Справа № 1570/4823/2012
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/4823/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернаціональні
телекомунікації» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 11 грудня 2012 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернаціональні телекомунікації» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.08.2012 року №, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ТОВ «Інтернаціональні
телекомунікації» звернулось з
вищевказаним адміністративним
позовом.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі Державної податкової служби
була проведена камеральна перевірка
податкової звітності з податку на
додану вартість за травень 2012 року, за
результатами якої був складений та
підписаний акт від 08.07.2012 року №
75/24-0/30109015/4, в якому зафіксовано
допущення позивачем порушення пп. 50.1
ст. 50, пп. 200.3. ст. 200 Податкового кодексу
України, п. 5 розділу ІХ Порядку
заповнення та подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.11.2011 року № 1492, а саме: методологічну
помилку (порушення), що вплинула на
розрахунки з бюджетом.

На підставі вказаного акту,
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби прийнято
податкове повідомлення-рішення від
02.08.2012 року № про донарахування
позивачу податку на додану вартість в
сумі 283 867 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 141 933 грн.

Позивач не згоден з порядком
проведення перевірки, висновками акту
камеральної перевірки та прийнятим на
його підставі податковим
повідомленням-рішенням, посилаючись на
те, що, по-перше, позивач надав
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за січень
2012 року, в якому збільшило суму рядку 20.2
у розмірі 279 482 грн. та відповідно у
нього відсутнє донараховане податкове
зобов'язання, по-друге, підприємство
позивача вважає, що податкова
декларація з податку на додану
вартість за травень 2012 року складена
без порушень чинного законодавства, а
саме: виправлення значення рядка 24
податкової декларації з ПДВ за січень
2012 року не могло вплинути на значення
рядка 25 податкової декларації з ПДВ за
лютий місяць 2012 року, так як у
податковій декларації з ПДВ за січень
2012 року у підприємства позивача не було
підстав для заповнення рядка 24;
підприємство позивача не відображало в
податкових деклараціях з ПДВ за
березень і квітень 2012 року у рядку 20.2
ніяких даних, тому позивачу
незрозуміло нарахування податку в сумі
283 867 грн., яке повинно було бути
зазначено позивачем у рядку 21
декларації, по-третє, позивач вважає, що
відповідач не мав право проводячи
камеральну перевірку податкової
звітності з ПДВ за травень 2012 року
перевіряти податкові декларації за
січень, лютий, березень і квітень 2012
року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ТОВ «Інтернаціональні
телекомунікації» подало апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не доведені обставини, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтернаціональні
телекомунікації» має статус юридичної
особи та знаходиться на обліку як
платник податків у СДПІ по роботі з ВПП
у м. Одесі Державної податкової служби.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтернаціональні
телекомунікації» на адресу СДПІ по
роботі з ВПП у м. Одесі Державної
податкової служби подана податкова
декларація з податку за додану
вартість за травень 2012 року.

Головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
податкового супроводження підприємств
транспорту та зв'язку СДПІ по роботі з
ВПП у м. Одесі Державної податкової
служби Дегтярьовою Н.В. була проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з ПДВ за травень 2012 року, за
результатами якої був складений та
підписаний акт від 08.07.2012 року №
75/24-0/30109015/4.

Вказаним актом зафіксовано допущення
позивачем порушення пп. 50.1 ст. 50, пп. 200.3.
ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5
розділу ІХ Порядку заповнення та
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 25.11.2011 року №
1492, а саме: методологічну помилку
(порушення), що вплинула на розрахунки з
бюджетом, яке полягає в тому, що
позивачем не були враховані дані
уточнюючих розрахунків (уточнюючі
розрахунки, у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за січень
2012 року: від 24.02.2012 року, 06.04.2012 року,
04.05.2012 року; за лютий 2012 року: від 30.03.2012
року, 03.04.2012 року, 04.04.2012 року, 06.04.2012 року;
за березень 2012 року: 04.05.2012 року; за
квітень 2012 року: від 23.05.2012 року), що
вплинуло на невірне визначення суми
податку, що підлягає сплаті до
Державного бюджету України в сумі 283 867
грн. та не відобразило суму недоплати
за лютий 2012 року у складі декларації за
травень 2012 року. Так, в акті
зафіксовано, що згідно з декларацією за
січень 2012 року рядок 20.2 «Зарахування
від'ємного значення різниці поточного
звітного періоду»мав показники 1 118 295
грн.; 24.02.2012 року позивач подав
уточнюючий розрахунок, в якому зменшив
від'ємне значення різниці поточного
звітного періоду на 10 674 грн.; 06.04.2012 року
знову подав уточнюючий розрахунок та
ще зменшив від'ємне значення різниці на
457 468 грн.; 04.05.2012 року подав уточнюючий
розрахунок, в якому збільшив від'ємне
значення на 184 275 грн., разом за січень 2012
року (з урахуванням показників
уточнюючих розрахунків) від'ємне
значення різниці поточного звітного
періоду стало 834 428 грн. Позивач подає
декларацію з ПДВ за лютий 2012 року та в
ній вказує показники в рядку 21.1
«Залишок від'ємного значення різниці
поточного звітного періоду»1 118 295 грн.,
без урахування уточнюючого розрахунку,
і після того, як подав останній
уточнюючий розрахунок за січень 2012
року від 04.05.2012 року, не вніс вказані
дані у декларацію за лютий 2012 року.

Позивач подавав на адресу відповідача
заперечення до акту № 2948/17 від 26.07.2012
року, які відповіддю від 01.08.2012 року №
7798/10/24-044 були відхилені відповідачем.

На підставі вказаного акту
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби прийнято
податкове повідомлення-рішення від
02.08.2012 року № про донарахування
позивачу податку на додану вартість в
сумі 283 867 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 141 933 грн.

Були досліджені податкові декларації з
ПДВ за спірний період та уточнюючі
розрахунки, подані позивачем за
спірний період.

26.07.2012 року позивач подавав до
податкового органу уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за січень 2012 року, в якому
виправлені показники рядку 17 на 273 193
грн. та рядку 20.2 на 279 482 грн. Вказаний
уточнюючий розрахунок не був прийнятий
податковим органом як податкова
звітність, про що позивач був
повідомлений листом від 02.08.2012 року №
7488.

У зв'язку з цим, 02.08.2012 року позивачем
повторно був поданий до податкового
органу уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за січень 2012 року з тими самими
показниками, який був прийнятий
відповідачем як податкова звітність.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що податковий орган правомірно
виявив допущення позивачем порушення
п. 5 розділу ІХ Порядку, а саме:
методологічну помилку (порушення)
позивача, що вплинула на розрахунки з
бюджетом.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

За змістом пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75
Податкового кодексу України,
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні органу
державної податкової служби виключно
на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Порядок ведення камеральної перевірки
визначений ст. 76 Податкового кодексу
України, якою передбачено, що
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком.

Згідно п. 200.10. ст. 200 Податкового кодексу
України, протягом 30 календарних днів,
що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

За змістом п. 49.2. ст. 49 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді.

На підставі п. 50.1. ст. 50 Податкового
кодексу України, у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені. Платник податків,
який самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
недоплати та штраф у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому
виявлено факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку. Якщо після подачі
декларації за звітний період платник
податків подає нову декларацію з
виправленими показниками до
закінчення граничного строку подання
декларації за такий самий звітний
період, то штрафи, визначені у цьому
пункті, не застосовуються.

У відповідності до п. 50.2. ст. 50
Податкового кодексу України платник
податків під час проведення
документальних планових та
позапланових перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки,
встановлені статтею 177 цього Кодексу.

За змістом п. 50.3. ст. 50 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків подає уточнюючий розрахунок
до податкової декларації, поданої за
період, що перевірявся, або не подає
уточнюючий розрахунок протягом 20
робочих днів після дати складення
довідки про проведення електронної
перевірки, якою встановлено порушення
податкового законодавства,
відповідний контролюючий орган має
право на проведення позапланової
перевірки платника податків за
відповідний період.

На підставі п.п. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Отже на момент камеральної перевірки
поточні показники податкових
зобов'язань не містили інформацію про
заниження податкових зобов'язань,
оскільки претензії податкового органу
були до показників податкової
декларації за січень 2012 року, що
фактично не могло бути охоплено
вказаною перевіркою, з огляду на період
її проведення, який зазначений у
відповідному наказі.

В ході судового розгляду встановлено,
що в поданій позивачем податковій
декларації з податку на додану
вартість за січень 2012 року рядок 20.2
«Зарахування від'ємного значення
різниці поточного звітного
періоду»мав показники 1 118 295 грн.

24.02.2012 року позивач подав уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за січень 2012 року, в якому
зменшив від'ємне значення різниці
поточного звітного періоду на 10 674 грн.

06.04.2012 року позивач знову подав
уточнюючий розрахунок за січень 2012
року та ще зменшив від'ємне значення
різниці на 457 468 грн.

04.05.2012 року позивач подав уточнюючий
розрахунок за січень 2012 року, в якому
збільшив від'ємне значення на 184 275 грн.

З урахуванням показників
вищезазначених уточнюючих розрахунків
за січень 2012 року рядок 20.2 «Зарахування
від'ємного значення різниці поточного
звітного періоду»повинен був мати
показники 834 428 грн.

Також встановлено, що позивач подав
податкову декларацію з ПДВ за лютий 2012
року та в ній вказав показники в рядку
21.1 «Залишок від'ємного значення
різниці поточного звітного періоду»1 118
295 грн., а не 834 428 грн., а саме: подавши
останній уточнюючий розрахунок за
січень 2012 року від 04.05.2012 року, позивач
не вніс вказані дані у декларацію за
лютий 2012 року та відповідно ці
показники не були враховані в
податковій декларації з ПДВ за травень
2012 року.

Згідно п. 200.1., 200.2 ст. 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

За змістом п. 200.3. ст. 200 Податкового
кодексу України, при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми

податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового

боргу - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

На підставі п. 4.6.3. Порядку заповнення
та подання податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.11.2011 року № 1492, якщо за результатами
поточного звітного (податкового)
періоду платником податку визначено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту (заповнено рядок 19
декларації), така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні (податкові) періоди з
податку на додану вартість, у тому
числі розстроченого або відстроченого
відповідно до Кодексу (що значиться на
особовому рахунку платника на перше
число звітного (податкового) періоду
(відображається у рядку 20.1 декларації)),
а решта зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 20.2 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.1 декларації наступного
звітного (податкового) періоду), що
позивачем не було виконано.

У відповідності до п.п. 4.6.4, 4.6.5., 4.6.6.
вказаного Порядку, якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається (Д2) (додаток 2).
Платники, які відповідно до статті 200
розділу V Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість та заповнили рядок 22
декларації, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають
(Д3) (додаток 3). Значення рядка 3 (Д3)
(додаток 3) переноситься до рядка 23
декларації за поточний звітний
(податковий) період. Залежно від
обраного платником напряму повернення
суми бюджетного відшкодування (на
рахунок цього платника у банку або у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів) така сума
вказується або в рядку 23.1, або у рядку
23.2, або частково розподіляється у
рядках 23.1 та 23.2 декларації. При цьому
платники податку, які мають право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняли рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування на рахунок у
банку (заповнено рядок 23.1 декларації),
подають (Д4) (додаток 4). Залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Згідно п. 5 розділу ІХ вказаного
Порядку, у разі виправлення значення
рядка 24 декларації, яке у майбутніх
звітних періодах впливало на значення
рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий
розрахунок подається за кожний звітний
період, у якому значення рядка 24
декларації впливало на значення рядка
25 чи рядка 23.

Відповідно до п. 72.1.1.1 п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72
Податкового кодексу України для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючого
органу використовується інформація, що
надійшла від платників податків та
податкових агентів, зокрема
інформація, що міститься в податкових
деклараціях, розрахунках, інших
звітних документах.

На підставі п. 83.1.2 п. 8.3.1 ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є податкова
інформація.

Водночас в листах Комітету Верховної
Ради України по питанням фінансів та
банківської діяльності №06-10/167 від
20.03.2001 року та ДПА України №9018/23-3317 від
06.07.2001 року визначені поняття термінів -
арифметична та методологічна помилки.

Арифметична помилка - помилка або
описка, допущені платником податку при
заповненні декларації (розрахунків)
або додатків до них, зокрема при
виконанні арифметичних дій (додавання
або відрахування відповідних рядків), а
також описки, допущені при перенесенні
даних із додатків, на підставі яких
заповнюються відповідні рядки
декларації (неправильно поставлена
кома при застосуванні одиниці виміру,
неправильно перенесений підсумок з
додатка та ін.)

Методологічна помилка - помилка
допущена платником податків при
складанні ним декларації, яка полягає у
неправильному застосуванні або
незастосуванні ставок оподаткування
чи коефіцієнтів при визначенні
податкового зобов'язання з того чи
іншого податку, збору (обов'язкового
платежу).

Згідно Листа Державної податкової
адміністрації від 06.07.2001 № 9018/7/23-3317
"Щодо застосування штрафних санкцій у
разі виявлення арифметичних або
методологічних помилок в поданій
платником податків податковій
декларації" під "методологічною
помилкою" слід розуміти помилку,
допущену платником податків при
складанні ним декларації, яка полягає у
неправильному застосуванні або
незастосуванні ставок оподаткування
чи коефіцієнтів при визначенні
податкового зобов'язання з того чи
іншого податку, збору (обов'язкового
платежу).

При цьому Державна податкова
адміністрація України звертає увагу,
що при прийнятті рішень за допущені
арифметичні та методологічні помилки,
які призвели до заниження об'єкта
оподаткування, у кожному конкретному
випадку слід об'єктивно враховувати
причини та обставини, що призвели до
виникнення таких помилок, і
застосовувати штрафні санкції за
наявності достатніх підстав щодо
намірів навмисного ухилення від сплати
податкових зобов'язань із врахуванням
розмірів заниження об'єкта
оподаткування.

Таким чином в контексті вказаних норм
сам по собі факт прийняття або
неприйняття податковим органом
уточнюючого розрахунку не позбавляє
вказаний документ ознак податкової
інформації, що містила дані про
збільшення позивачем суми від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на суму 279 482 грн., яка
обов'язково повинна була враховуватися
податковим органом при прийнятті
податкового повідомлення-рішення від 02
серпня 2012 року № .

Отже, внаслідок незастосування п. 72.1.1.1
п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу
України та п. 83.1.2 п. 8.3.1 ст. 83 Податкового
кодексу України суд першої інстанції
дійшов помилкових висновків про
правомірність дій відповідача при
винесені повідомлення - рішення від 02
серпня 2012 року № оскільки
поданий 26.07.2012 р. уточнюючий розрахунок,
яким позивачем збільшено у січні суму
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту на суму 279 482 грн.,
незалежно від факту його визнання або
невизнання податковою звітністю є
податковою інформацією, яку відповідач
дослідив та повинен врахувати при
прийнятті зазначеного
рішення-повідомлення і що не було
враховано судом першої інстанції. До
того ж, 02.08.2012 р., в день прийняття
повідомлення - рішення № , до
податкового органу було подано
аналогічний уточнюючий розрахунок про
збільшення позивачем у січні 2012 г. суми
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту на суму 279 482 грн.
(мається в матеріалах справи), який був
прийнятий податковим органом та
відповідно визнаний податковою
звітністю.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інтернаціональні телекомунікації» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні справи неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосовані
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому, керуючись п.п. 1, 4 ст. 202 КАС
України, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою
адміністративний позов слід
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.п.
1, 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернаціональні телекомунікації»-
задовольнити, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2012 року у справі № 1570/4823/2012 -
скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернаціональні телекомунікації» -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
02.08.2012 року №.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 17 березня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян