Справа № 826/12921/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.
розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія Клімата» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія Клімата» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергія Клімата»
(далі по тексту - позивач) звернулося з
позовом до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі по тексту -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.04.2013 року №
та № .

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 04 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем, відповідно до
постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ
ДПС України від 31 січня 2013 року, у
період з 28 лютого по 04 березня 2013 року
проведено перевірку позивача, за
результатами якої 12 березня 2013 року
складено акт № 821/22-205/37394016 про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинах із товариством з
обмеженою відповідальністю «Матадор»,
товариством з обмеженою

відповідальністю «Супутник» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ферріт-Д», за період
із 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року.
Згідно з висновками даного акту
перевірки, 12 квітня 2013 року
відповідачем складено оскаржувані
рішення: № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ у розмірі 4630620,00 грн. за основним
платежем та у розмірі 1157655,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціям
(штрафами); № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 4209508,80
грн. за основним платежем та у розмірі
1052377,10 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

За результатами розгляду скарг в
адміністративному (досудовому)
порядку, оскаржувані рішення залишені
без змін.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до підпункту 20.1.4 п. 20.1
ст. 20, підпункту 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.4 ст.
78, п. 79.2 ст. 79 ПК України (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірку проведено на підставі наказу
від 27 лютого 2013 року № 444 «Про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки»,
копію якого направлено позивачу
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення.

Висновок відповідача про заниження
позивачем податку на прибуток та ПДВ
ґрунтується на виявленому у ході
перевірки факті відсутності реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами - ТОВ
«Матадор», ТОВ «Супутник» та ТОВ
«Ферріт-Д».

У постанові від 31 січня 2013 року про
призначення позапланової
документальної перевірки зазначено, що
відкрито кримінальне провадження №
0000005 від 15 січня 2013 року за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212
Кримінального кодексу України, за
фактом ухилення від сплати податків
посадовими особами, у тому числі ТОВ
«Матадор», ТОВ «Супутник» та ТОВ
«Ферріт-Д».

Досудовим розслідуванням виявлено, що
ТОВ «Матадор», ТОВ «Супутник» та ТОВ
«Ферріт-Д» фактично є «транзитними»
суб'єктами господарювання, які надають
послуги щодо незаконного формування
податкового кредиту для інших
суб'єктів господарювання. Проведеними
слідчими діями не виявлено наявності у
вказаних товариств адміністративних
ресурсів, економічно необхідних для
здійснення господарської діяльності.

Також виявлено, що у відповідача
зареєстровані суб'єкти господарювання,
у тому числі позивач, які формували
податковий кредит на підставі
документів, складених ТОВ «Матадор»,
ТОВ «Супутник» та ТОВ «Ферріт-Д».

Згідно зі ст. 55-1 Господарського кодексу
України, ознаки фіктивності, що дають
підстави для звернення до суду про
припинення юридичної особи або
припинення діяльності фізичною особою
- підприємцем, в тому числі визнання
реєстраційних документів недійсними:
зареєстровано (перереєстровано) на
недійсні (втрачені, загублені) та
підроблені документи; не зареєстровано
у державних органах, якщо обов'язок
реєстрації передбачено
законодавством; зареєстровано
(перереєстровано) у органах державної
реєстрації фізичними особами з
подальшою передачею (оформленням) у
володіння чи управління підставним
(неіснуючим), померлим, безвісти
зниклим особам або таким особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження;
зареєстровано (перереєстровано) та
проваджено фінансово-господарську
діяльність без відома та згоди його
засновників та призначених у законному
порядку керівників.

У постанові Верховного Суду України
від 01 вересня 2009 року у справі № 21-1258во09
зазначено, що необхідно приймати до
уваги факт наявності
фінансово-господарських зв'язків з
підприємствами, діяльність яких має
ознаки «фіктивності».

Враховуючи викладені положення та
обставини, а також зважаючи, що
представниками позивача, окрім копій
договорів, видаткових та податкових
накладних, товарно-транспортних
накладних і виписок з банківського
рахунку позивача, не надано суду інших
доказів, які б підтвердили реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Матадор», ТОВ «Супутник», ТОВ
«Ферріт-Д», суд погоджується з
висновком відповідача

про заниження позивачем податку на
прибуток на ПДВ.

Відповідно до підпунктів 14.1.36, 14.1.27,
14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, підпункту
139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до органу
державної податкової служби, митного
органу.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Тобто, з викладених положень
вбачається, що будь-які документи мають
силу первинних документів тільки за
умови фактичного здійснення
господарської операції.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суд України від 02
червня 2011 року (06 травня 2011 року) №
742/11/13-11 зазначено, що якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Проаналізувавши викладені положення
та враховуючи, що представником
позивача не надано суду доказів, які б
підтвердили реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Матадор», ТОВ «Супутник», ТОВ
«Ферріт-Д», хоча про необхідність
надання таких доказів судом
наголошувалося у кожному судовому
засіданні, суд прийшов до висновку про
правильність висновків відповідача
щодо заниження позивачем податку на
прибуток та ПДВ.

Також, з листа Міністерства доходів і
зборів України від 03 жовтня 2013 року
№ 14030/5/99-99-09-01-16, вбачається, що 13
серпня 2013 року до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесено
відомості за фактом ухилення посадових
осіб позивача від сплати податків у
особливо великих розмірах, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального
кодексу України, тобто після складання
відповідачем оскаржуваних рішень.

Перевірку позивача, у свою чергу,
проведено у рамках кримінальної
справи, порушеної відносно його
контрагентів, а не нього самого.

Згідно з п. 58.4 ст. 58, п. 86.9 ст. 86 ПК України
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), у
разі коли судом за результатами
розгляду кримінального провадження
про кримінальне правопорушення,
предметом якого є податки, збори,
винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами, відповідний контролюючий
орган зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням,
забороняється до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні або винесення ухвали про
закриття такого кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами.

У разі якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11 п.
78.1 ст. 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким податковим органом
протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
податковим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Як зазначено у листі Державної
податкової адміністрації України від 25
січня 2011 року № 1754/7/23-8017 "Щодо перевірок
у рамках кримінальної справи", за
результатами перевірок платників
податків, призначених у рамках
порушеної кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори (ст. 212 КК України), контролюючий
орган визначає суми грошових
зобов'язань, але податкове
повідомлення-рішення не складає. В
інших випадках (за результатами
перевірок платників податків, відносно
яких та/або їх посадових осіб
кримінальну справу не порушено або
порушено кримінальну справу, предметом
якої не є податки і збори) грошові
зобов'язання визначаються та,
відповідно, приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платників
податків в загальновстановленому
порядку.

Тобто, з викладених положень
вбачається, що за результатами
перевірок платників податків,
призначених у рамках кримінального
провадження за ознаками кримінальних
правопорушень, предметом яких є
податки та збори, контролюючий орган
визначає суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
складає.

При цьому, законодавцем не визначено
коло платників податків, на яких
розповсюджується дія викладених
положень.

Поряд з цим, проаналізувавши викладені
положення та положення
кримінально-процесуального
законодавства, зважаючи, що вирок
ухвалюється тільки стосовно особи,
щодо якої відкрито кримінальне
провадження, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що
заборона приймати податкове
повідомлення-рішення стосується
тільки тих платників податків,
стосовно яких відкрито кримінальне
провадження за ознаками кримінальних
правопорушень, предметом яких є
податки та збори.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія Клімата»
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Енергія
Клімата» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.