Справа № К/9991/18786/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/18786/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Головчук С.В., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Берегівському районі Закарпатської
області про нарахування підвищення до
пенсії як дітям війни, за касаційною
скаргою УПФ України в Берегівському
районі Закарпатської області на
постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23
квітня 2009 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року, -

встановив:

У березні 2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 звернулися в
суд із позовами до УПФ України в
Берегівському районі Закарпатської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивували тим,
що вони відносяться до категорії «діти
війни» і відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» мають право на щомісячну
державну соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.
Оскільки належна допомога їм не
виплачувалась, просили поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених їх прав і
зобов'язати відповідача здійснити
відповідні перерахунки за 2006-2008 роки у
розмірі 4471,20 грн.

Ухвалою Берегівського районного суду
Закарпатської області від 7 квітня 2009
року вказані позови об'єднано в одне
провадження.

Постановою Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23
квітня 2009 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність УПФ
України в Берегівському районі
Закарпатської області. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсій позивачам з підвищенням їх на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати за періоди з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року постанову Берегівського
районного суду Закарпатської області
від 23 квітня 2009 року скасовано,
прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність УПФ
України в Берегівському районі
Закарпатської області щодо невиплати
на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25
підвищення до пенсії як дітям війни.
Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,

ОСОБА_25 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно, з
врахуванням виплачених сум.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_17
та ОСОБА_18 закрито у зв'язку зі смертю
позивачів.

У касаційній скарзі УПФ України в
Берегівському районі Закарпатської
області, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_18, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25 до УПФ України в Берегівському
районі Закарпатської області про
поновлення пропущеного строку для
звернення до суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги як дітям війни,
ухвалити нове рішення, яким закрити
провадження по даній справі в частині,
що стосується перерахунку та виплати
підвищення до пенсії ОСОБА_15

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 18
червня 2012 року відкрито касаційне
провадження за вказаною касаційною
скаргою.

14 серпня 2012 року до суду касаційної
інстанції надійшло клопотання УПФ
України в Берегівському районі
Закарпатської області про закриття
провадження у справі відносно
позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_18 та ОСОБА_23 у
зв'язку з їх смертю, надано копії
довідок про смерть.

Розгляд справи проводиться в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами у відповідності до
статті 222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача стосовно
обставин, необхідних для прийняття
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги та поданої заяви,
колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року № 2195-IV дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Судами встановлено, що позивачі є
дітьми війни в розумінні статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» і мають право на державну
соціальну підтримку, зокрема,
відповідно до статті 6 цього Закону - на
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 1 січня 2006 року.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20 грудня 2005 року № 3235-IV з метою
проведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2006 рік дію статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Законом України від 19 січня 2006 року №
3367-IV до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» внесені
зміни, відповідно до яких пункт 17
статті 77 виключено, а статтю 110
викладена в такій редакції: установити,
що пільги дітям війни, передбачені
абзацом сьомим статті 5 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
запроваджуються з 1 січня 2006 року, а
статтею 6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» та «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» не були
визнані неконституційними та діяли
протягом 2006 року.

Оскільки до 19 січня 2006 року дію статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» було зупинено, а пізніше
Кабінет Міністрів України так і не
визначив порядку виплати 30% надбавки до
пенсії дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
позивачам виплату підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком.

Згідно з пункту 12 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням статті 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), зокрема,
положення пункту 12 статті 71 та статті 111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Відповідно до підпункту 2 пункту 41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI текст статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» викладено в наступній
редакції: «Дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), зокрема,
положення підпункту 2 пункту 41 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з ухваленням
Конституційним Судом України рішень
щодо неконституційності пункту 12
статті 71, статті 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» і
підпункту 2 пункту 41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» указані
правові норми втратили чинність і
застосуванню не підлягали, а тому
відповідач з 9 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 22 травня 2008 року повинен
був нараховувати і виплачувати
позивачам підвищення до пенсії,
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак з матеріалів справи вбачається,
що УПФ України в Берегівському районі
Закарпатської області наполягало на
відмові у задоволенні позову в зв'язку
з пропуском позивачами строку для
звернення до суду.

За приписами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом
та розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом
та розгляду справи в суді першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, позивачі мали право на
отримання підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
у відповідності до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у періоди з 9 липня 2007 року по

31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року,
але враховуючи те, що вони звернулися
до суду за захистом порушених їх прав у
березні 2009 року та не надали належних
доказів поважності причин пропущення
передбаченого законом строку для
звернення до адміністративного суду, а
відповідач наполягав на відмові в
задоволенні позову з цих підстав, то
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги лише з 22 травня 2008 року.

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
ПФ України за місцем проживання
пенсіонерів. Отже, обов'язок щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії позивачам, передбаченого
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладається на відповідне
територіальне УПФ України за їх місцем
проживання, яким в даному випадку є УПФ
України в Берегівському районі
Закарпатської області.

Крім того, слід звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та положень частини 3 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

За перевіркою матеріалів справи
вбачається, що у запереченні проти
адміністративного позову УПФ України в
Берегівському районі Закарпатської
області вказувало також на те, що
позивач ОСОБА_15 не має права на
отримання у 2008 році підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

За змістом частин 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

УПФ України в Берегівському районі
Закарпатської області не було надано
до суду першої інстанції будь-яких
доказів, на яких ґрунтувалися його
заперечення.

У апеляційній скарзі на постанову
Берегівського районного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2009
року УПФ України в Берегівському
районі Закарпатської області взагалі
не посилалось на зазначені раніше
обставини.

Суд першої інстанції, як і апеляційний
суд, встановили, що позивач ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, про що
свідчить відповідне посвідчення, і
достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення до пенсії у передбаченому
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
розмірі, не вбачається.

Частиною 1 статті 220 КАС України
встановлено, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
157 КАС України суд закриває провадження
у справі у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1219
Цивільного кодексу України до складу
спадщини не входять права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема, права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

Суд апеляційної інстанції правомірно
закрив провадження у справі за позовом
ОСОБА_17 та ОСОБА_18, оскільки як
вбачається із поданого відповідачем
клопотання та довідок про смерть,
зазначені позивачі померли.

Разом з тим, 14 серпня 2012 року до суду
касаційної інстанції надійшло
клопотання УПФ України в Берегівському
районі Закарпатської області про
закриття провадження у справі відносно
позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_18 та ОСОБА_23 у
зв'язку з їх смертю, надано копії
довідок про смерть. Згідно яких ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_18 -
ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_23 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

З матеріалів справи вбачається, що
апеляційним судом провадження у справі
за позовом ОСОБА_18 вже закрито в зв'язку
з її смертю.

За правилами частини 1 статті 228 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення в касаційному
порядку і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, встановлених
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_23
померли до ухвалення судом апеляційної
інстанції оскаржуваної постанови, ці
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва, то колегія суддів
дійшла висновку про скасування у даній
справі постанови Берегівського
районного суду Закарпатської області
від 23 квітня 2009 року та постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року в частині позовних вимог ОСОБА_7
та ОСОБА_23 і закриття провадження у цій
справі за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_23

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 224, 228, 230,
231 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року, якою скасовано постанову
Берегівського районного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2009
року, у справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Імре
Йосиповича, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_25 до Управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області про нарахування підвищення до
пенсії як дітям війни - залишити без
змін.

Постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23
квітня 2009 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року у справі в частині позовних
вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_23 - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_7
та ОСОБА_23 до Управління Пенсійного
фонду України в Берегівському районі
Закарпатської області про нарахування
підвищення до пенсії як дітям війни -
закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Головчук С.В.

Стародуб О.П.