Справа № 804/10766/13-а
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2013-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2013 р. Справа № 804/10766/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Турової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Бідник М.В.

представника позивача:
Перепелиці В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Скіфія»

до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Скіфія» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Дніпропетровській
області, в яких просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Дніпропетровській області від 25
квітня 2013 року № та №.

В обґрунтування пред'явленого позову
зазначалося, що відповідач за
результатами проведеної
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача дійшов помилкового
висновку про порушення останнім
податкового законодавства та про
заниження ним внаслідок цього сум
податку на прибуток та податку на
додану вартість, оскільки позивач
правомірно сформував податковий
кредит та відніс суму здійснених
витрат до витрат відповідних звітних
періодів, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, на підставі
належним чином оформлених первинних
документів по взаємовідносинам з
контрагентами ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи», ТОВ ТОВ «Старт-Д» та
«Ферріт-Д». Угоди з цими контрагентами
недійсними в судовому порядку не
визнавалися та є реальними, що
посвідчується відповідними первинними
документами, які були надані до
перевірки, а акт перевірки не містить
фактів, які б спростовували
підтвердження цими первинними
документами відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між сторонами даного
правочину. Нереальність цих правочинів
- є припущенням відповідача, яке
базується лише на отриманих ним від ДПІ
у Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська актів перевірок ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»,
ТОВ ТОВ «Старт-Д» та «Ферріт-Д», в яких,
зокрема, значиться, що цими суб'єктами
господарювання порушено ст.185
Податкового кодексу України в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгу постачання товару, робіт
(послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями. Однак,
позивач не повинен відповідати за
будь-які порушення податкового
законодавства з боку своїх
контрагентів і наявність таких
порушень не є причиною для позбавлення
позивача права на податковий кредит та
віднесення відповідних сум витрат до
складу валових витрат. Тим більше, що в
означених актах перевірки
контрагентів позивача перевірці
підлягали взаємовідносини ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»,
ТОВ «Ферріт-Д» та ТОВ «Старт-Д» з іншими
контрагентами, а не з позивачем і в цих
актах жодним чином не встановлено
будь-яких порушень з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Скіфія». Крім
того, постановами Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013р., від 06.03.2013р. та від 13.03.2013р.,
залишеними без змін рішеннями
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2013р., від
04.06.2013р. та від 30.04.2013р., дії ДПІ у
Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська щодо проведення
перевірок, за результатами яких
складено акти від 21.12.2012р. №7210/224/36441206,
№7203/224/32694059 та №7212/224/33972398, були визнані
протиправними. У судовому засіданні
представник позивача підтримав
пред'явлений адміністративний позов у
повному обсязі та, посилаючись на
викладені у ньому доводи, просив
повністю його задовольнити.

Відповідач пред'явлений
адміністративний позов не визнав,
подав на нього письмові заперечення, в
яких просив повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що позивач
неправомірно завищив суму валових
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, та суму податкового кредиту
по взаємовідносинам з ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи», ТОВ
«Старт-Д» та ТОВ «Ферріт-Д», оскільки
правочини, укладені з цими
контрагентами, не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними. Підтвердженням цього
є висновки актів документальних
позапланової невиїзних перевірок ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»,
ТОВ «Ферріт-Д» та ТОВ «Старт-Д» від
21.12.2012р. №7210/224/36441206, №7203/224/32694059 та
№7212/224/33972398, отриманих відповідачем від
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, згідно яких
встановлено порушення означеними
суб'єктами господарювання приписів
ст.185 Податкового кодексу України в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару, робіт
(послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями. Також
відповідач зазначав, що позивачем не
було надано до перевірки документів,
які б підтверджували якість та
походження придбаного ним у ТОВ
«Старт-Д» офісного обладнання та
меблів, а також довіреностей на їх
отримання і товарно-транспортних
накладних щодо його транспортування.
Надані позивачем до перевірки
документи, на підставі яких до складу
витрат включена вартість послуг,
оформлених як рекламні від ТОВ
«Ферріт-Д», не можуть бути достатнім
підтвердженням того, що у процесі
надання вказаних послуг контрагентом
проведена певна робота і одержані
результати, які позивач, як замовник,
може використати у власній
господарській діяльності, що приносить
прибуток. Щодо взаємовідносин позивача
з ТОВ «Виробнича компанія «Віконні
системи», то до перевірки не були
надані акти форми КБ-2в та довідки форми
№КБ-3, які є обов'язковими. Таким чином,
виявлені під час проведення перевірки
позивача порушення вимог податкового
законодавства правомірно та
обґрунтовано зафіксовані в акті
перевірки №113/221/23364394 від 22.03.2013р., а
винесені на підставі цього акту
податкові повідомлення-рішення від 25
квітня 2013 року № та № є
законними та скасуванню не підлягають.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
посилаючись на доводи, викладені у
письмових запереченнях на нього.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази,
проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
суд приходить до висновку, що
пред'явлений адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Скіфія» (далі - ТОВ
«ТРК «Скіфія») (),
зареєстроване виконавчим комітетом
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області 21.08.1995р.,
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи №453209, перебуває на
обліку в Новомосковській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Новомосковська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області) як платник
податків та, зокрема, є платником
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість.

На підставі наказу начальника
Новомосковської ОДПІ
Дніпропетровської області від 11.03.2013р.
№108 «Щодо організації та проведення
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«ТРК «Скіфія» та відповідно до
повідомлення №31/221/03 від 11.03.2013р. про
проведення цієї перевірки, згідно
положень п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79
Податкового кодексу України, державним
податковим інспектором цього
контролюючого органу було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «ТРК «Скіфія» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та податку на прибуток
підприємства по взаємовідносинах з
ТОВ «Феріт-Д» (), ТОВ
«Старт Д» (), ТОВ ВК
«Віконні системи» () за
період травень-листопад 2012 року.

За результатами означеної перевірки
було складено акт №113/221/23364394 від
22.03.2013р., яким зафіксовано допущення
позивачем порушення приписів п.44.1, п.44.2
ст.44, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України в
результаті чого останнім занижено
податок на прибуток підприємств за І-ІV
квартали 2012р. на загальну суму
144625,00грн., а також порушення позивачем
приписів п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодекс України, в
результаті чого ним занижено податок
на додану вартість на загальну суму
137737,83грн. Висновки зазначеного акту
обґрунтовані тим, що позивачем
протягом перевіряємого періоду було
укладено угоди з контрагентами ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»,
ТОВ «Ферріт-Д» та ТОВ «Старт-Д», які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними,
підтвердженням чого є висновки актів
перевірки господарської діяльності
цих суб'єктів господарювання від 21.12.2012
року №7210/224/36441206, №7203/224/32694059 та
№7212/224/33972398, отриманих від ДПІ у
Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська, в яких, зокрема,
значиться, що ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи», ТОВ «Ферріт-Д» та
ТОВ «Старт-Д» порушено ст.185
Податкового кодексу України в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгу постачання товару, робіт
(послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями. Крім того
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферріт-Д» не
містять відповідних даних про зміст і
обсяг господарських операцій за
угодами з цим контрагентом, а надані
ТОВ «ТРК «Скіфія» до перевірки
документи, на підставі яких до складу
витрат включена вартість послуг,
оформлених як рекламні від ТОВ
«Ферріт-Д», не можуть бути достатнім
підтвердженням того, що у процесі
надання вказаних послуг контрагентом
проведена певна робота і одержані
результати, які позивач, як замовник,
може використати у власній
господарській діяльності, що приносить
прибуток. Щодо взаємовідносин з ТОВ
«Старт-Д», то позивачем не було надано
до перевірки документів, які б
підтверджували якість та походження
придбаного ним у цього суб'єкта
господарювання офісного обладнання та
меблів, а також довіреностей на
отримання товару і
товарно-транспортних накладних щодо
його транспортування. Відносно угод із
ТОВ «Виробнича компанія «Віконні
системи» в акті значиться, що до
перевірки не були надані акти форми
КБ-2в та довідки форми №КБ-3, які є
обов'язковими до складання при
проведенні ремонтних робіт, тим більше,
що саме з них можна встановити зміст та
обсяг вчинених господарських операцій
(т.1 а.с.22-51).

На підставі означеного акту перевірки
Новомосковською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області 25 квітня 2013
року було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
яким ТОВ «ТРК «Скіфія» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
загальному розмірі 180781,25грн., з яких за
основним платежем - 144625,00грн. та за
штрафними санкціями - 36156,25грн., а також
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» №, яким ТОВ «ТРК «Скіфія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у
загальному розмірі 172172,27грн., з яких за
основним платежем - 137737,83грн. та за
штрафними санкціями - 34434,44грн. (т.1
а.с.53-54).

Розглядаючи позовні вимоги щодо
визнання протиправними та скасування
вищевказаних податкових
повідомлень-рішень, суд зважає на
наступне.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств, зокрема, є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодекс
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ТРК «Скіфія» з ТОВ «Старт-Д», ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»
і ТОВ «Ферріт-Д» були укладені наступні
договори.

Так, між ТОВ «ТРК «Скіфія» та ТОВ
«Старт-Д» було укладено два договори
купівлі-продажу від 20 серпня 2012 року №87
та від 03 вересня 2012 року №56, згідно умов
яких ТОВ «Старт-Д», як продавець,
протягом дії даних договорів продає, а
ТОВ «ТРК «Скіфія», як покупець, приймає
та здійснює оплату товару, в
асортименті, за кількістю та по ціні,
строкам та умовам поставки згідно умов
даних Договорів та додатків до них, які
є їх невід`ємною частиною (т.1 а.с.96-97,
100-101).

Пунктом 5.1 Договорів встановлено, що
передача товару здійснюється в момент
знаходження товару (склад, база
продавця) або на умовах, погоджених
сторонами.

Відповідно до видаткової накладної
№5143 від 20.08.2012 року та податкової
накладної №806 від 20.08.2012 року ТОВ
«Старт-Д» на виконання умов договору
купівлі-продажу №87 від 20.08.2012р.
здійснило продаж ТОВ «ТРК «Скіфія»
офісної техніки на загальну суму 45000,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість - 7500,00 грн. (т.1 а.с.98-99).

Згідно видаткової накладної №6022 від
18.09.2012 року та податкової накладної №760
від 18.09.2012 року ТОВ «Старт-Д» на
виконання умов договору
купівлі-продажу №56 від 03.09.2012р.
здійснило продаж ТОВ «ТРК «Скіфія»
офісних меблів на загальну суму 40000,00
грн., в тому числі податок на додану
вартість - 6666,67 грн. (т.1 а.с.102-103).

Суми за зазначеними податковими
накладними було відображено позивачем
у реєстрі отриманих податкових
накладних, що відповідає даним додатку
№5 розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, та включено до складу
податкового кредиту за
серпень-вересень 2012 року. Також
вищеозначені податкові накладні
оформлені з дотриманням вимог ст.201
Податкового кодексу України, що
відповідачем не заперечується.

Отримання зазначеного товару від ТОВ
«Старт-Д» позивачем відображено в
бухгалтерському обліку записом в
журналі-ордері по рах.631 «Розрахунки з
постачальниками та підрядниками» за
серпень-вересень 2012 року, а також у
картці рахунку 10 за 01.01.2012р. - 24.09.2013р. (т.1
а.с.187-188).

Позивачем надано інвентаризаційний
опис товарно-матеріальних цінностей,
що знаходяться на складі станом на
30.09.2012р., в якому також обліковуються
товари, отримані від ТОВ «Старт-Д» (т.2
а.с.169-170).

Оплата отриманого від ТОВ «Старт-Д»
товару здійснювалась в безготівковій
формі відповідно до наданої на
перевірку банківської виписки (т.2 а.с.7).

Транспортування товару від ТОВ
«Старт-Д» до позивача підтверджується
товарно-транспортними накладними АН
№350160 від 18.09.2012р. та АН №350156 від 20.08.2012р.,
відповідно до яких автопідприємство -
ПП ОСОБА_2, вантажовідправник - ТОВ
«Старт-Д», пункт навантаження: м.
Дніпропетровськ, вул. Сєрова,21, водій
ОСОБА_2, здійснено перевезення вантажу
загальною вартістю 850000,00грн. до пункту
розвантаження: м. Дніпропетровськ, вул.
Чернишевського, 24а, вантажоодержувач -
ТОВ «ТРК «Скіфія», вантаж прийняв
ОСОБА_3(т.1 а.с.174-178).

Оскільки директор ТОВ «ТРК «Скіфія» -
ОСОБА_3 особисто приймав товар від ТОВ
«Старт-Д», тому і довіреності на
отримання цього товару не
виписувались, а, отже, і не надавалися
на перевірку.

Щодо взаємовідносин ТОВ «ТРК «Скіфія»
з ТОВ «Виробнича компанія «Віконні
системи» (далі - ТОВ «ВК «Віконні
системи») судом встановлено, що між
цими суб'єктами господарювання 03
вересня 2012 року було укладено договір
№67-р, згідно якого ТОВ «ВК «Віконні
системи», як підрядник, зобов'язувався
провести поточний ремонт приміщення за
адресою: місто Дніпропетровськ, вул.
Чернишевського, 24а, відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
ТОВ «ТРК «Скіфія», як замовник,
зобов'язувався надати підряднику фронт
робіт у строк 5 днів та прийняти
закінчені ремонтні роботи в строк (т.1
а.с.104-105).

Згідно п.4 цього Договору замовник
зобов'язувався сплатити підряднику
ціну робіт (ремонту) у порядку та на
умовах, визначених у акті виконаних
робіт. Ціна робіт (ремонту) за цим
Договором включає в себе компенсацію
витрат підрядника та належну йому
винагороду. Ціна робіт (ремонту)
визначається у твердому кошторисі, що є
складовою частиною
проектно-кошторисної документації.

Згідно акту виконаних робіт №6633 на
ремонт приміщення за адресою: місто
Дніпропетровськ, вул. Чернишевського,
24а ТОВ «ВК «Віконні системи» був
здійснений поточний ремонт у вересні
2012 року на загальну суму 55000,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість -
9166,67грн.(а.с.106).

Зміст, обсяг та вартість цих ремонтних
робіт відображено у наданих позивачем
акті форми №КБ-2в виконаних
будівельних робіт за вересень 2012 року,
довідці форми №КБ-3 про вартість
виконаних будівельних робіт (та витрат)
за вересень 2012 року, підсумковій
відомості ресурсів, договірній ціні на
поточний ремонт приміщення за адресою:
місто Дніпропетровськ, вул.
Чернишевського, 24а за 2012 рік,
локальному кошторисі №2-1-1 на ремонтні
роботи та ремонт приміщення та схеми
проекту (т.2 а.с.34-43).

Також ТОВ «ВК «Віконні системи» було
виписано податкову накладну №733 від
28.09.2012р. на загальну суму вартості
виконаних ремонтних робіт 55000,00грн., в
тому числі ПДВ - 9166,67 грн.(а.с.107).

Крім того, ТОВ «ТРК «Скіфія» з ТОВ «ВК
«Віконні системи» було укладено
договір №67-М від 03.09.2012р., згідно умов
якого ТОВ «ВК «Віконні системи», як
продавець, продає, а ТОВ «ТРК «Скіфія»,
як покупець, покупає будівельні
матеріали (т.1 а.с.108).

Згідно п.2.1 та п.2.2 Договору його сума
складає 58700,00 грн. та всі розрахунки між
сторонами здійснюються по
безготівковому розрахунку.

Відповідно до видаткової накладної
№6632 від 04.09.2012р. ТОВ «ВК «Віконні
системи» на виконання умов договору
№67-М від 03.09.2012р. поставило ТОВ «ТРК
«Скіфія» будівельні матеріали на
загальну суму 58700,00грн., в тому числі ПДВ
- 9783,33грн. На цю ж суму ТОВ «ВК «Віконні
системи» було виписано податкову
накладну №732 від 04.09.2012р. (т.1 а.с.109-110).

Транспортування товару від ТОВ «ВК
«Віконні системи» до позивача
підтверджується товарно-транспортною
накладною АН №350158 від 04.09.2012р.,
відповідно до якої автопідприємство -
ПП ОСОБА_2, вантажовідправник - ТОВ «ВК
«Віконні системи», пункт навантаження:
м. Дніпропетровськ, вул. Миронова,5,
водій ОСОБА_2, здійснено перевезення
вантажу загальною вартістю 58700,00грн. до
пункту розвантаження: місто
Дніпропетровськ, вул. Чернишевського,
24а, вантажоодержувач - ТОВ «ТРК
«Скіфія», вантаж прийняв ОСОБА_3(т.1
а.с.179-181).

Оскільки ОСОБА_3 є директором ТОВ «ТРК
«Скіфія» довіреність на отримання
товару не виписувалась.

Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року
між ТОВ «ТРК «Скіфія» та ТОВ «ВК
«Віконні системи» також було укладено
договір про виконання реконструкції
орендованого приміщення №67-ПР, згідно
якого ТОВ «ВК «Віконні системи», як
підрядник, зобов'язувався виконати по
завданню ТОВ «ТРК «Скіфія», як
замовника, а замовник зобов'язувався
прийняти та оплатити наступні роботи:
розробити проектну документацію по
реконструкції орендованого приміщення
за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Чернишевського, 24а. До складу проектної
документації входять наступні розділи
- архітектурні рішення (т.1 а.с.111-112).

Згідно п.4.1 цього Договору вартість
робіт складає 30000,00грн., в тому числі ПДВ
- 5000,00грн.

При цьому позивачем надано договір
оренди від 19.04.201ор. №12/02-3977-ОД,
укладений ним з Регіональним
відділенням Фонду держмайна України у
Дніпропетровській області щодо оренди
нерухомого майна - нежитлового
приміщення технічного поверху площею
117,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Чернишевського,
24а. За умовами даного договору майно
було передано позивачу в оренду з метою
розміщення телерадіокомпанії, строк
дії договору до 18.04.2011р. включно. До
цього Договору позивачем наданий акт
приймання-передачі в оренду
нежитлового приміщення площею 117,1 кв.м.,
що знаходиться за адресою: вул.
Чернишевського, 24а, місто
Дніпропетровськ (т.1 а.с.182-185). Згідно
Додаткової угоди про внесення змін до
договору оренди нерухомого майна від
19.04.2010 року №12/023977-ОД строк його дії
було пролонговано до 19.04.2011 року по
18.03.2014 року включно(т.1 а.с.186).

Відповідно до акту виконаних робіт №6634
від 28.09.2012р. ТОВ «ВК «Віконні системи»
були виконані проектні роботи з
реконструкції приміщення,
розташованого за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Чернишевського,
24а (архітектурні рішення з
реконструкції) на загальну суму
30000,00грн., в тому числі податок на додану
вартість - 5000,00грн. На цю ж суму ТОВ «ВК
«Віконні системи» було виписано
податкову накладну №734 від 28.09.2012р. (т.1
а.с.113,114).

На підтвердження реальності
господарських операцій за договором
від 03.09.2012р. №67-ПР позивачем надано
креслення з реконструкцію означеного
вище приміщення (т.2 а.с.44-53).

Оплата за отримані згідно договорів з
ТОВ «ВК «Віконні системи» товари та
послуги підтверджується банківською
випискою (т.2 а.с.8-9).

Суми податку на додану вартість за
зазначеними вище податковими
накладними, виписаними ТОВ «ВК
«Віконні системи» на підставі
договорів від 03.09.2012р. №67-Р, №67-М та
№67-ПР було відображено позивачем у
реєстрі отриманих податкових
накладних, що відповідає даним додатку
№5 розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, та включено до складу
податкового кредиту за вересень 2012
року. Також вищеозначені податкові
накладні оформлені з дотриманням вимог
ст.201 Податкового кодексу України, що
відповідачем не заперечується.

Щодо взаємовідносин ТОВ «ТРК «Скіфія»
з ТОВ «Ферріт Д» судом встановлено
наступне.

10 травня 2012 року між ТОВ «ТРК «Скіфія»
та ТОВ «Ферріт Д» було укладено договір
№15, згідно якого ТОВ «ТРК «Скіфія», як
замовник, доручає ТОВ «Ферріт Д», як
виконавцю, а виконавець зобов'язується
надати замовнику за плату послуги з
проведення маркетингових досліджень
за напрямками, що цікавлять замовника і
які визначені у цьому договорі, ціль,
задачі й методологія викладені в
додатках №1 та №2 до Договору (т.1
а.с.88-89).

Відповідно до додатків до договору від
10.05.2012р. №15 завданням дослідження є
вивчення слухацьких переваг жителів м.
Дніпропетровська, тип дослідження:
опитування по телефону. Також в
додатках визначено методи дослідження,
технологію опитування, порядок
вибірки, розділи, які має містити звіт
(т.1 а.с.193-195).

Згідно п.5.1 договору від 10.05.2012р. №15
підсумковий звіт у друкованому виді
передається по закінченню всіх робіт.

На підтвердження реальності
господарських операцій за цим
договором позивачем надано звіти,
складені ТОВ «Ферріт Д» щодо вивчення
слухацьких вподобань мешканців міста
Дніпропетровська за травень, серпень
та жовтень 2012 року (т.1 а.с.196-219).

Відповідно актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг) №ОУ-3119,№ОУ-6138, №ОУ-7785
ТОВ «Ферріт Д» на виконання умов
договору від 10.05.2012р. №15 були надані ТОВ
«ТРК «Скіфія» маркетингові послуги на
загальну суму 68000,00грн., в тому числі
податок на додану вартість - 11333,34грн.
(т.1 а.с.90,92,94).

На вказану вартість послуг ТОВ «Ферріт
Д» були виписані податкові накладні
від 31.05.2012р. №690, від 31.08.2012р. №820, від
31.10.2012р. №746 (т.1 а.с.91,93,95).

Оплата за ці послуги була проведена у
безготівковій формі, що
підтверджується банківською випискою
(т.2 а.с.24).

Отримання придбаних послуг від ТОВ
«Ферріт-Д» позивачем відображено в
бухгалтерському обліку записом 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» за травень-листопад
2012 року.

Зважаючи на наведене суд, приходить до
висновку, що факт здійснення реальних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами ТОВ «Старт-Д» (за
договорами купівлі-продажу від 20
серпня 2012 року №87 та від 03 вересня 2012
року №56), ТОВ «ВК «Віконні системи» (за
договорами від 03.09.2012р. №67-Р, №67-М та
№67-ПР) та ТОВ «Ферріт-Д» (за договором
від 10.05.2012р. №15) підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
первинних документів, а також
документів, оформлених на виконання
умов укладених договорів, які повністю
відображають зміст та обсяг цих
господарських операцій, а також
свідчать про зміни в майновому стані
позивача, що відбувалися у зв'язку із
здійсненням оплати отриманих послуг.

При цьому в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження факту
розірвання, визнання недійсними чи
неукладеними вказаних правочинів.
Також відповідачем не було надано
належних та допустимих доказів
нікчемності означених договорів,
фіктивної господарської діяльності
контрагентів позивача, відсутності
зв'язку укладених угод з господарською
діяльністю позивача, притягнення до
кримінальної відповідальності
посадових осіб вказаних підприємств за
ухилення від сплати податків або інші
податкові правопорушення, а також, що
укладені правочини порушують
публічний порядок відповідно до ч.2
ст.228 Цивільного кодексу України.

Необхідними умовами для визнання угоди
нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного
кодексу України є її укладання з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних протиправних наслідків.
При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо. Проте, існування відповідних
обставин у даній справі податковим
органом не доведено.

Зміст вказаних договорів не суперечить
актам цивільного законодавства, а
відповідачем не надано доказів, які б
підтверджували, що зміст цих угод не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків чи
свідчить про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання договорів або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо. В межах
спірних правовідносин позивач не
складав податкових накладних, а
отримував такі податкові накладні від
контрагентів та згідно них і формував
податковий кредит за відповідні
періоди.

Як на час укладення угод між позивачем
та його означеними вище контрагентами,
так і на час їх виконання, останні
знаходилися в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також, були
платниками податку на додану вартість,
що відповідачем не заперечується.

Виписані ТОВ «Старт-Д» (за договорами
купівлі-продажу від 20 серпня 2012 року №87
та від 03 вересня 2012 року №56), ТОВ «ВК
«Віконні системи» (за договорами від
03.09.2012р. №67-Р, №67-М та №67-ПР) та ТОВ
«Ферріт-Д» (за договором від 10.05.2012р. №15)
податкові накладні оформлені з
дотриманням вимог ст.201 Податкового
кодексу України, що відповідачем не
заперечується.

Вказані податкові накладні також були
відображені у відповідності до
приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу
України в реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних.

Відповідні податкові зобов'язання та
податковий кредит по взаємовідносинам
з вказаними контрагентами були
задекларовані позивачем у податковій
звітності з податку на додану вартість
та з податку на прибуток, що
відповідачем не заперечується та про
що зазначено в акті перевірки позивача.

Посилання відповідача на те, що позивач
неправомірно занизив податок на додану
вартість та податок на прибуток
підприємств по взаємовідносинам з ТОВ
«Старт-Д» (за договорами
купівлі-продажу від 20 серпня 2012 року №87
та від 03 вересня 2012 року №56), ТОВ «ВК
«Віконні системи» (за договорами від
03.09.2012р. №67-Р, №67-М та №67-ПР) та ТОВ
«Ферріт-Д» (за договором від 10.05.2012р.
№15), оскільки правочини, укладені з
цими контрагентами не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними, підтвердженням чого є
висновки актів перевірки ТОВ «Старт-Д»
від 21.12.2012р. №7203/224/32694059, ТОВ «ВК
«Віконні системи» від 21.12.2012р.
№7212/224/33972398 та ТОВ «Ферріт-Д» від
21.12.2012р. №7210/224/36441206, складених ДПІ у
Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська, згідно яких
встановлено, що ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи», ТОВ
«Ферріт-Д» та ТОВ «Старт-Д» порушено
ст.185 Податкового кодексу України в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару, робіт
(послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями, судом не
приймаються, оскільки, навіть, якщо
контрагент (постачальник по ланцюгу) і
порушив вимоги податкового
законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку (покупця
товарів, робіт, послуг) права на
відшкодування ПДВ та віднесення до
складу витрат відповідного звітного
періоду вартості отриманих товарів
(робіт, послуг) за правочином з таким
контрагентом у разі, якщо платник
податку виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування, сплатив за отримані
товари (роботи, послуги) і має
документальне підтвердження розміру
свого податкового кредиту та
здійснених витрат.

При цьому жодною нормою законодавства
України не передбачається обов'язку
платників податків - одержувачів
товарів - вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей щодо повноти сплати ними
податків за окремою операцією
придбання товарів, відомостей щодо
третіх осіб (постачальників у ланцюгу),
перевіряти додержання чи порушення
ними законодавчих приписів, а також
наявність у цих контрагентів умов для
належного здійснення господарської
діяльності, оскільки податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік певного платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати контрагентом податку до
бюджету, а також від господарських та
виробничих можливостей контрагента.

До того ж рішеннями Дніпропетровського
окружного адміністративного суду, які
набрали законної сили після перегляду
їх в апеляційному порядку, дії ДПІ у
Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська щодо проведення
перевірок ТОВ «ВК «Віконні системи»,
ТОВ «Ферріт-Д» та ТОВ «Старт-Д», за
результатами яких були складені
вищенаведені акти перевірки цих
суб'єктів господарювання, що покладені
в обґрунтування висновків акту
перевірки позивача, визнані
протиправними (т.1 а.с.115-134).

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позивач правомірно відніс
до складу податкового кредиту
відповідні суми податку на додану
вартість за податковими накладними по
взаємовідносинам з ТОВ «Старт-Д» (за
договорами купівлі-продажу від 20
серпня 2012 року №87 та від 03 вересня 2012
року №56), ТОВ «ВК «Віконні системи» (за
договорами від 03.09.2012р. №67-Р, №67-М та
№67-ПР) та ТОВ «Ферріт-Д» (за договором
від 10.05.2012р. №15), а також правомірно
відніс до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток,
витрати, здійснені за цими правочинами,
а, отже, податкове повідомлення-рішення
відповідача від 25.04.2013р. № в
частині щодо нарахування позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 49450,00грн. та за штрафними
санкціями у сумі 12362,50грн. та податкове
повідомлення-рішення відповідача від
25.04.2013р. № в частині щодо
нарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем на суму 51918,44грн. та за
штрафними санкціями у сумі 12979,62грн. є
протиправними та підлягають
скасуванню, а позовні вимоги в цій
частині - задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення іншої частини позовних
вимог, виходячи з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між ТОВ «ТРК «Скіфія» та ТОВ «Ферріт Д»
було укладено два договори надання
рекламно-інформаційних послуг, а саме:
від 24 травня 2012 року №24/05/12 та від 01
червня 2012 року №27, згідно яких ТОВ «ТРК
«Скіфія», як замовник, дає завдання, ТОВ
«Ферріт Д», як виконавець,
зобов'язується надати замовнику
рекламно-інформаційні послуги по
розміщенню на радіостанціях
(найменування товарів, робіт, послуг) в
обсягу і на умовах, передбачених цими
Договорами (т.1 а.с.56-57, а.с.74-75).

Згідно п.2.1 цих Договорів замовник,
зокрема, зобов'язувався не пізніше 10
календарних днів до дати першого
розміщення рекламно-інформаційного
продукту, надати виконавцеві
інформацію і належної якості
матеріали, необхідні для виготовлення
і розміщення рекламно-інформаційного
продукту, в об'ємі та форматі, вказаному
сторонами в додатковій угоді до цього
договору.

Відповідно до п.2.2 Договорів
виконавець, зокрема, зобов'язувався
виготовити інформаційно-рекламний
продукт протягом 5 робочих днів з
моменту надходження 100% передоплати на
поточний рахунок виконавця і надання
замовником інформації і матеріалів,
вказаних в п.2.1 Договорів; розмістити
рекламно-інформаційний продукт в
засобах масової інформації, погоджених
сторонами.

Пунктами 2.4 Договорів передбачено, що
не пізніше за 3 робочі дні до дня
першого розміщення
рекламно-інформаційного продукту
замовник повинен розглянути
виготовлений виконавцем проект. В разі
затвердження проекту сторони
підписують акт про виконання робіт по
виготовленню інформаційно-рекламного
продукту, який є невід'ємною частиною
цього договору.

При цьому позивачем було надано суду
додаткові угоди до договору №27 від 01
червня 2012 року, які були складені
27.06.2012р., 31.07.2012р., 31.08.2012р., 29.09.2012р.,
30.10.2012р. та 30.11.2012р., згідно яких не
пізніше 10 календарних днів до дати
першого розміщення
рекламно-інформаційного продукту
замовник надає виконавцеві інформацію
для виготовлення банерів з логотипом
«Европа Плюс Днепропетровск» на
вініловій основі розміром 3х6, а
виконавець виготовляє і розміщує
банери на рекламних конструкціях міста
за переліченими адресами (т.1 а.с.189-191).

Так, відповідно до ст.16 Закону України
«Про рекламу» розміщення зовнішньої
реклами у населених пунктах
проводиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, а поза
межами населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території АРК - Радою Міністрів АРК, в
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.2 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№2067 від 29.12.2003р., дозвіл - це документ
установленої форми, виданий
розповсюджувачу зовнішньої реклами на
підставі рішення виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради, який
дає право на розміщення зовнішньої
реклами на певний строк та у певному
місці.

Щодо наявності або відсутності у ТОВ
«Ферріт Д» відповідного дозволу
представник позивача пояснити не зміг.

З наданих позивачем актів
здачі-прийняття виконаних за договором
№27 від 01 червня 2012 року робіт
вбачається, що в них значиться лише, що
ТОВ «Ферріт Д» надано рекламні послуги
на певну суму. Однак, ці акти не містять
необхідних даних про зміст і обсяг
господарської операції, згідно якої
можливо зробити висновок щодо
реального виконання цих робіт, їх
складових та фактичної вартості (т.1
а.с.76,78, 80,82,84,86).

Такі самі дані як в актах
здачі-прийняття виконаних робіт
містяться і в податкових накладних,
виписаних за цим договором (т.1
а.с.77,79,81,83,85,87).

При цьому позивачем не було надано
жодних проектів
рекламно-інформаційного продукту,
обов'язкове складання яких передбачено
п.2.4 Договору, і які є його невід'ємною
частиною.

Представник позивача не зміг пояснити
яким чином узгоджувався зміст та
вигляд рекламно-інформаційного
продукту.

Щодо договору надання
рекламно-інформаційних послуг, а саме:
від 24 травня 2012 року №24/05/12, то до нього
позивачем також було надано додаткові
угоди від 24.05.2012р. (щодо надання
виконавцеві не пізніше 10 календарних
днів до дати першого розміщення
рекламно-інформаційного продукту
інформаційного ролику тривалістю 30
секунд, періодичністю кожні 60 хвилин з
08год.00хвил до 22год.00хвил.
(інформаційний ролик записаний у
форматі mp3), від 24.05.2012р., від 27.06.2012р., від
30.07.2012р., 31.07.2012р., від 30.08.2012р., від
27.09.2012р., від 31.10.2012р., від 30.11.2012р. (із
зазначенням медіа-плану розміщення в
засобах масової інформації роликів
позивача) (т.1 а.с.192, т.2
а.с.112,118,124,130,133,137,141,145).

Також позивачем було надано ефірні
довідки та графіки трансляції
рекламного продукту, згідно яких в
радіоефірі транслювалися рекламні
ролики «Priozerniy oselya 19s», «Priozerniy lito17»,
«Priozerniy shkola 19s», «Priozerniy cenopad»,
«Приозерній акція», «BMW_Х1», «BMW_5», «мода
рr» (т.2
а.с.113-117,119-123,125-132,134-136,138-140,142-144,146-148).

На виконання вимог ухвали суду про
витребування додаткових доказів
позивачем було надано тексти лише
трьох рекламних роликів, один з яких
стосується реклами про кредитування
«Indastrial Bank_Dnepropetrovsk» агропідприємств на
придбання техніки та обладнання під
заставу придбаного майна, а інші два -
«Priozerniy lito17» та «Priozerniy oselya 19s» (т.2
а.с.171,172).

Тексти інших роликів надано не було.
Отже взагалі неможливо встановити що
саме за рекламно-інформаційний продукт
було розповсюджено за договором від 24
травня 2012 року №24/05/12 та чи має він
відношення до господарської
діяльності позивача.

При цьому позивачем не надано пояснень
відносно того, яким чином стосується
його господарської діяльності
рекламування «Priozerniy oselya 19s», «Priozerniy
lito17», «Priozerniy shkola 19s», «Priozerniy cenopad»,
«Приозерній акція», «BMW_Х1», «BMW_5», «мода
рr», «Indastrial Bank_Dnepropetrovsk».

Разом з тим, як зазначалося вище,
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності, що здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів з метою одержання
прибутку.

Також слід зазначити, що додаткові
угоди до договорів №27 від 01 червня 2012
року та №24/05/12 від 24 травня 2012 року, які
були надані суду, до перевірки
позивачем не надавалися. Причини
ненадання представник пояснити не
зміг.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що податковий кредит та
витрати позивача за договорами з ТОВ
«Ферріт Д» про надання
рекламно-інформаційних послуг від 24
травня 2012 року №24/05/12 та від 01 червня 2012
року №27, не є підтвердженими, оскільки
акти здачі-прийняття виконаних робіт
та податкові накладні не містять
необхідних даних про зміст і обсяг цих
господарських операцій, згідно яких
можливо зробити висновок щодо
реального виконання цих робіт, їх
складових та фактичної вартості.

Так, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» встановлено обов'язкові
реквізити первинних документів, якими,
в даному випадку і є акти
здачі-прийняття виконаних робіт та
податкові накладні і які, згідно
наведеної норми Закону, зокрема,
повинні містити відомості щодо змісту
та обсягу господарської операції,
одиниці виміру господарської операції
тощо.

Відсутність відомостей про повний
зміст і обсяг господарських операцій
за договорами з ТОВ «Ферріт Д» від 24
травня 2012 року №24/05/12 та від 01 червня 2012
року №27 в первинних документах,
складених згідно цих договорів, а також
не надання позивачем інших документів,
які б розкривали це питання, в своїй
сукупності не дають можливості
стверджувати, що ці господарські
операції є реальними.

При цьому будь-які документи, в тому
числі договори, акти виконаних робіт,
накладні тощо, мають силу первинних
документів лише у разі фактичного
здійснення господарської операції.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що відповідачем правомірно
було збільшено позивачеві суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 88287,83грн. та застосовано штрафні
санкції на суму 22071,94грн., а також
правомірно збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на прибуток на
суму 92706,56грн. застосовано штрафні
санкції на суму 23176,63грн., а, отже,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення в цій частині є
правомірними і скасуванню не
підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
позивачем при подачі позову до суду
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору у сумі 2294 грн. 00
коп., що підтверджується квитанцією про
сплату судового збору, наявною в
матеріалах справи (а.с.2), а відповідно
до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Таким чином, судові витрати, понесені
позивачем та підтверджені
вищенаведеними належними доказами
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача у
розмірі 802 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Скіфія» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 25 квітня
2013 року № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем на суму 49450,00грн. (сорок дев'ять
тисяч чотириста п'ятдесят гривень 00
копійок) та за штрафними санкціями у
сумі 12362,50грн. (дванадцять тисяч триста
шістдесят дві гривні п'ятдесят
копійок).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 25 квітня
2013 року № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
суму 51918,44грн. (п'ятдесят одна тисяча
дев'ятсот вісімнадцять гривень сорок
чотири копійки) та за штрафними
санкціями у сумі 12979,62грн. (дванадцять
тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять
гривень шістдесят дві копійки).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Скіфія» () судові
витрати із сплати судового збору
відповідно до частини задоволених
вимог у розмірі 802 грн. 90 коп. (вісімсот
дві гривні дев'яносто копійок).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова