Справа № 310/8149/13-а
Суддя: Гагут Л. І.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8149/13-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:
головуючого судді - Гагут Л.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Бердянську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Бердянського міського центру
зайнятості про зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Бердянського МЦЗ про зобов'язання
вчинити певні дії. В обґрунтування
позову зазначив, що він працював на ПАТ
«Азмол» та з 24.12.2012 року, на підставі
наказу №90 від 21.12.2012 року, звільнився з
підприємства за власним бажанням,
через невиконання роботодавцем
законодавства про працю згідно п.3 ст.38
КЗпП України. 27.12.2012 року він звернувся
до Бердянського МЦЗ, як безробітний,
зареєструвався і 03.01.2013 року звернувся
з заявою на ім'я директора Бердянського
МЦЗ про надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю. Також
надав довідку від 21.12.2012 року, видану
при звільненні з ПАТ «Азмол», про
середню заробітну плату. Але лише 25.01.2013
року Бердянським МЦЗ здійснено запис
до трудової книжки - «Розпочато виплату
допомоги по безробіттю згідно зі ст.23
п.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»». Також 28.01.2013 року він
отримав витяг із наказів відповідача
про прийняття останнім відповідних
рішень. Вважає, що має право на виплату
допомоги по безробіттю з 8 дня після
реєстрації в установленому порядку в
державній службі зайнятості.
Відповідно до розрахунку розміру та
тривалості виплат матеріального
забезпечення на випадок безробіття при
розірванні безстрокового трудового
договору за ст.38 ч.3 КЗпП отриманий з
офіційного Інтернет-порталу «ТРУД»
державної служби зайнятості, ОСОБА_1
має право на отримання допомоги по
безробіттю тривалістю 360 календарних
днів з урахуванням страхового стажу в
залежності від середньоденної
заробітної плати орієнтовано: в перші 90
днів 7169 грн. (113,80 грн. середньоденної
заробітної плати х 0,7 х 90 днів); в
наступні 90 днів 5736 грн. (113,80 грн.
середньоденної заробітної плати х 0,7 х
0,8 х 90 днів); в останні 180 днів 10037 грн.
(113,80 грн. середньоденної заробітної
плати х 0,7 х 0,7 х 180 днів). Відповідно до
виписки від 22.07.2013 року по його
картковому рахунку в ПУМБ перше
надходження виплат від відповідача
відбулося 01.03.2013 року у розмірі 797,66 грн.,
а за період з 01.01.2013 року по 21.07.2013 року -
4315,16 грн. Згідно довідки №985 виданої
11.07.2013 року дохід ОСОБА_1 за період з
03.01.2013 року по 30.06.2013 року становить 4609,16
грн. Просить зобов'язати відповідача
призначити йому допомогу по безробіттю
з 03.01.2013 року, та правильно донарахувати
і сплатити йому матеріальне
забезпечення (допомогу) на випадок
безробіття за період з 03.01.2013 року по
02.07.2013 року у розмірі 8590 грн. (7169+5736-4315).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримує, просить задовольнити
(а.с.26, 33).

Представник відповідача Бердянського
міського центру зайнятості в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність з
урахуванням письмових заперечень
проти позову. Просить у задоволенні
позовних вимог відмовити (а.с.34-40).

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з неявкою сторін у судове
засідання, фіксування судового процесу
за допомогою технічного
звукозаписувального засобу не
здійснювалось, на підставі ст. 41 КАС
України.

Суд, дослідивши матеріали справи та
давши оцінку доказам у їх сукупності,
дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких встановлюється наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За правилами ст. 71 КАС України,
обов'язок по доведенню обставин на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення,
покладається на сторони. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Судом встановлено, що позивач працював
на різних посадах в ПАТ «Азмол» і 24.12.2012
року на підставі наказу №90 від 21.12.2012
року був звільнений з підприємства за
власним бажанням, через невиконання
власником законодавства про працю за
п.3 ст.38 КЗпП України (а.с.5).

27.12.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Бердянського МЦЗ з питанням надання
допомоги в працевлаштуванні.

03.01.2013 року позивач звернувся з заявою
до Бердянського МЦЗ про надання
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю (а.с.7).

Також надав довідку №61/4671 від 21.12.2012
року, видану ПАТ «Азмол», про середню
заробітну плату (а.с.8).

25.01.2013 року Бердянським МЦЗ здійснено
запис до трудової книжки ОСОБА_1 про
початок виплати допомоги по безробіттю
згідно зі ст.23 п.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (а.с.5).

Відповідно до витягу із наказів про
прийняття рішення по особі: ОСОБА_1, ПК
№00009, виплату допомоги по
безробіттю розпочато з 25.01.2013 року
(а.с.4).

Пунктом 9 ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» визначено поважні причини
втрати роботи з незалежних від
застрахованої осіб обставин -
припинення трудового договору
відповідно до статті 38 КЗпП України (у
разі неможливості продовження роботи,
а також невиконання роботодавцем
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору).

Згідно ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору
внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39)
виплачується вихідна допомога у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 31.
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлено, що виплата
допомоги по безробіттю відкладається
на строк, що дорівнює періоду, протягом
якого застрахованій особі відповідно
до законів надається вихідна допомога
або інші виплати при звільненні з
підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.12 ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягає
страхуванню на випадок безробіття та
за який сплачено страхові внески (нею,
роботодавцем).

Розрахунок допомоги по безробіттю для
застрахованих осіб залежно від
страхового стажу здійснюється
відповідно до ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», згідно якої встановлено
розмір допомоги по безробіттю залежно
від страхового стажу: до 2 років - 50
відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків;
від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10
років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується
залежно від тривалості безробіття у
відсотках до визначеного розміру:
перші 90 календарних днів - 100 відсотків;
протягом наступних 90 календарних днів -
80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Частиною 3. ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що допомога
по безробіттю призначається з 8 дня
після реєстрації особи в установленому
порядку в державній службі зайнятості.

Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» у середньомісячну
заробітну плату (дохід) для обчислення
допомоги по безробіттю включаються всі
види виплат, на які нараховувалися
страхові внески, які підтверджуються
даними Єдиного державного реєстру
застрахованих осіб Пенсійного фонду
України.

Питання визначення розрахункового
періоду, за який обчислюється середня
заробітна плата, для призначення
розміру допомоги по безробіттю
врегульоване п.п. 3-6 «Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26,09.2001р. № 1266 із
змінами.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку, для
страхування на випадок безробіття
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення), є період
(періоди) роботи за основним місцем
роботи (проходження служби), а у разі
його відсутності - період (періоди)
зайняття підприємницькою.
адвокатською, нотаріальною, творчою
або іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
такої діяльності, виконання робіт
(надання послуг) згідно з
цивільно-правовими договорами перед
настанням страхового випадку
(реєстрація особи в державній службі
зайнятості як безробітної), протягом
якого сплачено страхові внески.

При цьому, згідно п. 4 даного Порядку,
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок.

Оскільки роботодавцем ПАТ «Азмол» не
здійснено сплату єдиного соціального
внеску за весь період, визначений в
довідці про середню заробітну плату, її
не було враховано для визначення
розміру допомоги по безробіттю до
повної сплати страхових внесків
роботодавцем ПАТ «Азмол», та ОСОБА_1
було призначено допомогу по безробіттю
в розмірі 882 грн. (другий розмір
мінімальної допомоги по безробіттю).

З огляду на наведене суд вважає, що
допомога по безробіттю призначена та
нарахована позивачу відповідно до
вимог чинного законодавства на 8 день
після отримання статусу безробітного -
10.01.2013 року, на період з 10.01.2013 року по
04.01.2014 року (допомога призначається на
360 календарних днів протягом двох
років) з урахуванням страхового стажу
понад 10 років - 70 відсотків від
середньої заробітної плати та залежно
від тривалості безробіття на перші 90
календарних днів - 100% , другі 90
календарних днів - 80% , 180 к календарних
днів - 70%. Відкладення виплати допомоги
по безробіттю ОСОБА_1 було здійснено у
зв'язку з наданням компенсаційних
виплат на період з 10.01.2013 року по 24.03.2013
року ПАТ «Азмол».

Таким чином, на підставі всього
вищевикладеного, виплата допомоги по
безробіттю було призначено 10.01.2013 року
та виплачувалася з 25.01.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 69-71, 86, 94, 128, 158-164, 186
КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Бердянського міського
центру зайнятості про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити в повному
обсязі.

Постанова може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бердянський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення постанови, у
разі проголошення судом вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні, в 10-денний строк з дня
отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Л.І. Гагут