Справа № 817/4497/13-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" березня 2014 р.
Справа № 817/4497/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представника позивача
ОСОБА_3,

за участю представника відповідача
Красько Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "20" січня 2014
р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправним та скасування
вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ФОП ОСОБА_5 звернувся
до адміністративного суду з позовною
заявою, в якій після збільшення
позовних вимог просив визнати
протиправним та скасувати вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 09
грудня 2013 року.

Також, просив визнати протиправними та
скасувати рішення № від 23.12.2013
року, податкове повідомлення - рішення
форми «Р» № від 23 грудня 2013 року
та податкове повідомлення - рішення
форми «Р» № від 23.12.2013 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у місті
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
23.12.2013 року № та рішення про
застосування штрафних санкцій від
23.12.2013 року №.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
09.12.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
в межах ст. 195 КАС України, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржуване рішення відповідача
прийнято не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятого
рішення на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зазначає
наступне.

В період з 12.11.2013 року по 25.11.2013 року
відповідачем проведена документальна
планова виїзна перевірка позивача з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

За результатами вказаної перевірки,
складено акт № 225//17-16-17-01-19 від
09.12.2013 року, в якому зафіксовано
порушення позивачем:

- ст.164, п.167.1 ст.167, ст.177 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
донарахована за результатами
перевірки сума податку на доходи
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за 2011 рік
становить 9000,00грн., за 2012 рік - 20085,84 грн.;

- п. 51.1 ст.51 глави 2, пп. «б» п. 176.2 ст. 176
розділу ІV Податкового кодексу України,
п. 1.1, п. 1.2, п. 3.6, п. 3.8 «Порядку заповнення
та подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку», затвердженого Наказом
ДПА України від 24.12.2010 року №1020,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2011р. №46/18784;

- п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», внаслідок чого
донарахована сума єдиного внеску
складає 66450,50грн., у тому числі: 2011 рік -
20820,00грн., 2012 рік - 45630,50 грн.

На підставі результатів перевірки
відповідачем:

- винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-5 від 09 грудня 2013 року,
якою визначено недоїмку з єдиного
соціального внеску в сумі 66450,50грн.;

- прийнято рішення № про
застосування штрафних санкцій та
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 23.12.2013 року, яким
донараховано 66450,50 грн. єдиного внеску
та штрафні санкції в розмірі 4363,53 грн.;

- прийнято податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № від 23 грудня
2013 року, яким донараховано 29085,84 грн.
податку з доходів фізичних осіб та
штрафні санкції в розмірі 7271,46 грн.;

- прийнято податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № від 23.12.2013
року, яким застосовано штраф за
платежем податок з доходів фізичних
осіб у розмірі 510,00 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
рішенням, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом встановлено, що 01.01.2011 року між
позивачем ( Замовник) та ФОП ОСОБА_6
(Виконавець) укладено договір №2 про
надання послуг по веденню
бухгалтерського та податкового обліку,
згідно якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується вести
бухгалтерський та податковий облік
підприємницької діяльності Замовника,
згідно Національних Положень
(стандартів) бухгалтерського обліку.

Факт виконання договору за вказаний
період підтверджуються, актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг) на
загальну суму 60000,00 грн.

Розрахунки за вищевказані послуги
проведені готівкою, згідно прибуткових
касових ордерів (а.с.71-72, 74-75, 77-78).

Перелік наданих послуг
підтверджується звітом про надання
бухгалтерських послуг, який є додатком
до акту здачі - прийняття робіт (надання
послуг).

Також, судом встановлено, що згідно
договору від 01.01.2012 року про надання
послуг по веденню бухгалтерського та
податкового обліку позивач (замовник)
доручає, а ФОП ОСОБА_6 (виконавець)
зобов'язується вести бухгалтерський та
податковий облік підприємницької
діяльності Замовника.

Факт виконання договору за вказаний
період підтверджуються, актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг) на
загальну суму 150000,00 грн.

Розрахунки за надані послуги проведені
готівкою, згідно прибуткових касових
ордерів (а.с.82-85, 87-89, 118, 92-95, 97-100).

Перелік наданих послуг,
підтверджується звітами про надання
послуг, які є додатком до актів здачі -
прийняття робіт (надання послуг).

Підпунктом 14.1.27 ст.14 Податкового
кодексу України (далі - ПК) визначено, що
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

В силу вимог пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до п.138.8 ст.138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, надання
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, надання послуг; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії.

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Стаття 1 цього Закону визначає,
що первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Факт виконання вищевказаних договорів
про надання послуг по веденню
бухгалтерського та податкового обліку
підтверджені актами здачі - приймання
робіт та звітами про надані послуги.

Отже, виходячи з викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про правомірність
позивача щодо віднесення до складу
витрат вартість придбаних
бухгалтерських послуг.

Також, колегія суддів зазначає, що
згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Враховуючи те, що відповідачем
документально не підтверджено
правомірність збільшення позивачем
чистого оподатковуваного доходу за 2011
та 2012 роки, то рішення відповідача від
23.12.2013 року № про донарахування
єдиного соціального внеску у розмірі
66450,50грн. є необґрунтованим та
безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"20" січня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4- представник позивача ОСОБА_3, АДРЕСА_2