Справа № 2а-1112/11/1070
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Яготинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Яготинського районного
споживчого товариства до Яготинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Яготинське районне споживче
товариство звернувся до суду з позовом
до Яготинської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 21 вересня 2010
року № /1 та від 10 грудня 2010 року №
/0.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Яготинська міжрайонна
державна податкова інспекція
Київської області звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
період з 12 травня по 23 червня 2010 року
Яготинською міжрайонною державною
податковою інспекцією Київської
області проведено планову виїзну
перевірку Яготинського районного
споживчого товариства з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2008 року по 31 січня 2010
року.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт від 01 липня
2010 року № 528/2300/30441567.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 7.2.6. п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», а саме: занижено ПДВ на
загальну суму 43 182,17 грн., в тому числі за
жовтень 2008 року в сумі 1578,33 грн., за
листопад 2008 року в сумі 17030,45 грн., за
грудень 2008 року в сумі 918,10 грн., за
січень 2009 року 774,12 грн., за лютий 2009 року
8451,40 грн., за березень 2009 року 451,82 грн.,
за квітень 2009 року 3240,08 грн., за травень
2009 року 4618,46 грн., за червень 2009 року 2666,36
грн., за серпень 2009 року 2162,71 грн., за
листопад 2009 року 351,18 грн., за березень
2010 року 939,16грн.

За результатами встановлених
перевіркою порушень, Яготинською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Київської області винесено
повідомлення-рішення № /1 від 21
вересня 2010 року на суму 64679,34 грн. та №
/0 від 10 грудня 2010 року на суму 93,92
грн.

Вважаючи вказані податкові
повідомлення-рішення протиправними,
позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03
квітня 1997 року № 168/97, податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податків у звітному періоді
у зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Згідно п.п. 7.4.5 п. 7 ст. 7 вищевказаного
Закону, не дозволяється включення до
податковою кредиту будь-яких витрат зі
сплати податку, не підтверджених
податковими накладними.

Відповідно до п.п. 7.2.6 ст. п. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. У
разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Отримання такої скарги є
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки такого
постачальника та з'ясування
достовірності й повноти нарахування
ним зобов'язань з цього податку за
такою цивільно-правовою операцією.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно з вимогами п.п. 7.2.6 п.п. 7.4.5 п. 7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», єдиною підставою для
включення до податковою кредиту
будь-яких витрат зі сплати податку є
наявність відповідних податкових
накладних, а також, що за включення до
складу податкового кредиту сум, не
підтверджених відповідними
податковими накладними, до суб'єкта
господарювання в обов'язковому порядку
мають бути застосовані штрафні
(фінансові) санкції.

Як вбачається з матеріалів справи,
проведеною перевіркою встановлено
порушення Яготинським районним
споживчим товариством п.п. 7.2.6. п. 7.2, п.п.
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» в частині
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 43 182,17 грн.

Судом встановлено, що податкові
накладні були виписані в одному
періоді, а включені до податкового
кредиту в іншому.

Так, дата отримання податкових
накладних підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних.

Разом з тим, судом першої інстанції
вірно прийнято до уваги лист Державної
податкової адміністрації № 15155/7/16-1517-10,
згідно з яким, суми податку на додану
вартість за податковими накладними,
отриманими із запізненням включаються
до податкового кредиту того звітного
періоду, в якому фактично отримано
податкові накладні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що суми зазначені у
податкових накладних позивачем було
віднесено до складу валових витрат, а
суми податку на додану вартість - до
податкового кредиту саме в тому
звітному періоді, коли зазначені
податкові накладні надійшли до
позивача.

Також, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що відсутність у Законі України «Про
податок на додану вартість» прямого
припису щодо заборони включати до
складу валового кредиту суми,
зазначені у податкових накладних, які
суб`єктом господарської діяльності
було отримано пізніше, не створює для
відповідача підстав визнавати
завищення Яготинським районним
споживчим товариством податкового
кредиту.

Крім того, вищевказаний Закон не
ставить право платника податку на
додану вартість на податковий кредит у
залежність від дій чи бездіяльності
його контрагентів.

Враховуючи вищенаведене, при
дослідженні питання правомірності
віднесення до податкового кредиту сум
податку, зазначених у податкових
накладних, отриманих із запізненням,
колегія суддів вважає, що позивачем не
допущено порушення вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Яготинського районного
споживчого товариства та
неправомірність винесених Яготинською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Київської області
податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Яготинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області - залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 19.02.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.