Справа № 814/3126/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3126/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Очаківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 9 грудня
2013р. по справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Нектар юг» до
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання дій
протиправними, визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013р. ТОВ «Нектар юг» (далі
Товариство) звернулось в суд із позовом
до Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Миколаївської
області (далі ОДПІ) та згідно уточнених
позовних вимог (т.2 а.с.222-238) просило
визнати дії протиправними, визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2013р.
№001421700, №, від 08.07.2013р. №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що ОДПІ в період з
28.05.2013р. по 05.06.2013р. провела позапланову
виїзну перевірку Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 19.04.2011р. по
30.04.2013р., валютного та іншого
законодавства за період з 19.04.2011р. по
30.04.2013р. За результати якої складений
акт від 11.06.2013р. №153/22-37630141. У висновках
даного акту зазначено порушення
Товариством вимог податкового
законодавства, які полягають в
нікчемності правочинів укладених між
позивачем та його контрагентами, а
відтак факту завищення податкового
кредиту.

На підставі акту перевірки
відповідачем 02.07.2013р. прийняті
податкові повідомлення-рішення
№, яким до позивача застосована
штрафна (фінансова) санкція з податку
на доходи фізичних осіб в розмірі
1020грн.; №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання із ПДВ на
299874грн. і застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 74968,50грн.;
а також 08.07.2013р. винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
застосована штрафна (фінансова)
санкція з екологічного податку в
розмірі 1020грн.

Представник Товариства зазначає, що
реальність господарських відносин з
контрагентом підтверджена належним
чином оформленими первинними
документами податкового та
бухгалтерського обліку, а тому
зазначені вище податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та такими, що порушують законні права
та інтереси Товариства. Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просить
позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 9 грудня
2013р. позовні вимоги задоволено
частково.

Податкове повідомлення-рішення №
від 02.07.2013р. визнано протиправним і
скасовано.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відшкодовано Товариству судовий збір в
сумі 2281,61грн. з Державного бюджету
України.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
за неподання звіту з екологічного
податку, на підставі ст.120 п.120.1ПК
України ОДПІ своїм рішенням №
правомірно застосувала до позивача
штраф в сумі 1020грн. Також на законних
підставах відповідач прийняв
податкове повідомлення-рішення
№, оскільки перевіркою
встановлено, що у податкових
розрахунках сум податку нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум утриманого з них податку
за III квартал 2012р. не відображені
відомості про оподаткування доходів,
аналогічне порушення допущено
платником податку у I кварталі 2013р.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
із ПДВ на 299874грн. і застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 74968,50грн.
суд першої інстанції зазначив, що
єдиним доводом ОДПІ про безтоварність
операцій є відсутність у позивача ТТН.
Але, ТТН не є первинними документами,
наявність у Товариства видаткових
накладних, виданих контрагентами є
достатнім для документального
оформлення перевезення вантажів.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення
адміністративного позову, а саме
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення
№, тоді як рішення №№ і
, якими застосовані штрафні
санкції за неподання податкової
звітності з податку на доходи фізичних
осіб і екологічного податку
відповідно, є законними і скасуванню не
підлягають.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на підставі
позапланової виїзної перевірки
позивача в період з 28.05.2013р. по 05.06.2013р. з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 19.04.2011р. по
30.04.2013р., валютного та іншого
законодавства за період з 19.04.2011р. по
30.04.2013р. та акту від 11.06.2013р. №153/22-37630141,
який складений на підставі проведеної
перевірки ОДПІ прийняло податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2013р. за
№001421700, яким до Товариства застосована
штрафна (фінансова) санкція з податку
на доходи фізичних осіб в розмірі
1020грн., за №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання із ПДВ на
299874грн. і застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 74968,50грн.
та від 08.07.2013р. за №, яким
застосована штрафна (фінансова)
санкція з екологічного податку в
розмірі 1020грн.

Підставою прийняття таких податкових
повідомлень-рішень стали висновки акту
перевірки щодо безтоварності операцій
між позивачем та його контрагентами, а
тому позивач завищив податковий кредит
на вказану суму. Крім того, ОДПІ
прийняло податкове повідомлення
рішення з несплати екологічного
податку за поставку позивачу міцелію,
отримання якого відповідач заперечує.

Вирішуючи питання правомірності
винесених податкових
повідомлень-рішень, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між
позивачем та ДПІ регулюються
Податковим кодексом України від
02.12.2010р. №2755-VI (далі-Кодекс).

З матеріалів справи вбачається, що
27.08.2012р. між Товариством та ФОП ОСОБА_2
укладений договір купівлі-продажу. За
умовами даного договору, контрагент
повинен поставити Товариству
покрівельний ґрунт у кількості 3600шт.,
загальна вартість продукції 18000грн.(т.3
а.с.58-60). 29.08.2012р. між тими самими
сторонами укладений аналогічний
договір, але предметом даного договору
є поставка міцелію компостного, у
кількості 70т., загальна вартість
продукції 105000грн. (т.3 а.с.44-46). 10.01.2013р.
між Товариством та ПП ОСОБА_3 укладений
договір поставки міцелію компостного і
покрівельного ґрунту (т.3 а.с.48-50).

Факт господарських операцій
підтверджується наданими до справи
первинними бухгалтерськими
документами: - по господарським
операціям з ФОП ОСОБА_2 з постачання
покрівельного ґрунту у кількості 3600шт.
та міцелію компостного у кількості
70тн., загальною вартістю 105000грн. -
видаткові накладні №РН-0000001 від 27.08.2012р.
(т.3 а.с.61) та №РН-0000002 від 30.08.2012р. (т.3
а.с.47); по господарській операції з ПП
ОСОБА_3 з постачання міцелію
компостного та покрівельного ґрунту у
кількості 180тн. Та 3900шт. відповідно,
загальною вартістю 349350грн. - видаткова
накладна №РН-0000001 від 11.01.2013р.

Як визначено в п.138.2 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена і п.1.2 ст.1, п.2.1
ст.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за №164/704 (надалі Положення).
Відповідно до п.2.1 ст.2 Положення,
«первинні документи це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов до висновку, з яким
погоджується і судова колегія, що
господарські операції по контрагентам
підтверджені належним чином
оформленими видатковими накладними,
підтверджений факт поставки
товарів/послуг, а тому позивач
правомірно сформував витпрати по цим
операціям.

Крім того, судом першої інстанції
встановлена наступна обставина, що
Товариство перебуває на спеціальному
режимі оподаткування, як виробник
сільськогосподарської продукції і є
платником фіксованого
сільськогосподарського податку. Тобто,
суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, з яким
погоджується і судова колегія, що ОДПІ
нараховані податкові зобов'язання з
податку на додану вартість, але
Товариство не є платником цього
податку. Податковий орган не
виключивши таке підприємство з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування, нарахував податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, що є протиправним та не
відповідає вимогам чинного
законодавства. Даний факт також
підтверджується вище зазначеними
видатковими накладними, що Товариство
не сплачувало в ціні товару податок на
додану вартість.

Оскільки доведена реальна
господарська операція з поставки
міцелію (сировина, яка
використовується під час вирощування
грибів) то таке виробництво має
відходи, що покладає на платника
податку сплачувати екологічний
податок за використання цього товару.

Податковим кодексом України п.п.16.1.3
п.16.1 ст.16 встановлено обов'язок
платника податків подавати до
контролюючих органів декларації,
звітності та інші документи, які
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів.

Податковий кодекс України п.п.240.1.3 п.240.1
ст.240 визначає суб'єктів платників
екологічного податку.

Як встановлено судом першої інстанції
і відображено в акті перевірки (т.1
а.с.62), що позивачем за період з 19.04.2011р.
по 30.04.2013р. подано один звіт з
екологічного податку за IV квартал 2012р.
з нульовими показниками.

В результаті чого, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що ОДПІ
правомірно, на підставі п.п.54.3.1 п.54.3
ст.54ПК України, самостійно визначила
суму грошового зобов'язання з
екологічного податку та прийняла
податкове повідомлення-рішення
№, яким застосована штрафна
(фінансова) санкція з екологічного
податку в розмірі 1020грн.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення № то судом
першої інстанції встановлено, що в акті
перевірки (т.1 а.с.70) вказано, що у
податкових розрахунках сум податку
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за III квартал 2012р. не
відображені відомості про
оподаткування доходів, виплачених
ОСОБА_4 і аналогічне порушення допущено
Товариством у I кварталі 2013р. - у
податковому розрахунку не відображені
доходи, виплачені ОСОБА_3

Податковим кодексом України п.119.2 ст.119
встановлено відповідальність за
вказане порушення, а саме штраф у
розмірі 510грн., тобто за вказані
порушення ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким до
позивача застосована штрафна
(фінансова) санкція з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 1020грн.

Товариством доведено факт реальності
господарської операції із поставки
вказаних товарів та відповідно
податкове повідомлення-рішення від
02.07.2013р. за №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання із ПДВ на
299874грн. і застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 74968,50грн.,
є безпідставним та підлягає
скасуванню.

Оскільки податкові
повідомлення-рішення №№; ,
якими застосовані штрафні санкції за
неподання податкової звітності з
податку на доходи фізичних осіб і
екологічного податку відповідно,
прийняті з наявності допущених
порушень платником податку, судова
колегія вважає, що вони є законними та
такими, що прийнятті в межах діючого
законодавства.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова
колегія вважає, що постанова суду
винесена з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а тому не вбачає підстав для її
скасування.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.197,198,200,206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2013р. - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

А.Г. Федусик