Справа № К/9991/84687/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/84687/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Тракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України у
Миколаївській області про визнання
незаконним наказу, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернувся з
позовом до відповідача. Уточнивши в
ході розгляду справи свої вимоги,
просив визнати незаконним наказ
начальника ГУ МНС України в
Миколаївській області № 62 від 20
вересня 2010 року про його звільнення у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту; поновити його на
роботі; виплатити суму середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу; оплатити понаднормово
відпрацьований час, витрати на проїзд
до вищого навчального закладу;
виплатити матеріальну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік, премію за
вересень 2008 року та моральну шкоду у
розмірі 2000 грн.; стягнути судові
витрати.

Посилався на те, що його звільнення є
незаконним, оскільки його повинні були
звільнити відповідно до положень КЗпП
України, а не п. 99 п.п. 6 Положення про
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту. Вважає себе таким, що не
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, оскільки із жодними
матеріалами службових розслідувань не
ознайомлений, а трудова книжка йому
була видана з порушенням строків
передбачених законодавством України.
Крім того, він працював у вихідні та
святкові дні, проте заробітна плата не
виплачувалась належним чином, а при
оформленні щорічної відпустки не було
виплачено матеріальну допомогу на
оздоровлення. Також позивачу не було
виплачено премію у 2008 році в розмірі 250
грн. У зв'язку з незаконним звільненням
йому спричинено моральну шкоду в
розмірі 2000 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 червня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року, позов ОСОБА_4 залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування постанови суду
першої інстанції та ухвали суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та про ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи касаційної
скарги та правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених ст. 220 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом № 11 о/с від 02
квітня 2007 року ОСОБА_4 призначено
молодшим інспектором ДПЧ-22
Південноукраїнської АЕС.

15 квітня 2008 року між Міністерством
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи в
особі начальника ГУ МНС України в
Миколаївській області та ОСОБА_4
укладено контракт терміном на 3 роки
про проходження служби в органах і
підрозділах цивільного захисту.

Згідно п. 5 вказаного Контракту
останній може бути достроково
припинений, в тому числі у зв'язку із
систематичним невиконанням його умов.

Відповідно до наказу № 87 від 10 червня
2010 року було проведено службове
розслідування та складено акт
службового розслідування за фактом
незадовільного складання підсумкових
заліків по підсумках 2009-2010 навчального
року та порушення службової дисципліни
та видано наказ № 88 від 11 червня 2010
року, яким за неналежне виконання
службових обов'язків, порушення
службової дисципліни позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та оголошено догану.
Наказ оголошувався всьому складу
підрозділу.

Як вбачається з наказу № 91 від 21 червня
2010 року за фактом порушення розпорядку
дня молодшим сержантом служби
цивільного захисту ОСОБА_4 було
проведено службове розслідування,
складено акт службового розслідування
та видано наказ № 92 від 22 червня 2010
року, яким за неналежне виконання
службових обов'язків, порушення
службової дисципліни ОСОБА_4
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та оголошено сувору
догану. Наказ оголошувався всьому
складу підрозділу.

Згідно наказу № 140 від 03 вересня 2010 року
за фактом грубого дисциплінарного
проступку, а саме невиходу на службу
без поважних причин, а також враховуючи
те, що позивач двічі протягом року
піддавався дисциплінарним стягненням,
вирішено клопотати перед керівництвом
Головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Миколаївській області про звільнення
ОСОБА_4 з органів Міністерства
надзвичайних ситуацій України у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту. Наказ оголошувався
всьому складу підрозділу.

Відповідного до окремого доручення
першого заступника начальника ГУ МНС
України в Миколаївській області від 24
квітня 2008 року № В-37 «Про заходи щодо
виконання вимог законодавства про
відпустки у підрозділах ГУ МНС України
в Миколаївській області» всі види
відпусток надаються особам рядового,
начальницького складу, працівнику на
підставі наданого рапорту, відповідно
до оформленого і затвердженого у
встановленому порядку наказу (по
особовому складу) ГУ МНС України в
Миколаївській області або прямого
начальника підрозділу, де проходить
службу співробітник. Особа, яка подає
рапорт щодо надання відпустки
обов'язково повинна заздалегідь
повідомити про це свого
безпосереднього начальника, який візує
рапорт, та клопоче про надання
відпустки своєму підлеглому перед
вищим керівництвом за
підпорядкуванням.

На момент невиходу на службу позивач у
поточному році вже використав щорічну
відпустку. Однак, в період з 28 липня по 08
серпня 2010 року, склавши рапорт та
залишивши його в канцелярії
підрозділу, в якому проходив службу, не
дочекавшись розгляду цього рапорту,
ОСОБА_4 не вийшов на службу.

Матеріалами службового розслідування
встановлено, що разом з рапортом
ОСОБА_4 не надав відповідних
документальних підтверджень причин
його невиходу на службу.

Наказом від 20 вересня 2010 року № 62
позивача було звільнено з виключенням
з кадрів МНС у Запас Збройних сил
України за п. 99 підп. 6 Положення про
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту у зв'язку із систематичним
невиконанням умов контракту особою,
рядового і начальницького складу.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
з того, що оскільки позивач протягом
року неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності, до
нього застосовувалися дисциплінарні
стягнення, які не були зняті у
встановленому законом порядку чи
скасовані в судовому порядку, то наказ
про звільнення є правомірним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про оплату понаднормового часу
суди виходили з того, що згідно п. 1.15
Інструкції про виплату грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженої наказом МНС України від
10.06.2008 за № 447, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 07.07.2008 за
№ 612/15303, за службу понад установлений
службовий час, за дні відпочинку та
святкові дні грошове забезпечення
особам рядового і начальницького
складу додатково не виплачується.

Обґрунтованими є висновки суду першої
інстанції, з якими погодився суд
апеляційної інстанції, щодо позовних
вимог про відшкодування витрат на
проїзд до навчального закладу, виплату
матеріальної шкоди, моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги про те, що
суди безпідставно керувалися
спеціальним законодавством, в той час
як повинні були застосувати норми КЗпП
України, не заслуговують на увагу.

Сфера дії законодавства про працю не
поширюється на військовослужбовців
ЗСУ, інших військових формувань, на
яких не ведуться трудові книжки, а
також інших осіб, які не мають статусу
працівників за трудовим
законодавством. Відносини між особами
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів служби
цивільного захисту регулюються
виключно Положенням про порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженим Постановою КМ України від
21.07.2005 за № 629.

Питання притягнення службовців МНС до
дисциплінарної відповідальності
регулюється Дисциплінарним статутом
служби цивільного захисту,
затвердженого Законом України від
05.03.2009 за № 1068-IV (далі - Дисциплінарний
статут).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк