Справа № 2а-1683/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.
Справа № 138625/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Тереблянського споживчого
товариства на постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 06.09.2011 року у справі за позовом
Тереблянського споживчого товариства
до Вонігівської сільської ради, третя
особа Тячівська районна спілка
споживчих товариств про скасування
рішення ради,-

ВСТАНОВИЛА :

Тереблянське споживче товариство
27.04.2011 року звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Вонігівської сільської ради, третя
особа Тячівська районна спілка
споживчих товариств про скасування
рішення № 5 виконкому Вонігівської
сільської ради від 25 червня 2009 року "Про
оформлення права власності на нерухоме
майно ".

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 06.09.2011 року в
позові Тереблянського споживчого
товариства до Вонігівської сільської
ради, третя особа Тячівська районна
спілка споживчих товариств про
скасування рішення ради - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та ухвалити нову, якою задовольнити
позов в повному обсязі, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність його висновків
фактичним обставинам справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
виконавчий комітет Вонігівської
сільської ради неправомірно прийняв
рішення про передачу спірного майна
іншій особі, управлінню комунального
майна Тячівської районної ради,
оскільки даний орган не має законних
підстав на спірне майно.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням № 5 виконкому Вонігівської
сільської ради від 25 червня 2009 року "Про
оформлення права власності на нерухоме
майно оформлено право власності на
нерухоме майно будівлю їдальні
Тячівського РАЙССТ, яка знаходиться по
вул. Новобарівській 33 «а» за ним в
цілому. Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 28 травня 2009
року скасовано рішення виконкому
Вонігівської сільської ради про
оформлення права власності на нерухоме
майно від 29 червня 2004 року та № 36 від 26
липня 2007 року. Скасовано свідоцтво про
право власності № 11 від 11 травня 2007
року видане виконавчим комітетом
Вонігівської сільської ради про
встановлення права власності на
їдальню, будівлю душової, колодязь,
прохідну огорожу вбиральню за
Тереблянським споживчим товариством.

Відповідно до рішення № 78 від березня
1989 року Тячівської районної ради, "Про
організацію стаціонарного
піонерського табору в с. Вонігово
створений піонерський табір та за
рахунок коштів кооперації розпочато
реконструкція піонерського табору.
Рішенням № 127 від 10 квітня 1991 року
Тячівської районної ради " Про передачу
стаціонарного піонерського табору в с.
Вонігово" останній передано на баланс
райспоживспілці та зобов'язано
райспоживспілку розпочати будівництво
нового спального комплексу. Постановою
№ 44 від 1 травня 2009 року правління
Райспоживспілки «Про основні засоби»
відмінено п. п. 5 Постанови Тячівської
райспоживспілки від 30 грудня 2004 року
про передачу на баланс Тереблянського
споживчого товариства табору
відпочинку в с. Вонігово. Відповідно до
додатку до акту прийому передачі
основних засобів між Тячівською
районною радою та Тячівською районною
спілкою споживчих товариств від 21
травня 2010 року Тячівська районна
спілка споживчих товариств передала
Тячівській районній раді в особі
відділу управління майном району
прохідну душову, вбиральню, колодязь,
ворота, балансовою вартістю 149587
гривень.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи:
Тереблянське споживче товариство
27.04.2011 року звернулося до суду з
адміністративним позовом, до
Вонігівської сільської ради, третя
особа Тячівська районна спілка
споживчих товариств про скасування
рішення № 5 виконкому Вонігівської
сільської ради від 25 червня 2009 року "Про
оформлення права власності на нерухоме
майно".

Відповідно до статті 19 Земельного
кодексу України, землі України за
основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно із статтею 20 Земельного кодексу
України, віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Статтею 50 Земельного кодексу України
передбачено, що до земель
рекреаційного призначення належать
землі, які використовуються для
організації відпочинку населення,
туризму та проведення спортивних
заходів.

Відповідно до статті 51 Земельного
кодексу України, до земель
рекреаційного призначення належать
земельні ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об'єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Згідно із статтею 52 Земельного кодексу
України, землі рекреаційного
призначення можуть перебувати у
державній, комунальній та приватній
власності. На землях рекреаційного
призначення забороняється діяльність,
що перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.
Порядок використання земель
рекреаційного призначення
визначається законом.

Відповідно до статті 5 Закону України
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування має свою
систему, що складається з
територіальної громади, сільської,
селищної та міської ради, сільського,
селищного і міського голови,
виконавчих органів сільської,
селищної, міської ради, районних і
обласних рад.

Відповідно п.30 ч.1 ст.26 України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
селищної ради вирішуються питання
прийняття рішень щодо відчуження
відповідно до закону комунального
майна; затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів
комунальної власності, які не
полягають приватизації.

Згідно п.10 ст.30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
діючої на час спірних правовідносин, до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад входять облік та реєстрація
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форми
власності.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування - сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. До складу сільської, селищної,
міської ради входять депутати, яких
обирають жителі села, селища, міста на
основі загального, рівного, прямого
виборчого права шляхом таємного
голосування строком на чотири роки
(стаття 141 Конституції України, частина
перша статті 45 Закону України від 21
травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве
самоврядування в Україні»). Сільські,
селищні, міські ради та ради районів
міста мають свої виконавчі органи -
виконавчі комітети. Виконавчий комітет
є юридичною особою. Його утворює рада
на строк своїх повноважень у складі
голови відповідної ради, заступника
(заступників) сільського, селищного,
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради, керуючого
справами (секретаря) виконавчого
комітету, а також керівників відділів,
управлінь та інших виконавчих органів
ради, інших осіб. До складу виконавчого
комітету сільської, селищної, міської
ради за посадою входить також секретар
відповідної ради. Кількісний і
персональний склад виконавчого
комітету визначає відповідна рада за
поданням її голови. Основними
структурними підрозділами виконкому є
відділи й управління.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни і
юридичні особи набувають право
власності і право користування
земельними ділянками із земель
державної і комунальної власності на
підставі рішення органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених Земельним кодексом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно п.1.13 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 04.06.1999
року за № 354/3647, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин, -
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановчих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.
Позивач не отримував правоустановчий
документ на земельну ділянку у
встановленому законом та даною
інструкцією порядку.

Статтею 99 КАС України визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вва жатися спірними після їх
завершення, якщо ніхто не звернувся до
суду за вирішенням спору, відносини
стають стабільними.

Разом із тим, при вирішенні
адміністративного позову
Тереблянського споживчого товариства
щодо скасування рішення виконкому,
судом першої інстанції безпідставно не
враховано, що згідно із ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, адже враховуючи позовні
вимоги, апелянт порушував питання про
поновлення строку щодо скасування
рішення, однак суд розглянув справу по
суті позову та не розглянув частину
позовних вимог щодо розгляду справи,
хоча в позовних вимог була дана
процесуальна вимога.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

А тому враховуючи вищенаведене, що
позивач Тереблянське споживче
товариство порушуючи питання про
скасування рішення № 5 виконкому
Вонігівської сільської ради від 25
червня 2009 року "Про оформлення права
власності на нерухоме майно " з даним
адміністративним позовом звернувся до
суду 27.04.2011 року, тобто з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до суду. Достатніх поважних
і належним чином обґрунтованих та
підтверджених причин, які б позбавляли
можливості своєчасно звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав
позивачем не наведено.

За таких обставин колегія суддів не
погоджується із висновками суду першої
інстанції у зв'язку із пропуском ним
без поважних причин строку звернення
до адміністративного суду.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, не правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Тереблянське
споживче товариство - задовольнити
частково.

Постанову Тячівського районного суду
Закарпатської області від 06.09.2011 року у
справі № 2а-1683/11 - скасувати та прийняти
ухвалу, якою позов Тереблянського
споживчого товариства до Вонігівської
сільської ради, третя особа Тячівська
районна спілка споживчих товариств про
скасування рішення ради - залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В.Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

О.М. Гінда