Справа № К-39529/10-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К-39529/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього
А.Ф.

при секретарі Сперкач Т.В.

за участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
юстиції у Житомирській області про
визнання незаконним наказів про
накладення дисциплінарного стягнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом, у якому просив
визнати незаконним накази начальника
Головного управління юстиції у
Житомирській області Шундрика В.В. №
732/к від 01 грудня 2009 року про накладення
дисциплінарного стягнення та № 810/к від
23 грудня 2009 року про звільнення. Просив
поновити його на роботі, стягнути
середній заробіток та судові витрати.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 03
березня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року, позивачу у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення, та ухвалити нове судове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення судів
попередніх інстанцій не ґрунтуються на
положеннях зазначеної норми, оскільки
прийняті по недостатньо з'ясованим і
перевіреним обставинам справи, що
мають значення для її правильного
вирішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 2003 року ОСОБА_2
працював старшим державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Баранівського районного управління
юстиції Житомирської області.

Згідно наказу начальника головного
управління юстиції у Житомирській
області № 732/к від 01 грудня 2009 року за
неналежне виконання своїх обов'язків
ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності - оголошено догану.

Підставою для винесення вказаного
наказу було подання заступника
начальника головного управління
юстиції у Житомирській області -
начальника відділу державної
виконавчої служби - Омельченка Н.А,
подання заступника начальника
Баранівського районного управління
юстиції - начальника відділу державної
виконавчої служби - Северчука П.П. та
акт від 24.11.2009 року про те, що по 150
виконавчих провадженнях, що перебували
на виконанні у позивача, порушено
строки їх виконання, передбачені ст. 25
Закону України "Про виконавче
провадження".

Крім того, у більшості виконавчих
провадженнях, окрім постанови про
відкриття виконавчого провадження та
супровідного листа про направлення
постанови сторонам виконавчого
провадження, інші матеріали
(процесуальні документи) відсутні.
Також, по зведеному виконавчому
провадженню про стягнення боргів з ПСП
"Маяк", с. Гриньки (10 виконавчих
проваджень) позивачем не вчинено
виконавчих дій, направлених на
встановлення та перевірку майнового
стану підприємства - боржника та не
винесено постанову про арешт каси
підприємства.

Наказом начальника головного
управління юстиції у Житомирській
області № 810/к від 23 грудня 2009 року
ОСОБА_2 за систематичне невиконання без
поважних причин своїх посадових
обов'язків, а саме - порушення вимог
статей 5, 25, 30, 43, 44, 49, 59, 63 Закону України
"Про виконавче провадження", розділу 4.19,
пунктів1.7.4, 11.2.7 та 11.2.8 Інструкції про
проведення виконавчих дій, розділу 3
Порядку передачі матеріалів
виконавчого провадження з одного
органу державної виконавчої служби до
іншого або виконавчої групи, від одного
державного виконавця до іншого, пункту
3.8 Порядку роботи з документами в
органах державної виконавчої служби, з
урахуванням оголошеної догани,
відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України
було звільнено із займаної посади.

Підставою для винесення вказаного
наказу було подання заступника
начальника Головного управління
юстиції у Житомирській області -
начальника відділу державної
виконавчої служби - Омельченко Н.А,
постанова про результати перевірки
виконавчого провадження від 21.12.2009 року
№ 24/2/3/2009. Так поряд з іншими
порушеннями, що були виявлені при
перевірці начальником відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області дій старшого виконавця ОСОБА_2,
було виявлено, що при виконанні
зведеного виконавчого провадження (ВП
№3719098) про стягнення коштів з ТОВ
"Баранівський фарфоровий завод" на
користь фізичних та юридичних осіб, дії
позивача визнані такими, що не
відповідають вимогам статтей 5, 25, 30, 43,
44, 49, 59, 63 Закону України "Про виконавче
провадження", розділу 4.19, пунктів 1.7.4,
11.2.7, 11.2.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій, розділу 3 Порядку
передачі матеріалів виконавчого
провадження з одного органу державної
виконавчої служби до іншого або
виконавчої групи від одного державного
виконавця до іншого, пункту 3.8 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивача правомірно
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за неналежним чином
виконання свої службових обов'язків у
вигляді догани та в подальшому
звільнено.

Згідно статті 139 Кодексу законів про
працю України працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів
про працю України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення. Законодавством, статутами
і положеннями про дисципліну можуть
бути передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Згідно зі статтею 148 Кодексу законів
про працю України дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю
України передбачено, зокрема, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Відповідно до положень частини 1 статті
8 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
контроль за своєчасністю,
правильністю, повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник органу державної
виконавчої служби, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
та керівник вищестоящого органу.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що
забороняється втручання інших
державних або недержавних органів та
їх посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка чи
вилучення документа виконавчого
провадження здійснюється лише за
рішенням суду.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
керівник органу державної виконавчої
служби при здійсненні контролю за
діями державного виконавця під час
виконання рішень, якщо вони суперечать
вимогам Закону, вправі своєю
постановою скасувати постанову, акт,
інший процесуальний документ,
винесений у виконавчому провадженні
державним виконавцем, який йому
підпорядкований, зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, передбаченому
цим Законом. Постанова керівника
органу державної виконавчої служби
може бути оскаржена сторонами
виконавчого провадження до
вищестоящого органу державної
виконавчої служби або до суду в
10-денний строк з моменту її винесення.

Судами попередніх інстанцій не було
встановлено, чи виносилися будь-які
документи керівником ВДВС по 150
виконавчих проваджень, яки перебували
на виконанні у позивача, і в яких,
порушено строки виконання по
виконавчим документам в порядку вимог
частини 2 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження».

Судами також не досліджувалися ці
провадження, а тому належним чином не
було перевірено та не встановлено, чи
були саме з вини державного виконавця
порушені строки виконання, передбачені
ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження», з урахуванням відпустки
та лікарняних ОСОБА_2 за 2009 рік.

Судами не досліджувалися й інші
виконавчі провадження про стягнення
боргів та штрафів з ПСП «Маяк» щодо
виконання яких державним виконавцем не
було вчинено виконавчих дій, що
слугувало підставою для притягнення
ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності.

Судами не встановлювалося, чи
оскаржувалася в установленому законом
порядку постанова начальника відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області дій № 24/2/3/2009 від 21.12.2009 року про
визнання дій позивача такими що не
відповідають вимогам Закону під час
вчинення ним виконавчих дій по
зведеному виконавчому провадженню про
стягнення боргу з ТОВ «Баранівський
фарфоровий завод» та не досліджувалося
саме виконавче провадження.

Крім того, відповідно до Порядку
проведення службового розслідування
стосовно державних службовців,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 13 червня 2000 року N 950
стосовно державних службовців (до яких
відноситься і позивач) може бути
проведено службове розслідування у
разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян.

Судами не встановлювалося, чи
проводилося службове розслідування
щодо систематичного неналежного
виконання ОСОБА_2 службових обов'язків,
за які його було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани та звільнення.

Судами не було витребувано документ
про розмір середнього заробітку
ОСОБА_2 на час його звільнення.

Оскільки, зазначені обставини мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи, а зазначені
порушення не можуть бути усунені судом
касаційної інстанції, то прийняті
судами рішення не можна визнати
законними і обґрунтованими.

Слід також зазначити, що частиною
другою статі 71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до положень частини 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 03
березня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2010 року скасувати, а
справу за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного
стягнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній