Справа № 2а-0770/3662/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.
Справа № 876/6385/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 р. по
справі за позовом Свалявської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби до
Свалявського районного комунального
підприємства водопостачання та
водовідведення про стягнення
заборгованості,-

встановив:

13.12.2012 року позивач - Свалявська
міжрайонна державна податкова
інспекція Закарпатської області
(надалі - Свалявська МДПІ) звернулась до
суду з позовом до Свалявського
районного комунального підприємства
водопостачання та водовідведення
(надалі Свалявське РКПВВ), у якому, із
урахуванням уточнення до позовних
вимог, просить стягнути з Свалявського
РКПВВ заборгованість по податку на
додану вартість в розмірі 44974,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
по ПДВ у сумі 529494,80 грн. Постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.11.2012 року
у справі № 2а-0770/3123/12 стягнуто з
Свалявського РКПВВ 269237,36 грн., в зв'язку
з чим у відповідача наявний борг у сумі
260257,44 грн., який Свалявська МДПІ просить
стягнути.

12 лютого 2013 року до суду надійшла заява
про уточнення позовних вимог (лист
Свалявської МДПІ від 28.01.2013 року за №
212/240/10, згідно якої зменшено позовні
вимоги та просить стягнути 44974,90 грн. з
тих підстав, що відповідачем 21.12.2012
року погашено заборгованість у сумі
483400,00 грн., в зв'язку з чим при наявності
загальної суми боргу 260257,44 грн.
залишається непогашеною
заборгованість у сумі 44974,90 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 р. в
задоволені позову Свалявської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області до
Свалявського районного комунального
підприємства водопостачання та
водовідведення про стягнення
заборгованості у сумі 44974,90 грн.. в
уточненому (зменшеному) предметі
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Так, правовідносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів
регулює Податковий кодекс України від
02.12.2010 року № 2755-VІ, який, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Пунктом 95.3 ст.95 ПК України передбачено,
що стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Пункт 95.4 цієї статті
передбачає стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу за рахунок
належних платнику готівкових коштів на
підставі рішення суду.

Свалявська МДПІ звернулась до суду з
позовом, яким просить стягнути з
Свалявського РКПВВ заборгованість у
сумі 44974,90 грн. при цьому, згідно
первісного позову - зазначено про
наявність податкового боргу у сумі
260257,44 грн. (оскільки з загального боргу
Свалявського РКПВВ у сумі 529494,80 грн.
частина боргу у сумі 269237,44 грн. стягнута
за постановою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
21.11.2012 року у справі № 2а-0770/3123/12 (а.с.59-61),
в зв'язку з чим станом на час звернення
до суду з позовом за Свалявським РКПВВ
був борг у сумі 260257,44 грн.).

При цьому після звернення Свалявської
МДПІ з позовом до суду про стягнення
боргу у сумі 260257.44 грн., Свалявським
РКПВВ сплачено в рахунок погашення
заборгованості по ПДВ 483400,00 грн., що не
заперечується позивачем та в зв'язку з
чим подано заяву про зменшення
позовних вимог (при наявній станом на
час сплати суми податкового боргу у
розмірі 260257,44 грн. яка зазначена сумою
стягнення за первісним позовом та
сплатою 483400,00 грн.).

Слід зазначити, що Свалявська МДПІ
зменшила позовні вимоги за позовом до
суми 44974,90 грн., не беручи до уваги
наявне судове рішення (постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.11.2012 року
у справі № 2а- 0770/3123/12, рішення суду
набрало законної сили), яким стягнуто
зі Свалявського РКПВВ заборгованість у
сумі 269237,36 грн., тобто, Свалявською МДПІ
не доведено наявність заборгованості
Свалявського РКПВВ по ПДВ у сумі 44974.90
грн.

Відповідно до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст.20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Цим Кодексом (ПК України) визначено
порядок погашення податкового боргу
комунальних підприємств, який
встановлено ст. 96 ПК України, та саме
норми ст. 96 ПК України підлягають
застосуванню до спірних правовідносин
(оскільки Свалявське РКПВВ є
комунальним підприємством).

Згідно п. 96.1. ст. 96 ПК України, у разі
якщо сума коштів, отримана від продажу
внесеного в податкову заставу майна
комунального підприємства, не покриває
суму його податкового боргу і витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням публічних торгів, або у
разі відсутності у такого боржника
власного майна, що відповідно до
законодавства України може бути
внесено в податкову заставу та
відчужено, орган державної податкової
служби зобов'язаний звернутися до
органу місцевого самоврядування чи
органу виконавчої влади, до сфери
управління якого належить майно такого
платника податків, з поданням щодо
прийняття рішення про:

-виділення коштів місцевого бюджету на
сплату податкового боргу такого
платника податків. Рішення про
фінансування таких витрат
розглядається на найближчій сесії
відповідної ради;

-затвердження плану досудової санації
такого платника податків, який
передбачає погашення його податкового
боргу;

-ліквідацію такого платника податків
та призначення ліквідаційної комісії;

-прийняття сесією відповідної ради
рішення щодо порушення справи про
банкрутство платника податків.

Пунктом 96.3 ст. 96 ПК України встановлено,
що відповідь щодо прийняття одного із
зазначених рішень надсилається органу
державної податкової служби протягом 30
календарних днів з дня направлення
звернення. У разі неотримання
зазначеної відповіді у визначений цим
пунктом строк або отримання відповіді
про відмову у задоволенні його вимог
орган державної податкової служби
зобов'язаний звернутися до суду із
позовною заявою про звернення
стягнення податкового боргу на кошти
державного органу, в управлінні якого
перебуває таке державне (комунальне)
підприємство або його майно.

Згідно пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податкова застава - спосіб
забезпечення сплати платником
податків грошового зобов'язання та
пені, не сплачених таким платником у
строк, визначений цим Кодексом.
Податкова застава виникає на
підставах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено,
що з метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу.

Слід зазначити, що право податкової
застави поширюється на будь-яке майно
платника податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків
(крім випадків, передбачених п. 89.5 цієї
статті) а також на інше майно, на яке
платник податків набуде прав власності
у майбутньому (п.89.2 ст.89 ПК України).

Так, пунктом 89.3 ст. 89 ПК України
регулюються питання щодо оформлення
права податкової застави та даним
пунктом ввстановлено. що майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису; опис майна у
податкову заставу здійснюється на
підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг; акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Наказом Міністерства фінансів України
від 11.10.2011 року № 1273 затверджено
Порядок застосування податкової
застави органами державної податкової
служби (зареєстрований в Мінюсті
України 23.11.2011 року за № 1339/20077, надалі -
Порядок), та згідно п. 2.1 порядку - опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення про опис майна у
податкову заставу (додаток 1). Таке
рішення приймається керівником органу
державної податкової служби і
надається платнику податків, що має
податковий борг. Згідно п. 2.2 Порядку -
майно, на яке поширюється право
податкової застави, оформлюється актом
опису майна за відповідною формою
(додаток 2). Акти опису реєструються у
відповідному журналі (додаток 3). При
цьому, п.2.4 Порядку передбачено
обов'язковість складення акта про
відсутність майна, що може бути описано
у податкову заставу.

В контексті викладеного, колегія
суддів звертає увагу на те, що в
матеріалах справи відсутні та під час
розгляду справи суду не надані докази
виконання приписів діючих нормативно -
правових актів (зокрема, норм ПК
України та вказаного Порядку) щодо
прийняття рішення про опис майна
Свалявського РКПВВ у податкову заставу
та складення відповідного акту опису
майна, що передається у податкову
заставу або (у випадку відсутності
майна) складення акту про відсутність
майна, що може бути описане у податкову
заставу.

Так, згідно пояснень представника
позивача, опис майна Свалявського
РКПВВ для внесення його податкову
заставу не здійснювався, в зв'язку з чим
не здійснювалась продажа такого майна
та не складався акт про відсутність
майна, з поданням до Свалявської
районної ради (як органу місцевого
самоврядування до сфери управління
якого належить майно платника податків
- комунального підприємства (боржника)
про прийняття одного з рішень,
передбачених п.96.1 ст. 96 ПК України,
Свалявська МДПІ не зверталась, а
звернулась до суду з позовом про
стягнення боргу зі Свалявського РКПВВ
в порядку ст. 95 ПК України.

При цьому, суд констатує, що такого
способу погашення податкового боргу
комунального підприємства як
стягнення податкового боргу за рахунок
коштів на рахунках у банках, що його
обслуговують, та готівки, що йому
належить - статтею 96 ПК України (якою
регулюються спірні правовідносини) не
передбачено.

Виходячи з наведених норм ст. 96 ПК
України, судом першої інстанції вірно
зазначено, що обов'язок органу
державної податкової служби на
звернення із поданням в порядку п. 96.1
ст. 96 ПК України до органу місцевого
самоврядування (до сфери управління
якого належить майно платника
податків) виникає виключно після
продажу внесеного в податкову заставу
майна такого підприємства і лише за
умови недостатності суми коштів,
отриманих від такого продажу для
покриття податкового боргу.

Відповідно до ст. 70 КАС України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Тому, правовий аналіз зазначених норм
дає підстави для висновку, що в даному
випадку належними доказами в розумінні
вимог ст. 96 ПК України та ст. 70 КАС
України є докази щодо продажу
внесеного в податкову заставу майна
такого підприємства (або відсутності
майна), недостатності отриманих коштів
для покриття податкового боргу,
звернення податкового органу до органу
місцевого самоврядування, до сфери
управління якого належить платник
податків з поданням щодо прийняття
рішення, перелік яких визначений п. 96.1
ст. 96 ПК України та ненадання таким
органом відповіді на звернення
податкового органу.

Як наслідок, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що при
зверненні до суду обрано неналежний
спосіб погашення податкового боргу
комунального підприємства, який
суперечить вимогам Податкового
кодексу України, а відтак у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Свалявської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 р. по
справі № 2а-0770/3662/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 18.03.2014
року.