Справа № 823/364/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
справа № 823/364/14

м. Черкаси

19 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника відповідача
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області Шуляк-Гончаренко
С.В. - за довіреністю від 08.01.2014р. №1-8/2,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 - за довіреністю від 14.09.2012р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ОСОБА_4
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, в якому просить:

- скасувати рішення державного
реєстратора Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Носок Л.М.
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень індексний номер 7165675 від
24.10.2013р., в частині реєстрації права
власності на житловий будинок літ. Б-2,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
за ОСОБА_4;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області вчинити дії
щодо внесення відповідного запису в
Державний реєстр прав про скасування
державної реєстрації речового права
ОСОБА_4 на нерухоме майно - житловий
будинок літ. Б-2, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обґрунтовуючи їх тим, що рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Носок Л.М.
від 24.10.2013р. №7165675, на підставі рішень
Соснівського районного суду м.Черкаси
від 25.05.2004р. та від 20.11.2008р. проведено
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4; відкрито
розділ в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно та реєстраційну
справу на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Черкаської області від 28.11.2013р. у
справі №22-ц/793/2995/13 рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20.11.2008р. скасовано; ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Черкаської міської
ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно -
відмовлено.

У зв'язку із скасуванням рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20.11.2008р., на підставі якого
відбулася державна реєстрація права
власності на нерухомо майно, а саме, на
житловий будинок Б-2 за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, рішення державного
реєстратора від 24.10.2013р. №7165675 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень також підлягає скасуванню.

Представник відповідача заперечує
проти заявленого адміністративного
позову, мотивуючи це тим, що рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Носок Л.М.
від 24.10.2013р. №7165675 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
законом.

Право власності ОСОБА_4 на
домоволодіння, в тому числі житловий
будинок Б-2, за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі рішень Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25.05.2004р. та
від 20.11.2008р. було зареєстровано ще
25.12.2008р., що підтверджується
інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 22.10.2013р., індексний
номер 11305524.

Керуючись нормами ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державний реєстратор
здійснив перенесення записів з
Реєстрів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Правових підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності на нерухоме майно під час
прийняття оскаржуваного рішення не
було.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача,
заперечував проти задоволення позову,
обґрунтовуючи це тим, що 04.09.2013р.
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта
житловий будинок літ. Б-2, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
експлуатацію. Оскільки ОСОБА_4 є
власником об'єкту нерухомого майна в
розумінні ст. 331 Цивільного кодексу
України, позовні вимоги щодо внесення
запису про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_9 на
нерухоме майно (житловий будинок літ.
Б-2) є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників
осіб, які беруть участь у справі,
розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 25.05.2004р. у справі №2-240-2004р. за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на частку жилого
будинку і розподіл спільного майна
подружжя, позовні вимоги задоволено;
визнано за ОСОБА_4 право власності на 60 %
домоволодіння та 60 % земельної ділянки
площею 356 кв.м.; визнано за ОСОБА_1 право
власності на 40 % домоволодіння та 40 %
земельної ділянки площею 237 кв.м.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 20.11.2008р. у справі №2-5852-2008
за позовом ОСОБА_4 до Черкаської
міської ради, треті особи ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_1 про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, позов задоволено,
визнано за ОСОБА_4 право власності на
самовільно збудований житловий
будинок літ. Б-2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Черкаської області від 28.11.2013р. у
справі №22-ц/793/2995/13 апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено; рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20.11.2008р. скасовано; ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Черкаської міської
ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно -
відмовлено.

11.10.2013р. відповідачем прийнято та
зареєстровано за реєстраційним
номером 3333584 в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно заяву
уповноваженої особи ОСОБА_10 про
державну реєстрацію права власності на
об'єкт, що знаходиться за адресою:
Черкаська область, АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Носок Л.М.
від 24.10.2013р. №7165675 проведено державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_4; відкрито розділ в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та реєстраційну справу
на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №11502818
від 24.10.2013р., сформованого державним
реєстратором Носок Л.М., 11.10.2013р. до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності внесено запис №3041698, згідно з
яким за ОСОБА_4 на підставі рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20.11.2008р., рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25.05.2004р.,
було зареєстровано на праві спільної
часткової власності з часткою 3/5
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, і складається з
житлового будинку з прибудовою А-І, а;
житлового будинку Б-2; погрібу В;
вбиральні Г; огорожі 1 - 4, 7; водоколонки
6; замощення І; вигрібної ями 8.

Вирішуючи спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує, що
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004р. (далі по
тексту - Закон №1952) визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону №1952
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (ст. 4 Закону №1952).

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
№1952 державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частина 2 ст. 15 Закону №1952 визначає, що
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону №1952
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Згідно статті 24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону №1952 права
на нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень. Обов'язкової
перереєстрації права власності у
новому реєстрі проводити непотрібно.

Судом встановлено, що відповідно до
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 22.10.2013р., індексний
номер 11305524, право власності ОСОБА_4 на
домоволодіння, в тому числі житловий
будинок Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішень Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25.05.2004р. та
від 20.11.2008р. було зареєстровано ще
25.12.2008р.

Інформація про скасування таких рішень
у Реєстрі відсутня.

Суд також звернув увагу на відсутність
обтяжень на частку ОСОБА_4 у
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Порядком використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 14.12.2012р. №1844/5 (далі по тексту -
Порядок), визначено процедуру
використання та перенесення державним
реєстратором прав на нерухоме майно
записів з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек, Державного
реєстру обтяжень рухомого майна до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та використання даних
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Абзацом 2 п. 3 Порядку передбачено, що
відомості з Реєстру прав власності на
нерухоме майно використовуються
державним реєстратором для
встановлення наявності (відсутності)
записів про державну реєстрацію права
власності або іншого речового права на
нерухоме майно під час проведення
державної реєстрації прав та під час
розгляду заяв про взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
заяв/запитів на отримання інформації з
Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 6 Порядку перенесення
записів з Реєстрів до Державного
реєстру прав здійснюється державним
реєстратором прав у разі, коли наявні у
Реєстрах записи є чинними та
ідентифікують об'єкт нерухомого майна
або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Згідно п. 7 Порядку державний
реєстратор переносить до відповідного
розділу Державного реєстру прав,
відкритого на об'єкт нерухомого майна,
відомості записів, наявні у Реєстрах, у
частині, що стосується такого об'єкта.

Державний реєстратор прав зобов'язаний
використовувати дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно та
встановити відсутність суперечностей
між заявленими та зареєстрованими
правами.

Відповідно до п. 12 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. №703 (далі по тексту - Порядок
№703), що був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Судом встановлено, що в реєстраційній
справі на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, міститься, зокрема: заява
уповноваженої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_10
від 11.10.2013р. про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; копія довіреності
від 06.01.2012р. на ім'я ОСОБА_10; копії рішень
Соснівського районного суду м.Черкаси
від 25.05.2004р. та від 20.11.2008р.; декларація
про готовність об'єкта нерухомого
майна (житлового будинку садибного
типу літ. Б-2 за адресою: АДРЕСА_1) до
експлуатації, зареєстрована
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області 04.09.2013р.; копія
державного акта на право власності на
земельну ділянку; копія технічного
паспорта на житловий будинок садибного
типу по АДРЕСА_1; картка прийому заяв;
інформація з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 22.10.2013р., №11305524.

Згідно пунктів 16 та 23 Порядку №703 за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації; Державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на відсутність правових
підстав для відмови у державній
реєстрації права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що
під час прийняття оскаржуваного
рішення державний реєстратор діяв на
підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, визначений законом.

Крім того, суд вважає за потрібне
зазначити, що оскаржуваним рішенням за
ОСОБА_4 проведена державна реєстрація
права власності на об'єкт нерухомого
майна - домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна
8216007), а не окремої його складової
частини (наприклад, житлового будинку
Б-2), у зв'язку з чим скасування рішення
від 24.10.2013р. №7165675 матиме наслідком
позбавлення права власності ОСОБА_4 на
всю частку (3/5) у домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1, в тому числі права
власності на нерухоме майно, що виникло
за нині чинним рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25.05.2004р.

Натомість, чинне законодавство України
не передбачає часткового скасування
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Крім того, суд враховує, що оскаржуване
рішення державного реєстратора не
порушує прав, свобод та інтересів
позивача, у зв'язку з чим в останнього
відсутнє право вимоги.

В контексті вищевикладеного, суд
зазначає, що відповідно до п. 38 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011р. №1141 (далі по тексту -
Порядок №1141), державний реєстратор
вносить зміни до записів Державного
реєстру прав у разі допущення
технічної помилки; зміни відомостей
про нерухоме майно, право власності та
суб'єкта цього права, інші речові права
та суб'єкта цих прав, обтяження прав на
нерухоме майно та суб'єкта цих прав, що
містяться у Державному реєстрі прав,
які не пов'язані з проведенням
державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного
реєстру прав проводиться державним
реєстратором за заявою, форму та вимоги
до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Порядок прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затверджений
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011р. №3502/5, визначає процедуру
прийняття і розгляду заяв щодо
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури.

При цьому п. 2.1 вказаного Порядку
визначає, що для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Зі змісту розділу 1 даного Порядку
вбачається, що заявником є
заінтересована особа або уповноважена
нею особа; заінтересована особа: у разі
внесення змін до записів Державного
реєстру прав - особа, відомості про яку
містяться у відповідному записі
Державного реєстру прав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка підлягає поданню до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений
21.03.2014р.