Справа № 2а-2007/08/0770
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.
Справа № 34393/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перевал» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2010 року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Перевал» до Свалявської міжрайонної
державної податкової інспекції
Закарпатської області про визнання
протиправними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2008 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Перевал»
звернулось до суду з позовом до
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення №
/0/103-2300/70/10/23 від 18 квітня 2008
року, № /1 від 01 липня 2008 року, №
/2 від 16 вересня 2008 року, якими
зменшено суму бюджетного
відшкодування на 310,00 грн.; №
/0/106-2300/73/10/23 від 18 квітня 2008
року, № /1 від 01 липня 2008 року, №
/2 від 16 вересня 2008 року, яким
донараховано податок на прибуток
підприємства в сумі 30 167, 00 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
15 083, 50 грн.; № /104-2300/71/10/23 від
18 квітня 2008 року, №
/282-2300/84/10/23 від 16 вересня 2008
року, яким застосована штрафна санкція
у розмірі 480, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідача є
протиправними, оскільки формування
підприємством бюджетного
відшкодування за листопад 2007 року було
здійснено з повним дотриманням
визначеного чинним податковим
законодавством порядку. Крім того,
зазначають що для проведення перевірки
позивачем було надано всі необхідні
бухгалтерські та податкові документи,
що підтверджують факт витрат
підприємства на оплату транспортних
послуг, а тому не вважають вмотивованим
виключення зі складу валових витрат
транспортних послуг щодо яких не
надано товаро-транспортні накладні.
Також позивач стверджує, що
підприємством не здійснювалась
роздрібна торговельна діяльність.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2010 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідачем
правомірно прийнято податкове
повідомлення - рішення від 18 квітня 2008
року № /0/103-2300/70/10/23, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за листопад 2007 року на суму
310,00 грн., оскільки при продажу товарів
ТзОВ «Перевал» нарахувало ПДВ з
урахуванням фактурної вартості + мито +
націнка, яка набагато менша від митної
вартості + мито за рахунок чого і
виникло від'ємне значення по ПДВ, а
саме: за 2007 рік - фактурна вартість
товарів, отриманих по імпорту
становила 606, 6 тис. грн., митна вартість
із ввізним митом - 2752, 1 грн., всього
нараховано ПДВ з імпорту - 550, 4 тис. грн.
Загальна сума ПДВ 550, 4 тис. грн. сплачена
при імпорті митним органам і віднесена
до складу податкового кредиту
відповідних податкових періодів 2007
року. Нараховано ПДВ на продажну
вартість імпортованих товарів з
віднесенням до податкових зобов'язань
відповідних податкових періодів 2007
року складає 240, 4 тис. грн. ТзОВ
«Перевал» до складу податкового
кредиту з імпортних товарів включено
ПДВ в сумі 550, 4 тис. грн., а нараховано
податкового зобов'язання 240, 4 тис. грн.,
що на 310 тис. грн. менше податкового
кредиту (550, 4 - 240, 4 за рахунок різниці
між митною вартістю та продажною
ціною).

Щодо податкового повідомлення рішення
від 18 квітня 2008 року №
/0/106-2300/73/10/23, яким позивачу
донараховано податок на прибуток
підприємств в сумі 30 167, 00 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
15083, 50 грн. суд першої інстанції вважає
таке правомірним, оскільки протягом
охоплюваного перевіркою періоду
позивачем віднесено до складу валових
витрат, на підставі актів виконаних
робіт (наданих послуг), витрати
пов'язані з придбанням транспортних
послуг (відображені в бухгалтерському
обліку проводками Д-т - 92 та 644, К-т - 631) на
загальну суму 109 851, 67 грн., а ТзОВ
«Перевал» не представлено для
перевірки первинні документи:
товарно-транспортні накладні,
подорожні листи, талони замовника, що
безпосередньо підтверджують отримання
таких транспортних послуг. Крім того, у
представлених суду актах виконаних
робіт (наданих послуг) пов'язаних з
придбанням транспортних послуг, не
вказано місце складання, зміст
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення та інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, чим порушено п. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову діяльність в Україні».

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Перевал» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати і
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

Доводи апеляційної скарги позивач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, і
суд неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 квітня 2008 року працівниками
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області проведена планова
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання товариством з
обмеженою відповідальністю «Перевал»
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2006
року по 31 грудня 2007 року, за
результатами якої було складено акт
від 04.04.2008 року № 2-2300/20458698 (а.с.11-48).

В Акті вказано про порушення позивачем
вимог Законів України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
«Про податок на додану вартість», «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності».

На підставі зазначеного акта перевірки
та за результатами адміністративного
оскарження первинного податкового
повідомлення-рішення відповідачем
було прийнято податкові повідомлення -
рішення № /0/103-2300/70/10/23 від 18
квітня 2008 року, № /1 від 01 липня 2008
року, № /2 від 16 вересня 2008 року,
якими зменшено суму бюджетного
відшкодування на 310,00 грн.; №
/0/106-2300/73/10/23 від 18 квітня 2008
року, № /1 від 01 липня 2008 року, №
/2 від 16 вересня 2008, яким
донараховано податок на прибуток
підприємства в сумі 30 167, 00 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
15 083, 50 грн.; № /104-2300/71/10/23 від
18 квітня 2008 року, №
/282-2300/84/10/23 від 16 вересня 2008
року, яким застосована штрафна санкція
у розмірі 480, 00 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з
обґрунтованістю такого висновку суду
першої інстанції з наступних підстав.

В період, що перевірявся, платники
податку на додану вартість, об'єкти,
база та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету,
визначались Законом України «Про
податок на додану вартість» (у
відповідній редакції).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
платник податку - це особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Відповідно до п. 1.7, п. 1.8 цієї статті
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом, а бюджетне відшкодування - це
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього
Закону податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.7.1 та пп. 7.7.2 ст. 7
цього Закону, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього
пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього
пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

При цьому відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
цього Закону податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 цього Закону
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено актом перевірки
підприємство в листопаді 2007 року
заявило до бюджетного відшкодування
314,00 грн.

Згідно «Розрахунку сум бюджетного
відшкодування» (додаток 3 до податкової
декларації) затвердженої наказом ДПА
України від 30.05.97 року № 166 (у редакції
наказу ДПА України від 15.06.2005 року № 213)
сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню - це сума податкового
кредиту попереднього періоду, фактично
сплачена отримувачем товарів у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів.

Оскільки сума податкового кредиту
попереднього податкового періоду за
жовтень 2007 року становить 4.00 грн. (яка
сплачена), то відповідно і бюджетному
відшкодуванню за листопад 2007 року
підлягає сума в розмірі 4,00 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачем завищено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ по
декларації за листопад місяць 2007 року
на 310,00 грн.

В ході проведеної планової
документальної перевірки ТзОВ
«Перевал» також встановлено порушення
пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого відповідачем було
прийнято податкове повідомлення
рішення від 18 квітня 2008 року №
/0/106-2300/73/10/23, яким позивачу
донараховано податок на прибуток
підприємств в сумі 30 167, 00 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
15083, 50 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин,
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до
складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

А згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 даного
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.
2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704.

Відповідно до п. 2.1 цього Положення
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. п. 2.15, 2.16 Положення
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» сфера дії Закону
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі-підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
із законодавством.

Відповідно до п. 2 ст. 3 цього Закону
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з ст. 9 даного Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо, безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 року № 363, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20.02.1998
року за № 128/2568 основними документами
на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля
залежно від виду вантажу та його
специфічних властивостей до основних
документів вдаються інші (ветеринарні,
санітарні та якісні - сертифікати,
свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що
визначається правилами перевезень
зазначених вантажів.

Наказом Міністерства транспорту
України від 29.12.1995 року № 488/346 «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»
затверджено такі типові форми, які
введені в дію з 01.01.1996р., в тому числі
подорожний лист вантажного автомобіля
(ф. № 2) та товарно-транспортну накладну
(ф. № 1-ТН).

Відповідно до п. 2 цього наказу дані
форми первинного обліку с
обов'язковими для застосування всіма
суб'єктами господарської діяльності,
незалежно від форм власності.

Відповідно до Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємства, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України від 29.03.2003 року № 143,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 08.04.2003 року за № 271/7592, дані,
наведені в декларації, повинні
підтверджуватись первинними
документами обліку та відповідати
податковому обліку (звітності).

Таким чином, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені відповідно до вимог чинного
законодавства. Понесені витрати на
придбання товарно-матеріальних
цінностей повинні оформлятися
відповідними документами, які б
підтверджували фактичне отримання
товарно-матеріальних цінностей.

Проведеною перевіркою встановлено, що
у періоді що перевірявся, ТзОВ
«Перевал» віднесено до складу валових
витрат, на підставі актів виконаних
робіт (наданих послуг) витрати
пов'язані з придбанням транспортних
послуг (на загальну суму 109851,67 грн.

Однак всупереч вимогам зазначених вище
норм підприємством не представлено для
перевірки первинні документи:
товарно-транспортні накладні,
подорожні листи, талони замовника, що
безпосередньо підтверджують отримання
таких транспортних послуг.

Крім того, у представлених актах
виконання робіт (наданих послуг )
пов'язаних з придбанням транспортних
послуг, не вказано місце складання,
зміст господарської операції, одиницю
виміру господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення та інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "Перевал"
здійснювало імпорт товарів від фірми
MITEX BUSINESS LLS, (1001 Connecticat Avenu NV Suite 1020Washington, DO
20036 USA), на основі укладеного Контракту
№ РМ - 1 - 101102 від 10 листопада 2002 року із
змінами № 1 від 11 жовтня 2003 року, № 2 від
01 грудня 2005 року, № 3 від 01 вересня 2006
року та № 4 від 01 травня 2007 року.

Відповідно до даного Контракту та ВМД,
постачальник здійснює поставку товару
на умовах СІР передбачених Правилами
"Інкотермс-90", які узгоджуються
сторонами для кожної поставки. Перелік
товарів і ціни вказуються в додатках,
які є невід'ємною частиною Контракту.

Згідно з Міжнародними правилами
інтерпретації комерційних термів,
продавець має ті ж зобов'язання, що і у
випадку умови СРТ, але додатково він
повинен забезпечити страхування
вантажу для усунення ризиків покупця в
зв'язку із загибеллю або пошкодженням
товару при перевезенні.

Окрім того, згідно умов контракту
поставки, всі витрати здійснюються за
рахунок постачальника, тобто MITEX BUSINESS
LLS.

Судом встановлено, що позивачем
завищено валові витрати на суму витрат,
пов'язаних з перевезенням вантажу із
Словаччини на митну територію України
до місця призначення м. Мукачево, що
підтверджується контрактом № РМ - 1- 101102
від 10 листопада 2002 року (із змінами) та
вантажно-митними деклараціями, на
загальну суму 55 851, 67 грн.

Отже, Свалявською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Закарпатської області правомірно
зменшено валові витрати позивача за
період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007
року на суму 109 851, 67 грн. з них - 54 000, 00
грн., які не підтверджено первинними
документами, що підтверджують послуги
по наданню транспортних перевезень на
території України (товарно-транспортні
накладні, подорожні листи, талони
замовника тощо), 55 851, 67 грн. -
відсутність підтверджуючих документів
та відповідно до умов поставки (СІР -
Мукачево).

Враховуючи наведені вище обставини та
оцінюючи зібрані докази, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
податковий кредит з податку на додану
вартість та валові витрати за період,
що перевірявся, сформовані з
порушенням вимог законодавства.

Крім того, в результаті перевірки
встановлено порушення вимог п.3.1 та п.3.2
с. 3 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» внаслідок чого
Свалявською міжрайонною державною
податковою інспекцією Закарпатської
області було прийнято податкове
повідомлення - рішення від 18 квітня 2008
року № /104-2300/71/10/23.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТзОВ «Перевал» реалізовано товар за
готівкові кошти на загальну суму 150 000
грн. без придбання торгового патенту, а
саме - згідно касової книги 25.04.2006 року
реалізовано товару на суму 30 600, 00 грн.,
згідно касової книги 26.04.2006 року
реалізовано товару на суму 400, 00 грн.,
згідно касової книги 22.12.2006 року
реалізовано товару на суму 72 200, 00 грн.,
згідно касової книги 25.12.2006 року
реалізовано товару на суму 10 000, 00 грн.,
згідно касової книги 22.12.2006 року
реалізовано товару на суму 26 800, 00 грн.,
згідно касової книги 12.01.2007 року
реалізовано товару на суму 10000, 00 грн.

Однак, у відповідності до п. 1 та п. 2 ст. 3
Закону України "Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності" патентуванню підлягає
торговельна діяльність, що
здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Під торговельною діяльністю,
відповідно до Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" слід
розуміти роздрібну та оптову торгівлю,
діяльність у торговельно-виробничій
(громадське харчування) сфері за
готівкові кошти, інші готівкові
платіжні засоби та з використанням
кредитних карток.

Отже, у порушення п. 3.1. та 3.2 ст. 3 Закону
України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності"
товариство з обмеженою
відповідальністю "Перевал" реалізувало
товар без придбання торгового патенту
на загальну суму 150 000 грн. в тому числі:
у квітні 2006 року -31 000, 00 грн., у грудні 2006
року - 109, 00 грн., у січні 2007 року - 10 000 грн.
Доказів зворотного позивачем суду не
надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1
ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перевал»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2010 року у справі № 2а-2007/08/0770 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
напротязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: Судді: О.Б. Заверуха О.М.
Гінда В.В. Ніколін