Справа № 308/20775/13а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Справа № 876/2225/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого- судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р. Кушнерика М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2013 року про
повернення позовної заяви у справі за
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ ГУМВС України в
Закарпатській області, інспектора АТІ
ВДАІ Ужгородського РВ УМВС Курташи
Тараса Степановича про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення,-

в с т а
н о в и в:

21 листопада 2013 року позивач- Сидорович
В.Ф. звернувся в суд з позовом до
відповідачів- ВДАІ ГУМВС України в
Закарпатській області, інспектора АТІ
ВДАІ Ужгородського РВ УМВС Курташи Т.С.,
в якому просить скасувати постанову
про адміністративне правопорушення
від 30 жовтня 2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.121 КУпАП та накладення штрафу в
розмірі 340 грн.

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25 листопада 2013 року позовну
заяву було залишено без руху, оскільки
позовна заява подана без додержання
вимог, встановлених ст.106 КАС України, а
саме: копія постанови є нечитабельна,
відсутній протокол, відсутня
ксерокопія почтового відправлення,
відсутнє підтвердження сплати
судового збору. Надано позивачу строк
для усунення недоліків позовної заяви
до 12 грудня 2013 року.

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2013 року позовну
заяву повернуто позивачеві з підстав
передбачених п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
судді, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм процесуального права,
покликаючись на те, що ухвали від 25
листопада 2013 року про залишення
позовної заяви без руху не отримував,
про зазначені у ній недоліки йому не
було відомо, а тому був позбавлений
можливості їх усунути. Просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу для продовження
розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотань
про розгляд справи за їхньою участю до
суду не надходило, тому відповідно до
положень ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
вважає можливим проведення розгляду
справи в їхній відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25 листопада 2013 року позовну
заяву було залишено без руху у зв'язку з
її невідповідністю вимогам ст. 106 КАС
України, а саме: копія постанови є
нечитабельна, відсутній протокол,
відсутня ксерокопія почтового
відправлення, відсутнє підтвердження
сплати судового збору. Надано позивачу
строк для усунення недоліків позовної
заяви до 12 грудня 2013 року.

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2013 року позовну
заяву повернуто позивачеві з підстав
передбачених п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала прийнята з порушенням норм
процесуального права, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених ст.
106 цього Кодексу, постановляє ухвалу
про залишення позовної заяви без руху,
у якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія ухвали про
повернення позовної заяви невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 108 КАС України,
позовна заява повертається позивачеві,
якщо позивач не усунув недоліки
позовної заяви, яку залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не усунув недоліки позовної
заяви, зазначені в ухвалі від 25
листопада 2013 року, в зв'язку з чим
позовна заява йому була повернута
оскаржуваною ухвалою судді.

Разом з тим, у матеріалах справи
відсутні докази отримання позивачем
копії ухвали судді про залишення
позовної заяви без руху, а також дані
про її відправку позивачу.

Позивач покликається на те, що копію
ухвали про залишення позовної заяви
без руху він не отримував, що
унеможливило усунення недоліків у
строк до 12 грудня 2013 року, і ці доводи
нічим не спростовано.

Таким чином, прийняття суддею ухвали
про повернення позовної заяви було
необґрунтованим та передчасним.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції, повернувши позовну заяву
позивачу, позбавив його можливості
захистити свої права та інтереси,
відповідно порушив його право на
захист прав, свобод та інтересів і
розгляд справи в адміністративному
суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Дана правова позиція колегії суддів
узгоджується з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини та
виходить із того, що положення п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Європейський суд з прав людини також
акцентує увагу на тому, що право на
доступ до суду має бути ефективним.
Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод,
кожна держава-учасниця цієї Конвенції
вправі встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. У зв'язку з наведеним, залишення
позову без руху з підстав, передбачених
законом (невідповідність позовної
заяви вимогам щодо її змісту, несплата
судового збору тощо) не є порушенням
права на справедливий судовий захист.
Разом з тим, суд зазначає, що не повинно
бути занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але і реальним (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Жоффр де ля Прадель проти
Франції" від 16 грудня 1992р.).

В рішеннях у справі "Мірагаль Есколано
та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000
року та у справі "Перес де Рада
Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня
1998 року, Європейський суд з прав людини
зазначив, що надто суворе тлумачення
внутрішніми судами процесуальної
норми позбавило заявників права
доступу до суду і завадило розгляду
їхніх позовних вимог. Це слід вважати
як порушення п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції необхідно
скасувати як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду,
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга
підлягає до задоволення, а оскаржувана
ухвала, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі -
скасуванню, і направленню справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в
а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2013 року про
повернення позовної заяви у справі №
308/20575/13-а - скасувати, і направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р.Курилець

М.П. Кушнерик