач мав нарахувати
та сплатити за відповідний базовий
період незалежного від виплати
заробітної плати (доходи) на суму яких
зараховуються внески.

Перерахування страхових внесків
страхувальником повинно здійснюватись
одночасно з одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплачені доходи), у тому числі, в
безготівковій чи натуральній формі.

При цьому фактичним одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплати доходу) вважається одержання
відповідних сум готівкою, зарахування
на банківський рахунок одержувача,
перерахування за дорученням
одержувача на будь-які цілі, одержання
товарів (послуг) або будь-яких інших
матеріальних цінностей в рахунок
зазначених виплат (доходу), фактичне
здійснення цих виплат (доходу)
відрахувань, передбачених
законодавством або за виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що віднесення
позивачем заборгованості по
заробітній платі у сумі 219076.27 грн. в
дебет рахунка « 661» як сплачену суму
заборгованості по заробітній платі
підтверджує правомірність висновку
пенсійного органу щодо порушень
статті 19, пункту 6 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Довірчого
товариства "Злагода" залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: