Справа № 2а-3684/11/1970
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р.
Справа № 67052/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.01.2012 року
в справі №2-а/1970/3684/11 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Бережанському та
Підгаєцькому районах Тернопільської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

встановив:

В листопаді 2011 року управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області звернулося до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Бережанському та
Підгаєцькому районах Тернопільської
області про зобов'язання прийняти до
заліку суму в розмірі 50148,78 грн.
понесених витрат на виплату щомісячної
державної адресної допомоги та витрат
на доставку щомісячного підвищення та
щомісячної адресної державної
допомоги. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що спірні кошти є
державною адресною допомогою до
пенсій, які призначені та виплачені за
період з лютого по вересень 2011 року
особам, пенсії яких не досягали до
прожиткового мінімуму і призначені у
відповідності до постанови КМУ від
26.03.2008 р. №265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян». Зазначені
витрати повинні бути відшкодовані
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Бережанському та
Підгаєцькому районах Тернопільської
області. За період з лютого по вересень
2011 року відповідач не прийняв до
відшкодування суму витрат на виплату
та доставку адресної допомоги в
розмірі 50148,78 грн.

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
12.01.2012 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

У поданій апеляційній скарзі
позивач, УПФ України в Підгаєцькому
районі Тернопільської області, просить
зазначене судове рішення скасувати і
ухвалити нове про задоволення його
позовних вимог у повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та неврахування
істотних обставин справи. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що відповідно
до норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року №265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» виплати
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюються за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Відтак,
відшкодування витрат на виплату та
доставку державної адресної допомоги є
обов'язком Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Бережанському та
Підгаєцькому районах Тернопільської
області. Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю - доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується
наступне.

Відповідач відмовляється
прийняти до заліку (відшкодування) суми
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги за період з лютого по
вересень 2011 року, проведені позивачем
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року №265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» (далі -
постанова №265) - у загальному розмірі -
50148,78 гри. (з яких 49814,59 гри. - державна
адресна допомога та 334,19 гри. - поштовий
збір на доставку), - відображені в актах
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та таблицях розбіжностей
до інформації про відшкодування Фондом
вказаних вище витрат.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що законодавством не
передбачений обов'язок відповідача
відшкодовувати понесені позивачем
витрати у зв'язку із виплатою та
доставкою державної адресної допомоги.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Адресна допомога встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» № 265 від 26.03.2008
р. і передбачена у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат не досягає в
осіб, яким призначена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100 %, на двох
- 120 %, на трьох і більше - 150 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, а також у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат
інвалідам з дитинства,
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, як щомісячна
державна допомога до пенсії у сумі, що
не вистачає до зазначених розмірів.
Згідно з п. 4 постанови виплата такої
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

При цьому, постанова Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008 р. не
передбачає відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаних видів адресної
допомоги з боку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Діючим законодавством також не
передбачене відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаної адресної допомоги з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Так, стаття 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-ХІV від 23.09.1999 р.
дає повний перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків. Державна адресна допомога не
відноситься до переліку виплат для
відшкодування завданої каліцтвом
шкоди, окрім того, вона не пов'язана із
страховими випадками, а тому не повинна
відшкодовуватися відповідачем.

Відшкодування відповідачем
Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій
регулюється Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, або
професійному захворюванню і пенсій у
випадку втрати годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України і
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України № 5-4/4
від 04.03.2003 р. та зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за
№376/7697.

Однак, цим Порядком також не
передбачений обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України відшкодовувати
щомісячну державну адресну допомогу та
витрати на її доставку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Однак апелянт у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених ст. 202 КАС України підстав
для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.01.2012 року
у справі №2-а/1970/3684/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Кузьмич С.М.

Шавель Р.М.