Справа № 2а/1570/3497/2011
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3497/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

судді Вовченко О.А.,

судді Катаєва Е.В.,

за участю секретаря
Маковейчук Т.С.,

за участю сторін:

представника позивача - Перейма Д.О. (за
довіреністю №129 від 25.12.2013р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства «Іллічівський морський
торгівельний порт» до Державної
інспекції України з контролю за цінами,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача - Державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України» про скасування рішення
та визнання нечинним припису, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Іллічівський
морський торгівельний порт» (далі -
ДП«Іллічівський морський торгівельний
порт») звернулося до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області про скасування
рішення №114 від 14.04.2011р. та визнання не
чинним припису №117 від 11.04.2011р. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем була
проведена планова перевірка, за
результатами якої складено акт №000170
від 08.04.2011р. На підставі матеріалів
перевірки, 14.04.2011р. відповідачем було
прийнято рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін №114 та
надіслано претензію від 14.04.2011р. №13-1457 і
припис №117 від 11.04.2011р. Позивач не
погоджується з оскаржуваним рішенням
та приписом та зазначає, що не мав
підстав для застосування каботажних
ставок при стягуванні причального
збору з бункерувальних суден, за
наявності експортних вантажних
документів та факту причалювання до
суден закордонного плавання на які
здійснювались перевантаження палива.
Також, позивач стверджує, що знижок за
використання суднами підрулювального
пристрою та знижок для суден, які
працюють на лініях закордонного
плавання у період оглошення льодової
кампанії не передбачено, у звґязку з
чим позивач вважає, що ним не було
порушено п.п.38, 39 Наказу Міністерства
транспорту України №214 від 27.06.1996р.
«Про затвердження Зборів і плат за
послуги, що надаються суднам у морських
портах України». Окрім того, позивач
зазначає, що ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» правомірно було
отримано від субспоживачів плату за
спеціальне використання належних
порту технологічних елекричних мереж у
розмірі 341927,5грн., оскільки кошторис
витрат, який необхідно виконувати
згідно методики, повинен виконуватись
тільки у тому випадку, коли між
власником мереж та
електропередавальною організацією
укладено договір про спільне
використання технологічних
електричних мереж. Крім того, на думку
позивача, розрахунок додатково
отриманої виручки від надання послуг
від використання телефонного зв'язку з
перевищенням граничних тарифів на
загальнодоступні телекомунікаційні
послуги з юридичних осіб, не
підтверджує факт необгрунтовано
отриманої виручки портом, оскільки
установлені для бюджетних підприємств,
установ, організацій тарифи
застосовуються на підставі
відповідних довідок фінансових
органів про повне фінансування за
рахунок бюджетних коштів, а в акті
перевірки не зафіксовано наявність
таких довідок в абонентських справах
споживачів. Також, позивач зазначає, що
відповідно до Постанови КМУ №400 від
02.04.2009р. були внесенні зміни до п.21
Порядку формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, відповідно до яких
встанолено граничний рівень
рентабельності для інших споживачів на
рівні 50%, у звґязку з чим, позивачем не
було завищено граничний рівень
рентабельності при формуванні тарифів
на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав наведених у адміністративному
позові.

У поданому до суду Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Одеській області письмовому
заперечені на адміністративний позов
відповідач частково погоджувався із
адміністративним позовом ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт». Так, відповідач визнавав
зауваження порту про помилкове
включення при розрахунку додатково
отриманої виручки рахунків щодо
плавзасобів, що забезпечували
протипожежне ескортування судна
«Чарлтон». Інспекція погоджувалась із
запереченнями позивача щодо
необхідності корегування суми
додаткової виручки, отриманої портом у
зв'язку із завищенням абонентської
плати за надання телекомунікаційних
послуг на суму 342,33 грн. у зв'язку з
проведеним перерахунком. В іншій
частині Державна інспекція з контролю
за цінами в Одеській області вважала,
що висновки акту перевірки є
обґрунтованими та правомірними.

30.07.2013р. ухвалою суду, яка занесена
до журналу судового засідання було
замінено первинного відповідача -
Державну інспекцію з контролю за
цінами в Одеській області у зв'язку з
припиненням на відповідача - Державну
інспекцію України з контролю за цінами,
якій відповідно до Указу Президента
України №220/2013 від 17.04.2013р. "Про внесення
змін до Положення про Державну
інспекцію України з контролю за цінами"
було віднесено функції зі здійснення
державного контролю (нагляду) за
дотриманням вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін,
запобігання порушенням у сфері
ціноутворення.

Від Державної інспекції України з
контролю за цінами до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі представника.

23.10.2013р. ухвалою суду, яка занесена
до журналу судового засідання, було
залучено до участі у справі у якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Державне підприємство «Адміністрація
морських портів України».

ДП «Адміністрація морських портів
України» про дату та час розгляду
справи було повідомлено належним
чином, однак представник до судового
засідання не з'явився. У поданих до суду
12.12.2013р. письмових поясненнях,
представник третьої особи зазначив, що
позовні вимоги ДП«Іллічівський
морський торгівельний порт» підтримує
у повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Одеській області було
проведено планову перевірку ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» за період з 01.04.2010р. по 31.03.2011р., за
результатами якої складено акт №000170
від 08.04.2011р. (Т.1 а.с.18-29)

Зазначеною перевіркою було
встановлено порушення ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт»: п. 24 Положення про портові збори,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Україн №1544 від 12.10.2000р., а
саме: необгрунтоване завищення ставки
причального збору для суден у
каботажному плаванні; п.п. 38, 39 Наказу
Міністерства транспорту України №214
від 27.06.1996р. «Про затвердження зборів і
плат за послуги, що надаються суднам у
морських портах України», а саме:
ненадання знижки у розмірі 25 та 20
відсотків для суден, які
використовують підрулюючий пристрій
та для суден у лінійному плаванні у
період обґявлення портом льодової
кампанії; додатку №1 до Методики
обрахування плати за спільне
використання технологічних мереж,
затвердженої Постановою НКРЕ України
від 12.06.2008р. №691, а саме: необгрунтоване
врахування деяких статей витрат при
розрахунку кошторису витрат на спільне
утримання технологічних мереж; п. 24, ст.
5 Рішення Національної комісії з питань
регулювання звязку України від 28.04.2009р.
№1491 «Про затвердження Граничних
тарифів на загальнодоступні
телекомунікаційні послуги», а саме:
необгрунтоване завищення абоненської
плати за користування телефонними
аппаратами для юридичних осіб; п. 21
Постанови Кабінету Міністрів Укрїни
від 12.07.2006р. №959 «Про затвердження
порядку формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення», а саме: завищення
граничного рівня рентабельності при
формуванні тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення.

У зв'язку із цим 11.04.2011р. Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Одеській області було видано припис
№117 про усунення порушень державної
дисципліни цін, відповідно до якого
позивача було зобов'язано в місячний
термін усунути виявлені порушення
шляхом приведення цін (тарифів) у
відповідність до вимог законодавства;
додатково отриману виручку у сумі
1191161,85 грн зі штрафом у подвійному
розмірі сплатити до державного бюджету
(Т.1 а.с.16-17)

14.04.2011р. заступником начальника
Державної інспекцієї з контролю за
цінами в Одеській області Кузнєцовою
О.В. на підставі матеріалів перевірки
відповідно до ст.14 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» від 03.12.1990р., який
діяв на той час, було прийнято рішення
№114 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін, яким було вирішено
вилучити у ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» в доход державного
бюджету 1 191 161,85грн. та стягнути штраф у
сумі 2382323,70грн. (Т.1 а.с.14)

Відповідно до акту перевірки,
перевіркою було встановлено порушення
ДП«Іллічівський морський торгівельний
порт» п.24 Положення про портові збори,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Україн №1544 від 12.10.2000р., а
саме: необгрунтоване завищення ставки
причального збору, передбаченої для
суден у каботажному плаванні, які
заходять у порт для виконання
бункерувальних операцій. Сума
додатково отриманої виручки по цьому
порушенню за розрахунком інспекції
склала 13063,21грн., що зазначено у додатку
№1 до акту перевірки. (Т.1 а.с.30)

Позивач зазначав, що ДП«Іллічівський
морський торгівельний порт» при
стягнення причального збору за
ставками закордонного плавання з
суден, які заходили в порт для
бункерування суден під іноземним
прапором, відображені у додатку №1,
керувались тим, що зазначені судна
здійснювали перевезення не між портами
України (каботажне перевезення), а між
українським портом та іноземним
судном, причалювання до якого згідно
ст.129 Митного кодексу України
прирівнюється до заходів до портів
інших держав. Крім того, позивач
зазначав, що міжнародний характер
зазначених перевезень підтверджується
тим, що на паливо, яке було завантажено
на вказані бункерувальні судна
оформлювалися експортні вантажні
документи.

Так, згідно ст.84 Кодексу торговельного
мореплавства України (у редакції
чинній на момент виникнення
правовідносин) у морському порту
справляються такі цільові портові
збори: корабельний, причальний,
якірний, канальний, маяковий,
вантажний, адміністративний та
санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Положенням про портові збори,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000р. №1544 та
наказом Міністерства транспорту
України від 27.06.1996р. №214 (у редакції
чинній на момент виникнення
правовідносин) були встановлені
граничні розміри портових зборів,
зборів та плат за послуги, що надаються
портами, тобто встановлені державні
фіксовані тарифи на послуги портів.

Так, п. 24 Положення про портові збори
встановлені наступні ставки
причального збору: для суден у
закордонному плаванні - 0,0114 дол. США;
для суден у каботажному плаванні - 0,00114
дол. США (куб. метрів за
суднозаходження).

При цьому, у відповідності до ст. 131
Кодексу торгового мореплавства
України до каботажних перевезень
відносяться перевезення між портами
України, які здійснюються суднами, що
плавають під Державним прапором
України, а також суднами, що плавають
під іноземним прапором за умови
одержання на це дозволу центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
транспорту.

Таким чином, каботажне плавання - це
плавання комерційного вантажного або
пасажирського судна між морськими
портами однієї держави без виходу за
межі держави.

Суд вважає помилковими посилання
представника позивача на те, що
ДП«Іллічівський морський торгівельний
порт» правомірно нараховувались
портові збори за ставками закордонного
плавання з суден, які заходили в порт
для бункерування суден під іноземним
прапором, відображені у додатку №1 до
акту перевірки, оскільки вказані судна
здійснювали перевезення між
українським портом та іноземним
судном, причалювання до якого згідно
ст.129 Митного кодексу України
прирівнюється до заходів до портів
інших держав, а також на паливо, яке
було завантажено на вказані
бункерувальні судна оформлювалися
експортні вантажні документи оскільки
вказані обставини не спростовують
заходження судна у каботажному
плаванні, а свідчить лише про
знаходження вантажу під митним
контролем. При цьому, ст.129 Митного
кодексу від 11.07.2002р., який був чинним на
час вказаних відносин, та на який
посилався позивач, визначала питання
митного контролю каботажних суден.

За таких обставин, суд погоджується з
висновками відповідача щодо того, що у
порушення п.24 Положення про портові
збори, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.10.2000р.
№1544, ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» при стягненні плати
з суден, які заходили в порт для
виконання бункерувальних операцій

завищував ставку передбачену для суден
у каботажному плаванні, у звґязку з чим
сума додатково отриманої виручки
склала 13063,21грн. У звязку із чим, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
скасування економічних санцій за
вказане порушення задоволенню не
підлягають.

Також, перевіркою було встановлено
порушення позивачем п.п. 38, 39 Наказу
Міністерства транспорту України №214
від 27.06.1996р. «Про затвердження Зборів і
плат за послуги, що надаються суднам у
морських портах України», а саме:
ненадання знижки у розмірі 25 та 20
відсотків для суден, які
використовують підрулюючий пристрій
та для суден у лінійному плаванні у
період об'явлення портом льодової
кампанії з 28.02.2011р. по 07.03.2011р. У зв'язку
із цим, відповідачем було визначено, що
ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» додатково отримав
виручку по даному порушенню у
загальній сумі 95 567,94грн., що зазначено у
додатках до акту перевірки №2 та №3,
(90052,89грн. та 5515,05грн. Т.1 а.с.31-33).

Так, у період з 28.02.2011р. по 07.03.2011р. у
зв'язку з появленням льоду на підходах
до порту та порту та з метою безпеки
судноплавства була оголошена льодова
кампанія на акваторії ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт», що
підтверджується розпорядженнями №4
від 28.02.2011р. та №5 від 06.03.2011р. (Т.2,
а.с.184-185)

Згідно п. 34 Наказу Міністерства
транспорту України №214 від 27.06.1996р.
«Про затвердження зборів і плат за
послуги, що надаються суднам у морських
портах України» (у редакції від 21.01.2010р.,
чинній на момент виникнення
правовідносин) визначено, що
комплексна оплата роботи всіх буксирів
при швартуванні, відшвартуванні та
перестановленні для суден групи А, Б і В
обчислюється за ставками табл. 5.

Пунктом 38 зазначеного наказу було
визначено, що для суден групи А в портах
лінії закордонного плавання, відкритої
в установленому порядку, надається
знижка в розмірі 20 відсотків. Водночас
п. 39 вказаного Наказу було визначено, що
для суден, які використовують при
швартовних операціях підрулювальний
пристрій, надається знижка в розмірі 25
відсотків.

При цьому, пунктами 35-36 наказу
встановлювалося, що ставки табл.5
застосовуються за відсутності
кригових умов при швидкості вітру до 14
м/с, а у кригових умовах або при
швидкості вітру понад 14 м/с оплата
роботи буксирів при швартуванні,
відшвартуванні і перестановленні
здійснюється за ставками табл. 6.
Таблицею 6 визначено ставки за
користування плавзасобами та не
передбачено надання знижок.

Таким чином, ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт»
правомірно не застосовувалися знижки
для суден, які використовують
підрулюючий пристрій, за умови надання
їм послуг в обставинах льодової
кампанії.

Крім того, у розрахунку
необґрунтовано отриманої виручки у
результаті не надання знижки при
стягненні плати за роботу буксирів,
перевіряючими було помилково включено
суми по рахункам щодо плавзасобів, які
забезпечували протипожежне
ескортування судна «Чарлтон», що було
визнано відповідачем.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що Державною інспекцією з
контролю за цінами в Одеській області
необґрунтовано визначено що вилученню
підлягає виручка ДП«Іллічівський
морський торгівельний порт» у сумі 95
567,94грн. та штраф у сумі 191 135,88грн.

Разом з цим, перевіркою було
встановлено, що ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт» у
перевіряємий період необґрунтовано
одержано виручку у сумі 341 927,5грн.у
зв'язку із врахуванням завищених
витрат при розрахунку кошторисів
витрат на спільне утримання
технологічних мереж з передачі
електричної енергії, розрахунок якої
було відображено у додатку №6 до акту
перевірки (Т.1 а.с.36-38). Так, у акті
перевірки зазначено, що порт
здійснював передачу активної
електричної енергії 97 субспоживачам за
тарифами затвердженими ВАТ «ЕК
«Одесаобленерго», згідно договорів про
спільне використання електромереж
основного споживача у 2010-2011 році
стягувалася плата за спільне
використання електромереж
субспоживачами відповідно до
кошторисів, затверджених начальником
ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» 12.01.2010р. та 31.01.2011р.

У ході перевірки було встановлено, що
ДП «Іллічівський морський
торгівельний порт» у порушення додатку
№1 Методики обрахування плати за
спільне використання технологічних
мереж, затвердженої Постановою НКРЕ
України від 12.06.2008р. №691, при розрахунку
кошторису витрат на спільне утримання
технологічних мереж за 2009, 2010 роки було
необгрунтовано враховано витрати на
послуги зв'язку, автотранспорту,
відділу матеріально-технічного
постачання (ВМТП), виробничого
комплексу механізації (ВКМ), інших
господарств порту; комунальні послуги;
роботу автонавантажувачів; послуги
портфлоту; оренду механізмів та інші.
Таким чином, загальна сума витрат у
кошторисах за 2009-2010 роки склала 6892 та
7386тис.грн. замість економічно
обґрунтованих витрат 5266 та 5576тис.грн.
відповідно. Ці суми були розраховані
на підставі річних відомостей витрат
по утриманню електрогосподарства
порту, що зазначено у додатках №4 та №5
до акту перевірки (Т.1 а.с.34-35).

Взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії
та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії) регулюються
Правилами користування електричною
енергією, затверджені постановою
Національною комісією регулювання
електроенергетики України від 31.07.1996р.
№28 (далі - Правила №28).

Відповідно до п.1.10 Правил №28
встановлено, що електропередавальна
організація, що здійснює діяльність з
передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами в межах закріпленої території
здійснення ліцензованої діяльності
забезпечує передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами та
технологічними електричними мережами
інших власників, які не мають ліцензій
на передачу електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами. Для забезпечення передачі
електричної енергії електричними
мережами, що не належать
електропередавальній організації, між
електропередавальною організацією та
відповідним власником мереж, який не
має ліцензії на здійснення діяльності
з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами, укладається договір щодо
спільного використання електричних
мереж.

Згідно з п.1.4 Правил електрична енергія
продається в точці продажу,
розташування якої зазначається у
відповідному договорі.

п.6.29 вказаних Правил №28 встановлено, що
у разі передачі належної постачальнику
електричної енергії технологічними
електричними мережами інших власників
електричних мереж, постачальник
електричної енергії відшкодовує
частину обґрунтованих витрат на
утримання таких технологічних
електричних мереж власникам, які
спільно використовуються. Саме
зазначене відшкодування повинно бути
розраховано відповідно до Методики
обрахування плати за спільне
використання технологічних
електричних мереж, затвердженої
постановою НКРЕ від 12.06.2008р. №691.

Згідно п.1.7 Правил встановлено, що у
разі використання технологічних
електричних мереж
електропередавальною організацією
відносини між власником цих мереж та
електропередавальною організацією, у
тому числі їх взаємна
відповідальність, регулюються
договором про спільне використання
технологічних електричних мереж, що
укладається між ними на основі
типового договору. Основний споживач
не має права відмовити
електропередавальній організації, яка
здійснює ліцензовану діяльність на
закріпленій території, в укладенні
(переукладенні) договору про спільне
використання технологічних
електричних мереж, а субспоживачу у
разі дотримання ним вимог цих Правил в
укладенні (переукладенні) договору про
технічне забезпечення
електропостачання споживача в
передбачених цими Правилами випадках.

При цьому п. 6.30 Правил №28 передбачено,
що відшкодування обґрунтованих витрат
з утримання технологічних електричних
мереж споживача (основного споживача)
оплачується відповідно до договору про
спільне використання технологічних
електричних мереж і враховує фактичні
обґрунтовані витрати основного
споживача на утримання цих електричних
мереж.

Таким чином, кошторис витрат згідно
додатку №1 Методики обрахування плати
за спільне використання технологічних
мереж, затвердженої Постановою НКРЕ
України від 12.06.2008р. №691, необхідно
виконувати у разі коли між власником та
електроподавальною організацією
укладено договір про спільне
використання технологічних
електричних мереж.

Відповідно до п.6.32. Правил встановлено,
що фактичні обґрунтовані витрати на
утримання технологічних електричних
мереж відшкодовуються власнику
електричних мереж відповідно до його
кошторису витрат на здійснення цієї
діяльності. Кошторис витрат на
утримання технологічних електричних
мереж складається на підставі
бухгалтерських документів про
фактичні витрати на здійснення цієї
діяльності впродовж базового періоду.
До витрат на утримання технологічних
електричних мереж належать лише ті
витрати, які безпосередньо стосуються
вказаного виду діяльності.

При цьому, у акті перевірки
перевіряючими було зазначено, що
кошторис витрат на утримання
технологічних електричних мереж ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» із субспоживачами у перевірений
період складався на підставі
бухгалтерських документів про
загальні фактичні витрати
електрогосподарства ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт».

Враховуючи викладене, суд вважає, що в
акті перевірки необґрунтовано
зазначено те, що ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт»
необґрунтовано одержано виручку у сумі
341 927,5грн. у зв'язку із врахуванням
завищених витрат при розрахунку
кошторисів витрат на спільне утримання
технологічних мереж з передачі
електричної енергії субспоживачам без
врахування додатку №1 Методики
обрахування плати за спільне
використання технологічних мереж,
затвердженої Постановою НКРЕ України
від 12.06.2008р. №691.

За таких обставин, суд вважає, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Одеській області було
необґрунтовано визначено що вилученню
підлягає виручка ДП«Іллічівський
морський торгівельний порт» у сумі 341
927,5грн. та штраф у сумі 683 855грн.

Також, перевіркою було встановлено
порушення позивачем п.24, ст. 5 Рішення
Національної комісії з питань
регулювання зв'язку України від 28.04.2009р.
№1491 «Про затвердження Граничних
тарифів на загальнодоступні
телекомунікаційні послуги», а саме у 2010
році з юридичних осіб, у тому числі
бюджетних установ необґрунтовано
стягувалась щомісячна абонентська
плата у розмірі 37,34грн. та 26,05грн.
замість встановленої 33,81грн. та 22,52 грн.
відповідно, у зв'язку з чим сума
додатково отриманої виручки по даному
порушенню склала 4720,43грн, що зазначено
у додатку до акту перевірки №7 (Т.2
а.с.39-43).

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання представника позивача на те,
що розрахунок додатково отриманої
виручки від надання послуг від
використання телефонного зв'язку з
перевищенням граничних тарифів на
загальнодоступні телекомунікаційні
послуги з юридичних осіб, не
підтверджує факт необгрунтовано
отриманої виручки портом, оскільки
установлені для бюджетних підприємств,
установ, організацій тарифи
застосовуються на підставі
відповідних довідок фінансових
органів про повне фінансування за
рахунок бюджетних коштів, а в акті
перевірки не зафіксовано наявність
таких довідок в абонентських справах
споживачів, оскільки під час
офіційного з'ясування обставин справи
у судовому засіданні представник
позивач підтвердив, що дійсно у додатку
до акту перевірки №7 зазначені
бюджетні організації, яким було
встановлено абонплату за надання
послуг телефонного зв'язку у розмірі
26,05грн.

Таким чином, наявність вказаного
порушення з боку позивача у ході
судового розгляду справи не
спростована. Однак, судом встановлено,
що при здійсненні розрахунку
необґрунтовано отриманої виручки по
вказаному порушенню перевіряючими не
було враховано суму перерахунку у
розмірі 342,33грн. (рахунок №50501 - 108,60грн.
та рахунок №51126 - 233,49грн.), що було
визнано Державною інспекцією з
контролю за цінами в Одеській області у
наданих до суду письмових запереченнях
на адміністративний позов.

У зв'язку із чим Державною інспекцією з
контролю за цінами в Одеській області
було необґрунтовано визначено що
вилученню підлягає виручка ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» по вказаному порушенню у сумі
342,33грн. та штраф у сумі 684,18грн., в іншій
частині суд вважає, що Інспекцією
економічні санкції були встановлені
вірно.

Окрім того, перевіркою було
встановлено, що протягом 2009-2010 року на
послуги з водопостачання та
водовідведення для субспоживачів
порту діяли тарифи, які були
затверджені наказами по Іллічівському
морському торговельному порту від
01.06.2009р. №631 та від 06.04.2010р. №444. При
цьому, у порушення Порядку формування
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Укрїни від 12.07.2006р. №959, при
розрахунку тарифів на послуги з
водопостачання та водовідведення
застосовувався рівень рентабельності
у розмірі 36,6 %, замість встановленого
граничного 12% до собівартості послуг. У
зв'язку із чим позивачем було
необґрунтовано отримано додаткову
виручку у сумі 735 882,77грн., розрахунок
якої надано у додатках до акту
перевірки № 8,№9 та №10 (Т.1 а.с.44-47).

Однак, суд вважає помилковими
зазначені висновки перевіряючих
оскільки ними не було враховано те, що
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 02.04.2009р. №400 було
внесено зміни п.21 Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2006р. №959 «Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення»,
згідно яких було встановлено, що рівень
рентабельності формується з
урахуванням необхідності сплати
податку на прибуток підприємств та
спрямування частини отриманого
прибутку на технічне переоснащення
підприємств і не повинен перевищувати
в цілому по підприємству 12 відсотків, а
для категорій споживачів - бюджетних
установ та інших споживачів - не
повинен перевищувати 15 та 50 відсотків
відповідно. Тобто, для інших споживачів
рівень рентабельності не повинен був
перевищувати 50 відсотків, а граничний
рівень рентабельності 12% до
собівартості послуг встановлено для
підприємств, що надають послуги з
центрального водопостачання та
водовідведення. Зазначені зміни діяли
у період за який здійснювалась
перевірка.

За таких обставин, ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт» при
розрахунках тарифів застосовував
рівень рентабельності 36,6 %, що є нижчою
граничної норми встановленої для інших
споживачів - 50% встановленою п.21
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2006р. №959 «Про затвердження
Порядку формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення».

Таким чином, суд вважає, що Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Одеській області було необґрунтовано
визначено що, у зв'язку із допущенням
вказаного порушення, вилученню
підлягає виручка ДП «Іллічівський
морський торгівельний порт» у сумі 735
882,77грн. та штраф у сумі 1 471765,54грн.

За таких обставин суд вважає, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Одеській області було
неправомірно прийнято рішення №114 від
14.04.2011р. «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін» в частині вилучення у
Державного підприємства «Іллічівський
морський торгівельний порт» в доход
державного бюджету отриманої виручки у
сумі 1 173 720,54грн. та застосування штрафу
у сумі 2 347 441, 08грн., а також, припис №117
від 11.04.2011р. про сплату цієї суми до
бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного суд
вважає, що позовні вимоги ДП
«Іллічівський морський торгівельний
порт» підлягають задоволенню в частині
скасування рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області №114 від 14.04.2011р. «Про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін» в
частині вилучення у Державного
підприємства «Іллічівський морський
торгівельний порт» в доход державного
бюджету отриманої виручки у сумі 1 173
720,54грн. та застосування штрафу у сумі 2
347441,08грн. та скасування припису
Державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області №117 від
11.04.2011р. в частині вимог про сплату до
бюджету додатково отриманої виручки у
сумі 1 173 720,54грн., штрафу у сумі 2 347 441,
08грн. Позовні вимоги в іншій частині
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного
підприємства «Іллічівський морський
торгівельний порт» до Державної
інспекції з контролю за цінами про
скасування рішення №114 від 14.04.2011р. та
визнання не чинним припису №117 від
11.04.2011р. - задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області №114 від 14.04.2011р. «Про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін» в
частині вилучення у Державного
підприємства «Іллічівський морський
торгівельний порт» в доход державного
бюджету отриманої виручки у сумі 1 173
720,54грн. (один мільйон сто сімдесят три
тисячі сімсот двадцять гривень
п'ятдесят чотири копійки) та
застосування штрафу у сумі 2347441,08грн.
(два мільйони триста сорок сім тисяч
чотириста сорок одна гривня вісім
копійок).

Скасувати припис Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області №117 від 11.04.2011р. в
частині вимог про сплату до бюджету
додатково отриманої виручки у сумі 1 173
720,54грн. (один мільйон сто сімдесят три
тисячі сімсот двадцять гривень
п'ятдесят чотири копійки), штрафу у сумі
2 347 441, 08грн. (два мільйони триста сорок
сім тисяч чотириста сорок одна гривня
вісім копійок).

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі якщо
суб'єкт владних повноважень у випадку
та порядку, передбачених частиною
четвертою статті 167 КАС України, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, апеляційна скарга подається
протягом п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлений 19 березня 2014 року

суддя /підпис/
К.О.
Танцюра

суддя
О.А.
Вовченко

суддя
Е.В.
Катаєва