Справа № 814/1145/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1145/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Федусика А.Г.,

при секретарі Василенко І.Ю.,

за участю представника позивача
Клюшина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Центурион Юг» на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року по справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Центурион Юг» до
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (правонаступник Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Центурион
Юг» (далі ТОВ «Центурион Юг»)
звернулось до суду з позовом до
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
(далі Очаківська ОДПІ Миколаївської
області ДПС) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 листопада
2012 року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що
з 22 по 26 жовтня 2012 року посадовою особою
Очаківської ОДПІ Миколаївської
області ДПС проведено документальну
невиїзну перевірку позивача з питань
правомірності формування податкового
кредиту та встановлення факту
існування фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Інвестиційна
група «Каспій-Дон» за липень-вересень
2012 року. За результатами перевірки
складено акт від 02 листопада 2012 року за
№ 255/22/37969462, яким встановлено порушення
позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість на 144534 грн.. На підставі
акта перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 14
листопада 2012 року за № , яким ТОВ
«Центурион Юг» визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 144534 грн. за основним
платежем та 36134 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями. На думку
позивача, висновки акта перевірки щодо
порушення ТОВ «Центурион Юг» вимог
податкового законодавства не є
обґрунтованими, а тому прийняте на
підставі акта перевірки податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року відмовлено ТОВ «Центурион Юг» у
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, директор ТОВ
«Центурион Юг» в апеляційній скарзі
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, і, крім
того, судом першої інстанції при
вирішенні справи порушено норми
матеріального права, а саме положення
ст. ст. 138, 140 та 198 Податкового кодексу
України. Крім того, судом першої
інстанції не враховано практику Вищого
адміністративного суду України,
пов'язану з вирішенням податкових
спорів даної категорії. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про
задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ
представника позивача в підтримку
апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що з 22 по 26 жовтня 2012
року посадовою особою Очаківської ОДПІ
Миколаївської області ДПС проведено
документальну невиїзну перевірку
позивача з питань правомірності
формування податкового кредиту та
встановлення факту існування
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Інвестиційна
група «Каспій-Дон» за липень-вересень
2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 02 листопада 2012 року за № 255/22/37969462,
яким встановлено порушення позивачем
пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість на 144534 грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14 листопада
2012 року № , яким ТОВ «Центурион
Юг» визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
144534 грн. за основним платежем та 36134 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не надано належних доказів
товарності угоди, укладеної з ТОВ
«Інвестиційна група «Каспій-Дон» на
надання маркетингових та
консультаційних послуг.

Так, відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі п. 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем 01 липня 2012 року з ТОВ
«Інвестиційна група «Каспій-Дон»
укладено договір про надання послуг за
№ 04/07/12. Згідно зазначеного договору
виконавець (ТОВ «Інвестиційна група
«Каспій-Дон») надає замовнику
(позивачу) маркетингові та
консультаційні послуги, пов'язані з
бухгалтерським обліком (т. 1 а. с. 22-23).

Відповідно до п. п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПК
України маркетингові послуги
(маркетинг) - послуги, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції (робіт,
послуг), політики цін, організації та
управлінні руху продукції (робіт,
послуг) до споживача та
післяпродажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків.
До маркетингових послуг належать, у
тому числі: послуги з розміщення
продукції платника податку в місцях
продажу, послуги з вивчення,
дослідження та аналізу споживчого
попиту, внесення продукції (робіт,
послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги).

Обґрунтовуючи доводи про відсутність у
позивача права на віднесення до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплаченого позивачем
за вказаною угодою, відповідач
посилався, зокрема, на такі обставини,
як неможливість визначення характеру
наданих маркетингових послуг,
необхідності та цілі їх замовлення;
відсутність звіту про проведені
маркетингові дослідження, а саме факту
передачі інформації замовнику;
відсутність докладної інформації щодо
змісту виконаних робіт та їх
результатів, а також місця надання
послуг; невідповідність суми
винагороди понесеним витратам, тобто
відсутність ділової мети (т. 1 а. с. 17,
зворот).

При цьому, як вбачається з акта
перевірки, під час проведення
останньої позивачем на підтвердження
товарності угоди між ним та
контрагентом надано лише договір,
типові акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) та податкові накладні.

Проте, як вірно зазначено посадовою
особою податкового органу в акті
перевірки, зі змісту представлених
позивачем актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг) неможливо встановити
об'єм та характер наданих контрагентом
послуг, а також місце їх надання.

На підтвердження отримання послуг від
контрагента позивачем до суду першої
інстанції надано документ
«Маркетингове дослідження по вивченню
ринку послуг з охорони рухомого та
нерухомого майна», в якому, нібито,
проведено дослідження, аналіз та
консультування позивача на виконання
названого вище договору.

Однак, інформація, викладена у
вказаному документі, не підтверджує
реальність надання послуг, оскільки в
переважній мірі є суто теоретичною,
тобто не придатною для використання у
господарській діяльності
господарюючого суб'єкта. При цьому
вказаний вище документ не спростовує
висновок податкового органу про
невідповідність суми понесених витрат
отриманому результату.

Будь-яких інших документів на
підтвердження обґрунтованості
віднесення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, сплаченого ТОВ «Центурион
Юг» за вказаною вище угодою, позивачем
як під час перевірки податковим
органом, так і під час розгляду справи
судом першої інстанції не надано.

Крім того, ні в суді першої інстанції,
ні в суді апеляційної інстанції
позивачем не надано жодного доказу на
підтвердження використання
результатів отриманих маркетингових
та консультаційних послуг, пов'язаних з
бухгалтерським обліком, в
господарській діяльності
підприємства. При цьому, як встановлено
в судовому засіданні суду апеляційної
інстанції поясненнями представника
позивача, бухгалтерське супроводження
господарської діяльності позивача
здійснюється на підставі окремого
договору, не пов'язаного з угодою,
укладеною з ТОВ «Інвестиційна група
«Каспій-Дон».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не доведено
отримання та використання у власній
господарській діяльності послуг за
договором, укладеним з ТОВ
«Інвестиційна група «Каспій-Дон», а
саме не надано докази, що підтверджують
реальність отримання певних послуг,
відсутні і підстави віднесення сум ПДВ,
сплаченого за вказаним договором, до
складу податкового кредиту.

За таких даних, висновок суду першої
інстанції щодо правомірності
оскарженого податкового
повідомлення-рішення відповідача, а,
отже, і про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
«Центурион Юг», є правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Центурион
Юг» залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24 лютого
2014 року.

Головуючий:

Судді: