Справа № 2а-966/11
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/48617/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління соціального захисту
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року

у справі № 160147/12

за позовом ОСОБА_2

до Виконавчого комітету
Львівської міської ради

треті особи Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, ОСОБА_3

про скасування рішень про
передачу у безоплатне користування
нежитлових приміщень

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Галицького районного суду міста Львова
з адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Львівської
міської ради, треті особи: Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради (далі - Управління
соціального захисту), ОСОБА_3, про
скасування рішень від 14.02.2007 № 58, від
24.04.2007 №257, від 13.06.2008 № 559, пункту 1.15
рішення Львівської міської ради від
06.07.2007 № №442.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 26.03.2012 провадження у цій
справі в частині визнання недійсним та
скасування рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
13.06.2008 № 559 закрито.

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 10.09.2012 у позові
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
часткове задоволення позову.

Визнано протиправними та скасовано
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 14.02.2007 № 58
«Про передачу у безоплатне
користування нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1», рішення від 24.04.2007 №257, яким
внесено зміни до рішення від 14.02.2007 № 58.
У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції в частині
задоволеного позову, Управління
соціального захисту оскаржило його у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку Управління
соціального захисту, нежитлові
приміщення загальною площею 244,3 кв. м.,
які знаходяться на п'ятому поверсі
будинку АДРЕСА_1, не є допоміжними
приміщеннями багатоквартирного
будинку в розумінні Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 є власником квартири
НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на квартиру.

Рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 14.02.2007 № 58
Управлінню соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради передано
нежитлові приміщення 5-го поверху
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 256,1
кв.м. у безоплатне користування
терміном на 5 років, залишивши їх у
комунальній власності територіальної
громади м. Львова.

Рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 24.04.2007 № 257
внесено зміни до рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
14.02.2007 № 58, змінивши загальну площу
нежитлових приміщень 5-го поверху
будинку АДРЕСА_1 на 244,3 кв.м.

Відповідно до пункту 1.15 рішення
Львівської міської ради від 06.07.2007 №
№442, яким затверджено Положення про
порядок підготовки, погодження
документів для оформлення дозволів на
проведення переобладнання горищ на
мансардні поверхи або надбудов у
житлових будинках з метою ремонту
дахів та збільшення житлової площі
будинків на території м. Львова, у
випадку аварійного стану даху, а також
при здійсненні надбудов у житлових
будинках з плоскими покрівлями, згода
мешканців будинку не вимагається.

На підставі висновків Галицького РВ м.
Львова ГУ МНС України у Львівській
області від року № 1/214, Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради № 04/918,
Головного державного санітарного
лікаря м. Львова від 18.03.2008 № 564/01,
Управління архітектури департаменту
містобудування Львівської міської
ради від 20.03.2008 № 2401-186, листа управління
житлового господарства департаменту
житлового господарства та
інфраструктури від 19.01.2007 № 2501/15вих,
висновку ЛКП «МІСТОРЕМПРОЕКТ» про
технічний стан даху будинку на основі
детального інженерного обстеження,
Виконавчим комітетом Львівської
міської ради прийнято рішення від
13.06.2008 № 559 про надання дозволу
Управлінню соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на
проектування реконструкції частини
горища з влаштуванням мансардних
приміщень в будинку АДРЕСА_1 для
службових потреб.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що будинок АДРЕСА_1 є
комунальною власністю територіальної
громади м. Львова. Позивач має інший -
основний доступ і вхід до своєї
квартири, тому необхідності
користуватись додатковим виходом з
квартири через запасний, що веде на
горище та гвинтові сходи, де колись був
ліфт, який з 80-х років XX століття не
працює, немає. Горище будинку
призначене для обслуговування будинку
та ремонту даху, повинне бути чистим та
не захаращеним. Проектування та
реконструкція Управлінням соціального
захисту департаменту економічної
політики Львівської міської ради
частини горища для службових потреб
згідно з рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 13.06.2008 №559
не проводиться через відсутність
фінансування.

Задовольняючи позов частково та
скасовуючи рішення відповідача від
14.02.2007 № 58 та від 24.04.2007 № 257, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що вони суперечать рішенню
Конституційного Суду України від 02.03.2004
№4-рп/2004, Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Згідно з положеннями частини першої
статті 1 цього Закону державний
житловий фонд - це житловий фонд
місцевих Рад народних депутатів та
житловий фонд, який знаходиться у
повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій, установ.

У своєму рішенні від 02.03.2004 N 4-рп/2004
Конституційний Суду України зазначив,
що в аспекті конституційного звернення
і конституційного подання положення
частини першої статті 1, положення
пункту 2 статті 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» треба розуміти так:

1.1. Допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні і т.
ін.) передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

1.2. Власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.

1.3. Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Також положеннями статті 1 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено,
що допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку -
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Відповідно до частини другої статті 369
Цивільного кодексу України
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Отже, відповідач неправомірно прийняв
оспорювані рішення від 14.02.2007 № 58, від
24.04.2007 №257, якими розпорядився спільним
майном жителів будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, посилання касатора на те,
що спірне приміщення на п'ятому
поверсі, яке, як вбачається зі змісту
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 13.06.2008 №559,
є горищем, не належить до допоміжних
приміщень багатоквартирного будинку
не заслуговує на увагу та
спростовується викладеними
положеннями норм матеріального права
та рішенням Конституційного Суду
України від 02.03.2004 N 4-рп/2004.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішення суду
апеляційної інстанції в частині
задоволеного позову.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України Суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року в цій справі в частині
задоволеного позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.