Справа № 817/686/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/686/14

20 березня 2014 року 16год. 41хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник Котвицька
О.В., представник Медведюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України
в Рівненському районі Рівненської
області

до Відділу державної виконавчої
служби Рівненського районного
управління юстиції

про скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язання вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області звернулося до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції, в якому
просить скасувати постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язати вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначає, що постановою ВП №41852462 від
04.02.2014 року відповідачем протиправно
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження по вимозі про сплату
недоїмки, посилаючись на положення
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», які
визначають порядок пред'явлення до
виконання рішення про нарахування пені
та/або застосування штрафів, оскільки
до виконання було пред'явлено вимогу
про сплату недоїмки.

Також вказує, що відповідно до п. 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України в зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
від 04.07.2013 року за органами Пенсійного
фонду залишилось право на стягнення
боргів по єдиному внеску, які виникли
до набрання чинності вищезазначеного
Закону.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, подав
клопотання про розгляд справи у
відсутності його представника.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували та
зазначили, що оскаржувана постанова
винесена правомірно, в межах
повноважень та на підставі Закону
України «Про виконавче провадження».
Просили суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, розглянувши матеріали
справи, та дослідивши письмові докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області на примусове виконання до
відповідача було направлено вимогу про
сплату недоїмки №Ф-354 У від 02.03.2012 року в
розмірі 4010 грн. 30 коп. (залишок
заборгованості за вимогою становить 1240
грн. 30 коп.) щодо боржника ОСОБА_4.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції ВП №41852462 від 04.02.2014 року було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з тим, що право
на пред'явлення виконавчого документа
покладено на органи доходів і зборів,
до яких Управління Пенсійного фонду
України в Рівненському районі
Рівненської області не відноситься.

З таким висновком державного
виконавця органу державної виконавчої
служби суд не погоджується з огляду на
наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Законами України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" 2464-VI
від 08.07.2010 року, "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" №406-VII від 04.07.2013р., "Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21
квітня 1999 року.

Частиною 1 статті 25 Закону № 606-XIV від 21
квітня 1999 року встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 26
вищезазначеного Закону, яким керувався
відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що в зв'язку з
проведенням адміністративної реформи
04.07.2013 р. Верховною Радою України
прийнято Закон України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" №406-VII, який
набрав чинності з 11.08.2013 року. Даним
Законом внесено зміни до Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", зокрема орган
доходів і зборів надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки (ч. 4 ст. 25 Закону)

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VI від
08.07.2010 року завданнями центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, є
забезпечення адміністрування єдиного
внеску шляхом його збору, ведення
обліку надходжень від його сплати та
здійснення контролю за сплатою єдиного
внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №2464-VI від
08.07.2010 року рішення, прийняті органами
доходів і зборів та органами
Пенсійного фонду з питань, що належать
до їх компетенції відповідно до цього
Закону, є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.

Приписами ч. 4 ст. 25 вищезазначеного
Закону встановлено, що орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про
сплату недоїмки або рішення суду щодо
стягнення суми недоїмки виконується
державною виконавчою службою в
порядку, встановленому законом (ч. 5 ст.
25 Закону №2464-VI від 08.07.2010 року)

Однак, суд вказує на те, що вимога про
сплату недоїмки була винесена 02.03.2012
року, а сама недоїмка по сплаті єдиного
внеску виникла за період до набрання
чинності Закону №406-VII від 04.07.2013 року,
відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
якого передбачено, що органи
Пенсійного фонду України продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування.

Враховуючи положення наведених
правових норм, встановлених в ході
судового розгляду обставин, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача права до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції про
примусове виконання вимоги про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
оскільки боржник, вказаний у такій
вимозі, заборгованість не сплатив, чим
порушив норми Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010
року.

Відтак суд вважає, що у відповідача
були відсутні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження в
зв'язку з тим, що пенсійний орган не
відноситься до органів доходів і
зборів, оскільки позивач правомірно
здійснював завершення процедури
адміністрування єдиного внеску.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону №606-XIV
від 21 квітня 1999 року підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи, як
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

За змістом ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI від
08.07.2010 року вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Отже, як на час виникнення боргу зі
сплати єдиного внеску, так і на день
звернення позивача до відділу
державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції про примусове виконання вимоги
про сплату недоїмки така вимога була та
є виконавчим документом, що підлягає
виконанню державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

Статтею 11 Закону №606-XIV від 21 квітня 1999
року встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч.1 ст 25 вищезазначеного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

З огляду на зазначене суд вважає, що
підстави, якими відповідач керувався
при винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№41852462 від 04.02.2014 року , є такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому є протиправними.

Щодо позовної вимоги позивача про
зобов'язання відповідача прийняти до
виконання та відкрити виконавче
провадження по вказаному виконачому
документу, суд зазначає, що
повноваження щодо відкриття
виконавчого провадження та прийняття
відповідного рішення з цього питання є
виключною компетенцією органів
державної виконавчої служби.
Встановлення обставин, необхідних для
прийняття рішення, також знаходиться в
компетенції відповідача. Суд оцінює
правомірність прийнятих державним
органом рішень, однак не може підміняти
суб'єкта владних повноважень у
прийнятті такого рішення, яке належить
до його компетенції.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 83 Закону №606-XIV
від 21 квітня 1999 року забороняється
втручання інших державних або
недержавних органів та їх посадових
осіб у виконавче провадження, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Отже, оскільки питання стосовно
прийняття рішення щодо відкриття
провадження відноситься до
компетенції відділу державної
виконавчої служби, вимога позивача в
частині зобов'язання державного
виконавця відкрити виконавче
провадження не підлягає задоволенню,
однак суд з метою, зазначеною у ч. 2 ст. 11
КАС України вважає за необхідне вийти
за межі позовних вимог та зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяву
Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі про примусове
виконання вимоги про сплату недоїмки
№Ф-354 У від 02.03.2012 року згідно вимог
Закону №606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням,
відповідачем, який є суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
його рішення, що оскаржується.

Тим самим, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції ВП №41852462
від 04.02..2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) про примусове виконання
вимоги №Ф-354 У від 03.03.2012 року.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.