Справа № К/9991/21012/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м. Київ К/9991/21012/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Волноваської районної державної
адміністрації Донецької області про
стягнення допомоги на харчування
дитини, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації
Донецької області на постанову
Волноваського районного суду
Донецької області від 18 січня 2010 року і
постанову Апеляційного суду Донецької
області від 10 березня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивач звернувся
із зазначеним позовом посилаючись на
те, що є учасником ліквідації аварії на
ЧАЕС 2 категорії, має доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має статус
постраждалої від Чорнобильської
катастрофи і перебуває на обліку у
відповідача, а відтак має право на
компенсацію відповідно до пункту
шостого частини 1 статті 30 Закону
України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ) - 50 процентів
мінімальної заробітної плати на дитину
шкільного віку.

Посилаючись на те, що вимоги Закону
не виконані, а його звернення про
виплату компенсації на дитину залишено
без задоволення, просив визнати
відмову протиправною і стягнути з
відповідача компенсацію за
листопад-грудень 2008 і 2009 роки.

Постановою Волноваського
районного суду Донецької області від
18 січня 2010 року, зміненою постановою
Апеляційного суду Донецької області
від 10 березня 2011 року позов задоволено,
визнано дії протиправними і
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу компенсаційні
виплати на дитину відповідно до пункту
шостого частини 1 статті 30 Закону №
796-ХІІ, за період листопад - грудень 2008
року та 2009 рік.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
відмовити в позові.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2
категорії, має доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має статус
постраждалої від Чорнобильської
катастрофи і перебуває у відповідача
на обліку.

Компенсаційні виплати на дитину в
спірний період здійснювалися в порядку
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2007 року
№649 «Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 16,50 гривень.

Задовольняючи позов суди, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що з дня
набрання Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10рп-2008 чинності, до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
стаття 30 Закону № 796-ХІІ, у редакції
даного періоду.

Так, відповідно до пункту шостого
частини 1 статті 30 Закону № 796-ХІІ
останнім надаються гарантовані
державою компенсації та пільги
зокрема, щомісячна виплата 50 процентів
мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку, яка евакуйована
із зони відчуження або народилася
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час настання вагітності матері, має
підстави належати до категорії 1 або 2,
або матері, яка на час вагітності або
під час вагітності має підстави
належати до категорії 1 або 2, а також на
кожну дитину, яка проживала у зоні
безумовного ( обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2008 рік» з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
законом, на 2008 рік зупинено дію статті 30
Закону № 796-ХІІ.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008 (справа про соціальні гарантії
громадян) визнані неконституційними
положення пункту 28 розділу II Закону
України від 28 грудня 2007 року «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», а тому органи праці
зобов'язані були діяти в межах вимог
статті 30 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

За таких обставин, суди дійшли
правильного висновку щодо права
позивача на гарантовані державою
компенсації та пільги, щомісячні
виплати на дитину шкільного віку у
розмірі 50 процентів мінімальної
заробітної плати, відповідно до вимог
статті 30 Закону, з дня набрання
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10рп-2008, чинності.

Не може бути підставою для відмови у
позові і відсутність коштів для
забезпечення спірних виплат, оскільки
відсутність коштів не є підставою
невиконання зобов'язань, покладених на
органи праці законодавством.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для їх
скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Волноваської районної державної
адміністрації Донецької області
відхилити, а постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 18
січня 2010 року і постанову Апеляційного
суду Донецької області від 10 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.