Справа № 872/823/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/11198/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 4
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12 за
позовом сільськогосподарського
риболовецького закритого акціонерного
товариства «Дніпровець» до відділу
Держкомзему у Петриківському районі
Дніпропетровської області, третя особа
- Дніпропетровська регіональна філія
Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру»
Держкомзему України про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське риболовецьке
закрите акціонерне товариство
«Дніпровець» (далі - СРЗАТ
«Дніпровець») 20 вересня 2012 року
звернулося до суду з позовом до відділу
Держкомзему у Петриківському районі
Дніпропетровської області, третя особа
- Дніпропетровська регіональна філія
Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру»
Держкомзему України, в якому з
урахуванням уточнень просить:

- визнати незаконними дій відділу
Держкомзему у Петриківському районі
Дніпропетровської області стосовно
відмови Сільськогосподарському
риболовецькому закритому акціонерному
товариству "Дніпровець" у внесенні змін
до земельно-кадастрової документації,
виготовленні та державній реєстрації
державних актів на право власності на
земельні ділянки внесені до статутного
фонду підприємства;

- зобов'язати відділ Держкомзему у
Петриківському районі
Дніпропетровської області у
встановлений законом строк внести
зміни до земельно-кадастрової
документації та здійснити
виготовлення, підписання та реєстрацію
державних актів на право власності на
земельні ділянки
Сільськогосподарському
риболовецькому закритому акціонерному
товариству "Дніпровець" на підставі
розпорядження голови Петриківської
районної державної адміністрації від 19
вересня 2012 року №833-р-12.

Позов мотивовано тим, що відділом
Держкомзему у Петриківському районі
Дніпропетровської області відмовлено
позивачу у задоволенні заяви про
погодження технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки СР ЗАТ "Дніпровець", та внесення
змін у земельно-кадастрову
документацію із подальшою реєстрацією
речового права на вказані земельні
ділянки у зв'язку з тим, що відповідно
до пункту 14 розділу Х "Перехідних
положень" Земельного кодексу України
до 1 січня 2013 року забороняється
внесення права на земельну частку (пай)
до статутних капіталів господарських
товариств, крім того відповідач вказує
на неможливість внесення даних до
статистичної звітності з кількісного
обліку земель, а саме: ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
юридичною особою СР ЗАТ "Дніпровець".

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 4
жовтня 2012 року позов задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідач безпідставно посилається
на положення пункту 14 Розділу Х
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України до 1 січня 2013 року якими
встановлено заборону внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств,
оскільки зазначений Земельний кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2002
року та час набрання чинності цим
кодексом, він містив положення про
заборону внесення права на земельну
частку (пай) до статутних фондів
господарських товариств до 1 січня 2005
року. Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року у справі №2а/0470/4316/12
встановлено правомірність внесення
земельних ділянок у статутний фонд
установчим договором від 23 грудня 1999
року. Суд першої інстанції зробив
висновок, що посилання відповідача на
неможливість заповнення статистичної
звітності та наявність у теперішній
час мораторію не може бути підставою
для відмови у погодженні технічної
документації із землеустрою, внесення
змін у земельно-кадастрову
документацію із подальшою реєстрацією
речового права, оскільки установчий
договір позивача складений та
підписаний у 1999 році, на даний час
договір є чинним, підприємство
зареєстровано у 2000 році, тобто до
введення вищезазначеного мораторію, що
підтверджено судовим рішенням.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати оскаржувану постанову та
зобов'язати голову Петриківської
районної державної адміністрації Муху
В.В. - не вчиняти дії щодо розпорядження
та відчуження земельними ділянками,
які належать на праві приватної
власності фізичним особам - членам
колективного сільськогосподарського
риболовецького товариства
«Придніпровець», та які розташовані на
територіях Курилівської селищної ради,
Миколаївської селищної ради,
Єлизаветівської сільської ради та
зобов'язати відділ Держкомзему у
Петриківському районі
Дніпропетровської області - зупинити
дії щодо внесення змін до
земельно-кадастрової документації,
виготовлення, підписання та реєстрацію
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки СРЗАТ
«Дніпровець».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
у 1999 році Дніпропетровським філіалом
інституту землеустрою УААН було
розроблено технічну документацію з
передачі у приватну власність пайових
земельних ділянок 472 членам
колективного сільськогосподарського
риболовецького підприємства
«Придніпровець» та виготовлено
державні акти на право приватної
власності на землю загальною площею 2
409 га, в тому числі 1 746,2 га ріллі та 662,8
га пасовищ, однак голова КСРП
«Придніпровець», отримавши дані акти
не видав їх власникам, а включив в
статутний фонд СРЗАТ «Дніпровець».
Вказує на те, що СРЗАТ «Дніпровець», яке
на теперішній час не є власником
земельних ділянок, щодо яких
виготовляється технічна документація
порушує права заявника апеляційної
скарги на право власності на земельну
ділянку, яка передана до статутного
фонду СРЗАТ «Дніпровець».

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що у 2011 році
позивач звернувся до голови
Петриківської районної державної
адміністрації з клопотанням щодо
надання дозволу на проведення
інвентаризації земельних ділянок, які
внесені в статутний фонд
Сільськогосподарського
риболовецького закритого акціонерного
товариства "Дніпровець", що розташовані
за межами населеного пункту на
території Петриківського району
Дніпропетровської області тощо.

20 вересня 2011 року Петриківською
райдержадміністрацією за підписом
голови видано Розпорядження №535-р-11,
яким надано дозвіл та зобов'язано
позивача замовити в ліцензійній
землевпорядній організації технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку. Після
виконання пункту 2 розпорядження
голови Петриківської районної
державної адміністрації від 20 вересня
2011 року №535-р-11 супроводжувальним
листом позивача від 29 березня 2012 року
вх. №469/1 до відповідача направлено
розроблену та затверджену технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, які посвідчують
право на земельні ділянки для її
затвердження. Листом від 29 березня 2012
року №802/12-16 відповідач посилаючись на
підпункт "б" пункту 15 розділу X
Земельного кодексу України фактично
відмовив у затвердженні наданої
документації із землеустрою.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року у справі №2а/0470/4316/12
встановлено, що установчий договір про
створення та діяльність СР ЗАТ
"Дніпровець" від 23 грудня 1999 року
завірений належним чином, був
укладений у відповідності до вимог
діючого на той час законодавства, яким
не передбачалось заборони на внесення
до статутних фондів товариств
земельних ділянок.

19 вересня 2012 року Петриківською
районною державною адміністрацією на
виконання постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року у справі №2а/0470/4316/12 видано
розпорядження №833-р-12 про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
(а.с.11).

19 вересня 2012 року відділ Держкомзему у
Петриківському районі
Дніпропетровської області листом за
вих. №1991 повідомив позивача про
неможливість внесення даних до
статистичної звітності з кількісного
обліку земель, а саме: ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
юридичною особою СР ЗАТ "Дніпровець".
Крім того, відповідно до пункту 14
розділу Х "Перехідних положень"
Земельного кодексу України до 1 січня
2013 року забороняється внесення права
на земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств. У
зв'язку із зазначеним відсутні
підстави та можливості виконати
прохання про погодження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельні ділянки СР ЗАТ
"Дніпровець", внесення змін у
земельно-кадастрову документацію з
подальшою реєстрацією речового права
на вказані земельні ділянки (а.с.12).

Правомірність та обґрунтованість
вказаного рішення відповідача є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 1 Розділу VII Прикінцеві
та перехідні положення Закону України
"Про державний земельний кадастр" від 7
липня 2011 року №3613-VI цей закон набирає
чинності з 1 січня 2013 року.

На час звернення СРЗАТ «Дніпровець» з
заявою до відповідача порядок внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, порядок здійснення
реєстрації правоустановчих документів
на землю здійснюється відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 9 вересня 2009 року №1021 "Про
затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" (далі - Порядок).

Згідно пункту 13-2 Порядку державна
реєстрація земельної ділянки
здійснюється територіальним органом
Держземагентства за її
місцезнаходженням на підставі заяви.

Пунктом 13-4 Порядку встановлено, що
територіальний орган Держземагентства
відмовляє у державній реєстрації
земельної ділянки у разі, коли:

1) заяву подала особа, яка не може бути
заявником відповідно до цього Порядку;

2) земельна ділянка розташована на
території іншої
адміністративно-територіальної
одиниці;

3) документи подані не в повному обсязі
або не відповідають вимогам,
установленим цим Порядком;

4) на титульному аркуші документації із
землеустрою, у матеріалах документації
із землеустрою, що містять графічне
зображення земельної ділянки, та/або
документах, що містять відомості про
координати поворотних точок меж
земельної ділянки, їх частин, обмежень,
угідь, відсутня позначка
територіального органу
Держземагентства про кадастровий
номер земельної ділянки.

Таким чином, вказаним Порядком
визначено вичерпний порядок підстав
для у державній реєстрації земельної
ділянки.

При цьому, посилання відповідача
на неможливість внесення даних до
статистичної звітності з кількісного
обліку земель, а саме: ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
юридичною особою СР ЗАТ "Дніпровець" є
безпідставними, оскільки частиною 1
статті 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, або
державних органів приватизації, або
центрального органу виконавчої влади з
питань земельних ресурсів в свою чергу
частина 2 статті 116 цього Кодексу
встановлює, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, нормами Земельного
кодексу України передбачено право
юридичної особи набувать права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності.

Щодо посилань відповідача як на
підставу для відмови у погодженні
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
СР ЗАТ "Дніпровець", суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до пункту 14 Розділу Х
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України до 1 січня 2013 року
забороняється внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств.
Зазначений Земельний кодекс України
набрав чинності з 1 січня 2002 року. На час
набрання чинності цим кодексом, він
містив положення про заборону внесення
права на земельну частку (пай) до
статутних фондів господарських
товариств до 1 січня 2005 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року у справі №2а/0470/4316/12
встановлено правомірність внесення
земельних ділянок у статутний фонд
установчим договором від 23 грудня 1999
року.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлені судовим рішенням
в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що наявність у теперішній час
мораторію не може бути підставою для
відмови у погодженні технічної
документації із землеустрою, внесення
змін у земельно-кадастрову
документацію із подальшою реєстрацією
речового права, оскільки установчий
договір позивача складений та
підписаний у 1999 році, на даний час
договір є чинним, підприємство
зареєстровано у 2000 році, тобто до
введення вищезазначеного мораторію.

Відмовляючи позивачу у
погодженні технічної документації із
землеустрою, внесення змін у
земельно-кадастрову документацію із
подальшою реєстрацією речового права з
підстав встановлення заборони
внесення права на земельну частку (пай)
до статутних капіталів господарських
товариств передбачених положенням
пункту 14 Розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України,
відповідач фактично дає оцінку
внесення земельних ділянок у статутний
фонд установчим договором від 23 грудня
1999 року, що свідчить про те, що
відповідач діяв не в межах повноважень
та не у спосіб що передбачені
Конституцією та законами України.

Разом з цим, суд апеляційної
інстанції вважає безпідставними та
такими що не підлягають задоволенню
вимоги апеляційної скарги про
зобов'язання голови Петриківської
районної державної адміністрації Муху
В.В. - не вчиняти дії щодо розпорядження
та відчуження земельними ділянками,
які належать на праві приватної
власності фізичним особам - членам
колективного сільськогосподарського
риболовецького товариства
«Придніпровець», та які розташовані на
територіях Курилівської селищної ради,
Миколаївської селищної ради,
Єлизаветівської сільської ради та
зобов'язання відділу Держкомзему у
Петриківському районі
Дніпропетровської області - зупинити
дії щодо внесення змін до
земельно-кадастрової документації,
виготовлення, підписання та реєстрацію
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки СРЗАТ
«Дніпровець» виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1,4 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи. Суд
апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання голови Петриківської
районної державної адміністрації не
вчиняти певні дії та зобов'язання
відділу Держкомзему у Петриківському
районі Дніпропетровської області
вчинити дії є підставою для звернення з
позовом до суду, а отже виходять за межі
повноважень апеляційного суду за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду
даної адміністративної справи та
приймаючи до уваги наведені норми
чинного законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами у даній справі, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було повно встановлено
фактичні обставини справи, вірно
застосовано норми чинного
матеріального права, яке регулює
спірні правовідносини та
процесуального права, а тому в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі - залишити без
змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 4
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/11198/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
7 лютого 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко