Справа № 0870/8801/12
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/55217/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів: Леонтович К.Г., Мороз Л.Л.,
Мироненка О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року у справі № 0870/8801/12
за позовом відкритого акціонерного
товариства "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької
митниці про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року відкрите акціонерне
товариство "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" звернулося в
суд з позовом до Запорізької митниці, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати рішення Запорізької митниці
№112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012р. про
визначення митної вартості товару за 6
методом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що не
приймаючи до уваги надання всіх
необхідних і належних документів та
пояснень ВАТ "Запоріжсталь", які
дозволяють визначити митну вартість
товару за методом оцінки за ціною угоди
(метод № 1), а також не висловлюючи
будь-яких зауважень щодо достовірності
поданих документів, Запорізька митниця
прийняла рішення про визначення митної
вартості № 112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012 р.,
яким самостійно визначила митну
вартість товару за 6 (резервним)
методом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року, відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями відкрите акціонерне
товариство "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу Запорізька митниця Міндоходів
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що 10 жовтня 2011 року між ТОВ
Торговий дім "Шолоховський" (продавець)
та ВАТ "Запоріжсталь" (покупець) був
укладений контракт №ВП.1323.37515.11.101И
(далі - Контракт), відповідно до п. 1.1.
якого покупець зобов'язується оплатити
та прийняти, а продавець зобов'язується
поставити та продати вугілля кам'яне,
що іменується в подальшому "Товар".
Найменування, асортимент, кількість,
ціна та строк поставки товару
визначаються в Специфікаціях до даного
Контракту.

На виконання умов контракту ТОВ
Торговий дім "Шолоховський" у квітні 2012
року поставило на адресу ВАТ
"Запоріжсталь" на умовах DAF -кордон
Росії/України прикордонні станції
Червона Могила (згідно "Інкотермс-2000")
вугілля кам'яне, коксівне марки КС
кількістю 2998000 кг за ціною 155 доларів
США за тонну.

При митному оформленні вказаного
товару, який надійшов на адресу ВАТ
"Запоріжсталь" за контрактом від ТОВ
Торговий дім "Шолоховський", позивачем
була подана ВМД № 112030000/2012/010680 від
09.04.2012р. для митного оформлення вантажу
у режимі "Імпорт", митна вартість якого
визначена декларантом в розмірі
відповідно до ціни угоди (метод
визначення митної вартості № 1), а саме -
155 доларів США за тонну, виходячи з ціни,
встановленої сторонами у Контракті,
додатковій угоді до Контракту № 1 від
11.11.2011 та специфікації № 7 від 20.01.2012 до
Контракту на умовах поставки DAF - кордон
Росії/України, згідно "Інкотермс-2000".

Відповідачем при здійснені митного
оформлення товару виявлена
невідповідність заявленої митної
вартості товару ціновій базі ЄАІС ДМСУ
та поданих документів, що викликало
сумніви щодо заявленої митної вартості
товару та на підставі п. 11 Порядку № 1766
митний орган витребував від декларанта
ряд додаткових документів для
визначення митної вартості, а саме:
сертифікат про походження товару;
відповідну бухгалтерську
документацію: копії первинних
бухгалтерських документів, згідно з
якими товар було знято з
обліку/балансу, випущено зі складу,
видаткові накладні, тощо; інші
документи для підтвердження заявленої
у декларації митної вартості товарів
за власним бажанням декларанта.

Представник позивача був ознайомлений
з необхідністю надання додаткових
документів, про що свідчить його підпис
на Декларації митної вартості №
112030000/2012/010680 від 09.04.2012р. та зазначив про
неможливість надати затребувані
документи на час митного оформлення.

З підстав ненадання витребуваних
документів, відповідачем було прийняте
рішення про визначення митної вартості
товарів №112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012,
відповідно до якого відповідачем
визначено митну вартість товару за
методом № 6.

Згідно вказаного рішення підставою
його прийняття та джерелом інформації,
що використовувалася митним органом
для визначення митної вартості є
відмова від подання декларантом
додаткових документів згідно п.п.11,14
ПКМУ від 20.12.2006 №1766. Метод № 1 неможливо
застосувати в зв'язку із відмовою
декларанта надати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. З декларантом
проведена консультація, за
результатами якої прийняте рішення про
неможливість використання методів № 2,3
у зв'язку з невідповідністю умов згідно
ст.ст.268, 269 МКУ. При визначенні митної
вартості застосована наявна у митного
органу інформація щодо вартості
товару, застосований метод № 6 у
відповідності з вимогами статті 273 МК
України. ВМД від 16.03.2012 № 110010000/2/1894, від
21.03.2012 №110010000/2/2045, від 22.03.2012 № 702020001/2/2539.

Листом від 26.04.2012 № 07-04-10-24/5126 Запорізька
митниця повідомила позивача про
прийняте рішення щодо можливості
випуску товару "вугілля кам'яне
коксівне марки КС (2998 тон)",
імпортованого позивачем на виконання
контракту від 10.10.2011 № ВП.1323.37515.11.101И,
рахунку-фактури від 27.03.2012 № 00000158, під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів, згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
Запорізькою митницею - рішення про
визначення митної вартості товарів від
24.04.2012 № 112030000/2012/000133/1, у зв'язку з чим
позивачем була подана ВМД №112030000/2012/012676
від 27.04.2012 та оформлена Декларація
митної вартості (форми ДМВ-2) №
112030000/2012/012676 від 27.04.2012. Також ВАТ
"Запоріжсталь" були сплачені до
державного бюджету України суми
податків та зборів згідно з митною
вартістю товару, визначеною митним
органом.

Листом від 02.07.2012 № 95/2051770 ВАТ
"Запоріжсталь" звернулося з проханням
до Запорізької митниці переглянути
рішення про здійснення митної оцінки
товару із застосування методу № 6 та
застосувати митну вартість за методом
№1 і у разі прийняття митним органом
рішення про застосування митної
вартості, визначеної декларантом,
повернути надмірно сплачені податки та
збори. ВАТ "Запоріжсталь" був наданий
відповідачу документ згідно з
додатком, а саме, сертифікат про
походження товару форми СТ-1 № RUUА
від 16.05.2012.

Відповідач листом від 07.07.2012 № 07-04-10-24/7010
повідомив позивача, що протягом дії
гарантійних зобов'язань ВАТ
"Запоріжсталь" додатково надано лише
сертифікат про походження товару форми
СТ-1 від 16.05.2012 № RUUА. Додаткові
документи для підтвердження рівня
заявленої митної вартості товарів, які
були затребувані на момент митного
оформлення не були надані в повному
обсязі, що не дає можливості митному
органу упевнитись в достовірності
визначеної декларантом митної
вартості товару. Враховуючи викладене,
Запорізька митниця не вбачає законних
підстав щодо перегляду та скасування
рішення про визначення митної вартості
№ 112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої і апеляційної
інстанцій виходили з того, що,
позивачем в порушення вимог чинного
законодавства, не виконані в повному
обсязі законні вимоги Митниці щодо
надання додаткових документів,
необхідних для розгляду питання щодо
встановлення дійсної митної вартості
товару, в зв'язку з чим подальші дії
відповідача є такими, що вчинені у
межах та у спосіб, передбачений МК
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонам
виник спір щодо законності прийнятого
відповідачем рішення №112030000/2012/000133/1
від 24.04.2012р. про визначення митної
вартості товару за 6 (резервним)
методом.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, регулювалися Митним
кодексом України, що був чинним до
01.06.2012р.

Відповідно ст.264 МК України заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що, враховуючи наявну у
митного органу інформацію про те, що
вартість товару цього ж виробника, який
вже оформлювався митними органами,
перевищує заявлений декларантом
рівень митної вартості, а надані
декларантом документи для митного
оформлення товару не підтверджували
визначену позивачем об'єктивну митну
вартість товару за першим методом, у
митного органу були обґрунтовані
сумніви в правильності заявленої
митної оцінки товару. За таких
обставин, митний орган обґрунтовано
запропонував позивачу надати
додаткові документи, перелічені у
пункті 11 Порядку.

Позивачем витребувані відповідачем
належні документи не були надані, що
дало підстави для визначення митної
вартості товару

Згідно ст.266 МК України, діючої на час
спірних правовідносин, визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); за ціною договору
щодо ідентичних товарів; за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; на основі віднімання вартості;
на основі додавання вартості
(обчислена вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митному органу надане право
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості та митний
орган має право упевнитися в
достовірності декларації чи будь-якого
документу, поданого для цілей
визначення митної вартості.

Крім того, позиція митного органу щодо
неможливості послідовного
застосування методів оцінки митної
вартості обов'язково повинна бути
обґрунтована та відображена у рішенні
про застосування іншого методу, ніж
вказаний декларантом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач при
визначенні митної вартості товару
застосував 6 (резервний) метод
визначення митної вартості товару з
посиланням на неможливість
застосування 1-3 методів визначення
митної вартості товару, та наявну
інформацію про митну вартість товару
за ВМД від 16.03.2012 р. і від 22.03.2012 р., митна
вартість спірного товару була
визначена за резервним методом. В
оскаржуваному рішенні митний орган не
вказав та не обґрунтував неможливості
послідовного застосування попередніх
4-5 методів оцінки митної вартості, що є
порушенням вимог ст.266 МК України.

Виходячи з наведеного рішення
Запорізької митниці щодо застосування
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості товару без
послідовного застосування попередніх
4-5 методів, як це встановлено частиною 5
статті 266 МК, та без обґрунтування
неможливості їх застосування прийняте
з порушенням ст.266 МК України, тому та
наявні підстави для скасування
оскаржуваного рішення митного органу
№112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012р. про
визначення митної вартості товару за 6
(резервним) методом, як протиправного,
яке не відповідає вимогам наведеної
законодавчої норми.

Враховуючи викладене, суди першої і
апеляційної інстанцій дійшли до
помилкових висновків про
необґрунтованість позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування
рішення запорізької митниці про
визначення митної вартості товару
№112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012 р..

Відповідно ст.229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанції при ухваленні судових рішень
порушили норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення необґрунтованих рішень.

За таких обставин доводи касаційної
скарги спростовують висновки судів
першої і апеляційної інстанцій, тому
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню із скасуванням рішень
судів першої і апеляційної інстанцій з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог із
визнанням протиправним та скасуванням
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012 р..

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року скасувати,ухвалити
по справі нове рішення.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112030000/2012/000133/1 від 24.04.2012 р..

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: