Справа № 2а-2953/12/2070
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/64350/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Гаманка О.І.,

Малиніна В.В.,

розглянувши у письмовому проваджені
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова про
визнання вимоги про стягнення боргу
нечинною за касаційною скаргою
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_4 звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі міста Харкова, в
якому просив визнати вимогу про сплату
боргу від 21.02.2012 року №1767 нечинною
(недійсною) повністю з моменту її
прийняття.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05.06.2012 року
у задоволенні адміністративного суду
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 -
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року залишено без змін постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року.

Не погоджуючись з постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року та ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року, ОСОБА_4 звернувся
до суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанції і ухвалити нове
про задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанції
встановлені наступні обставини.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4,
04.07.2006 року зареєстрований виконавчим
комітетом Харківської міської ради як
фізична особа-підприємець та є
платником єдиного податку.

21.02.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі
міста Харкова виставлено позивачу
вимогу про сплату боргу №Ф1767 у розмірі
215,34 грн.

Не погодившись із зазначеною вимогою
відповідача, позивач звернувся з
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції з яким
погодився Харківський апеляційний
адміністративний суд дійшли висновку
про обґрунтованість, прийняття вимоги
про сплату боргу від 21.02.2012 року № 1767 на
суму 215,34 грн., виходячи з того, що
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
порушені вимоги законодавства щодо
несплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 4-й квартал 2010 року.

Аналізуючи вказані обставини по справі
та застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції зважає на наступне

Відповідно до вимог ст.ст. 18, 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом,
вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування, на
них не поширюється податкове
законодавство, страхові внески не
можуть зараховуватися до Державного
бюджету України, бюджетів інших рівнів,
не підлягають вилученню з Пенсійного
фонду або з Накопичувального фонду і не
можуть використовуватися на цілі, не
передбачені цим Законом,
законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.
Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно ч.2 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Згідно п. 2 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин
та п.п. 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 року № 64/8663 у разі, коли
страхувальник не сплачує або
несвоєчасно сплачує (несвоєчасно
перераховує) страхові внески, у тому
числі донараховані ним самостійно або
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу в розмірі: при
затримці їх сплати у строк до 30
календарних днів включно-10 відсотків
своєчасно не сплачених сум; при
затримці їх сплати у строк до 90
календарних днів включно-20 відсотків
зазначених сум; при затримці їх сплати
понад 90 календарних днів -50 відсотків
зазначених сум.

Приписами ст. 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що цей Закон
регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються: в тому числі порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

При цьому частиною 5 статті 106 вказаного
Закону встановлено, що за рахунок сум,
що надходять від страхувальника або
від державної виконавчої служби в
рахунок сплати недоїмки, погашаються
суми недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі, коли
страхувальник має несплачену недоїмку,
пеню та фінансові санкції і здійснює
сплату поточних сум страхових внесків,
ці суми зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Так як Управлінням встановлені
порушення з боку позивача з приводу
несвоєчасної сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, то колегія
суддів погоджується з висновком суду
про обґрунтованість прийнятого
оскаржуваного рішення про сплату боргу
за несплату або несвоєчасну сплату
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 4-й квартал 2010 року.

При цьому посилання позивача на
звільнення його від спати страхових
внесків у зв'язку з тим, що він є
пенсіонером за віком та отримує
довічну пенсію є необґрунтованим,
оскільки Закон України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року N 2464-VI, який звільняє від сплати за
себе єдиного внеску, пенсіонерів за
віком або інвалідів набрав чинності з 1
січня 2011 року, а в даному випадку спірні
правовідносини регулюються положенням
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-VI, в
якому вказана норма відсутня.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року, ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої та апеляційної інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

О.І.
Гаманко

В.В. Малинін