Справа № 803/307/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Справа № 803/307/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
Максимчука Ю.В.,

представника відповідача Приходько
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" (далі - ТзОВ
"Українські торгівельні мережі")
звернулося з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013
року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що актом документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
"Українські торгівельні мережі",
проведеної Луцькою ОДПІ, було
встановлено порушення товариством
статті 185, пункту 186.1 статті 186, пунктів
198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.2 статті 200
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), внаслідок чого занижено
податок на додану вартість (далі - ПДВ),
що підлягає сплаті до бюджету на
загальну суму 50787,00 грн. Такі висновки
відповідачем були зроблені у
результаті встановлення, що операції
із придбання товарів і послуг у
Приватного підприємства
"Техстандартпроект" (далі - ПП
"Техстандартпроект") не вчинялися
фактично, а лише задокументовані на
папері.

За результатами вказаної перевірки
було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013
року №. Зазначене рішення позивач
оскаржував в адміністративному
порядку, однак це не призвело до його
скасування. Позивач просить його
скасувати в судовому порядку з
наступних підстав.

Господарські операції між ним та ПП
"Техстандартпроект" фактично були
здійснені, спричинили реальні зміни
майнового стану сторін і були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків - товари і послуги
придбані з метою їх використання в
господарській діяльності. Реальність
операцій підтверджується первинними
документами, наданими для перевірки.
Крім того, за поставлені послуги
(товари) була здійснена оплата
постачальнику. Господарські операції
відображені в бухгалтерському і
податковому обліку і ПДВ правомірно
віднесено до податкового кредиту на
підставі податкових накладних.
Постачальник-контрагент володіє
податковою правосуб'єктністю; одним із
основних видів його діяльності є
посередництво в торгівлі товарами
широкого асортименту.

Відсутність товарно-транспортних
накладних не може свідчити про
порушення ТзОВ "Українські торгівельні
мережі" податкового законодавства щодо
визначення об'єкта оподаткування.
Відповідач довільно тлумачить норми
законодавства і надав неправильну
оцінку правочинам позивача із ПП
"Техстандартпроект". Крім того, з огляду
на реальний характер операцій можливі
порушення контрагентом ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
податкового законодавства не можуть
мати негативних наслідків для іншого
добросовісного платника податків при
формуванні податкового кредиту з ПДВ.

З наведених підстав позивач просить
позов задовольнити.

У письмовому запереченні проти
адміністративного позову відповідач
його вимог не визнав (а.с.122-124). В
обґрунтування заперечень Луцька ОДПІ
зазначила, що під час проведення
позапланової перевірки ТзОВ
"Українські торгівельні мережі" з
окремих питань дотримання податкового
та іншого законодавства за 2011 рік
встановлено, що товариство укладало
договори підряду на виконання
рекламних послуг (рекламне оформлення
магазину) та договори постачання
товару з контрагентом - ПП
"Техстандартпроект". Під час перевірки
використано копії первинних
документів (видаткових і податкових
накладних, актів виконаних робіт).
Встановлено, що витрати не брали участі
при визначенні податку на прибуток, але
визначена у податкових накладних сума
ПДВ включена до податкового кредиту
відповідних періодів.

Відповідач вважає, що задокументовані
операції не мали реального характеру, а
тому такі первинні документи не можуть
бути підставою для податкового обліку.
Товарно-транспортні накладні або
подорожні листи для підтвердження
фізичного переміщення товару для
перевірки надано не було, як і
сертифікати відповідності на товар.
Разом з тим, на підставі акта
позапланової перевірки контрагента
позивача - ПП "Техстандартпроект" -
встановлено, що фінансово-господарські
операції позивача із ним спрямовані на
отримання першим податкової вигоди у
вигляді мінімізації сплати ПДВ. У ПП
"Техстандартпроект" відсутні необхідні
умови для здійснення
фінансово-господарської діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, транспортних
засобів у період, що перевірявся. ПП
"Техстандартпроект" є суб'єктом, що не
здійснює господарську діяльність, а
від його імені невстановлені особи
шляхом видачі фіктивних документів
надають реально діючим суб'єктам
господарювання незаконні послуги,
пов'язані із документальним завищенням
податкового кредиту та валових витрат.
В актах виконаних робіт відсутнє
детальне визначення переліку наданих
послуг, їх конкретний зв'язок із
специфікою діяльності позивача. Факти
здійснення незаконної фіктивної
діяльності ПП "Техстандартпроект"
встановлено органами досудового
слідства і судом.

У зв'язку з цим відповідач вважає, що
його висновки про виявлені порушення
відповідають дійсності та зроблені
правомірно відповідно до чинного
законодавства, а тому в задоволенні
позову просив відмовити.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримує з
підстав, наведених у позовній заяві, та
просить їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнає повністю з
підстав, викладених у письмовому
запереченні, та просить в задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Луцької міської ради 25 квітня 2006 року,
що підтверджується спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців України (а.с.120).
Позивач з 19 травня 2006 року є платником
ПДВ на підставі свідоцтва № 02613103 про
реєстрацію платника ПДВ (а.с.10).

В період з 24 по30 вересня 2013 року згідно
з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК
України була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТзОВ
"Українські торгівельні мережі" з
окремих питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з січня 2011 по грудень 2011 року.
Актом перевірки від 09 жовтня 2013 року
№949/22.1/34310279 (далі - акт перевірки)
встановлено порушення статті 185, пункту
186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.6 статті 198,
пункту 200.2 статті 200 ПК України,
внаслідок чого занижено ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету на загальну
суму 50787,00 грн. (а.с.9-19).

На підставі акта перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від 25
жовтня 2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ на в тому
числі 50787,00 грн. за основним платежем та
24075,00 грн. штрафних санкцій згідно з
розрахунком (а.с.20, 166).

За результатами адміністративного
оскарження податкового
повідомлення-рішення рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 30 грудня 2013 року №18736/6/99-99-10-01-15
рішення Луцької ОДПІ залишено без змін,
а скаргу позивача - без задоволення
(а.с.21-23).

Враховуючи те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте Луцькою ОДПІ як суб'єктом
владних повноважень, то при вирішенні
даного спору воно перевірялось судом
на відповідність вимогам частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України).

Згідно із частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, Луцька ОДПІ виконала
свій обов'язок з доведення
правомірності податкового
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013
року № з огляду на таке.

Порядок розрахунку суми ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету, визначений
статтею 200 ПК України: така сума
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом (підпункт 200.2 статті 200 ПК
України).

Тобто, податковий кредит бере участь
при визначенні суми податку, що
підлягає сплаті до бюджету. Іншими
словами, в розумінні підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Податковою перевіркою позивача
встановлено декларування податкового
кредиту у 2011 році на загальну суму 50787,00
грн., в тому числі за червень на 2640,00
грн., липень на 3164,00 грн., серпень на 4181,00
грн., вересень на 19185,00 грн., жовтень на
9525,00 грн., листопад на 8016,00 грн., грудень
на 4076,00 грн.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Таким чином, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум ПДВ є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності. За відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з ПДВ навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

За наявності первинних документів,
якими позивач обґрунтовує своє право
на податковий кредит, з одного боку, та
доводів податкового органу про те, що
відомості таких документів не
відповідають дійсності з огляду на
неможливість здійснення постачання
робіт (послуг) контрагентом позивача у
вказаний період, з'ясуванню судом
підлягало питання реального характеру
придбання робіт (послуг) від ПП
"Техстандартпроект" та достовірність
первинних документів.

Судом встановлено, що на підтвердження
задекларованого податкового кредиту
позивач надав для перевірки копії
первинних документів (їх оригінали
вилучено на підставі протоколу виїмки
від 15 серпня 2012 року): видаткових
накладних, актів виконаних робіт,
податкових накладних, перелік яких
наведено в акті перевірки на а.с.11-12.
Суду, крім того, також надано копії
договорів поставки та підряду між
позивачем та ПП "Техстандартпроект".

Як вбачається із встановлених
податковим органом обставин,
податковий кредит у сумі 2640,40 грн.
позивач сформував за рахунок операцій
постачання товарів за податковою
накладною від 14 червня 2011 року № 15 на
суму 15842,40 грн., в тому числі ПДВ 2640,40 грн.
З матеріалів справи слідує, що
зазначена податкова накладна виписана
відповідно до разового договору
поставки товару, специфікація якого
наведена у пункті 1.1 договору від 14
червня 2011 року № 140601; постачальником ПП
"Техстандартпроект" виписано видаткову
накладну № Т-140602 (а.с.55-58).

Аналогічний за змістом договір від 02
серпня 2011 року № 020803 надано суду і щодо
поставки товару на загальну суму 25084,00
грн. (також для рекламного і торгового
оформлення точок продажу) - а.с.59-60.
Постачальник ПП "Техстандартпроект"
виписав позивачу-покупцю податкову
накладну від 02 серпня 2011 року №4 (на
суму 12084,00 грн., ПДВ становить 2014,00 грн.),
видаткову накладну від 02 серпня 2011 року
№ Т-020805 (а.с.61-62), податкову накладну від
17 серпня 2011 року № 26 на суму 13000,00 грн.,
ПДВ 2166,67 грн. (а.с.64). Сума ПДВ, визначена
податковими накладними, увійшла до
складу податкового кредиту позивача.

З акта перевірки також слідує, що за
податковими накладними від 25 липня 2011
року № 28, № 29 ПДВ у сумі 2614,00 грн. та 550,00
грн. відповідно включено до
податкового кредиту (а.с.12, 164). З
податкової накладної від 25 липня 2011
року № 29 вбачається, що предметом
поставки є монтаж рекламних
матеріалів; предмет поставки за
податковою накладною від 25 липня 2011
року № 28 не встановлений (копія такої
накладної суду надана не була). Договір
про таку поставку, загальна сума якої у
липні становить 19184,00 грн., та видаткові
накладні (акти виконаних робіт) в
матеріалах справи відсутні. Не були
вони надані і для перевірки, хоча, як
вбачається з протоколу виїмки від 15
серпня 2012 року (а.с.169-172) такі документи
не вилучалися.

Про поставки у вересні 2011 року позивач
надав копії: щодо товарів - податкової
накладної від 09 вересня 2011 року № 10,
видаткової накладної від 09 вересня 2011
року № Т-090901 на суму 4600,00 грн. (ПДВ 766,67
грн.); податкової накладної від 19
вересня 2011 року № 20 та видаткової
накладної від 19 вересня 2011 року № Т-310809
на суму 11964,00 грн. (ПДВ 1994,00 грн.);
податкової накладної від 26 вересня 2011
року № 33 та видаткової накладної від 26
вересня 2011 року № Т-260903 на суму 79684,10
грн. (ПДВ 13280,68 грн.), податкової
накладної від 21 вересня 2011 року №25 та
видаткової накладної від 21 вересня 2011
року № Т-210902 на суму 12258,00 грн. (ПДВ 2043,00
грн.) - а.с.66-73; щодо послуг - актів
виконаних робіт з рекламного
оформлення магазину від 19 та 21 вересня
2011 року, податкових накладних від 19 та 21
вересня 2011 року № 21 та № 27 на суму 3420,00
грн. (ПДВ 570,00 грн.) та 3180,00 грн. (ПДВ 530,00
грн.) відповідно (а.с.28-31). Загальна сума
ПДВ у вересні 2011 року за вказаними вище
операціями становить 19185,00 грн.

Право на формування податкового
кредиту у жовтні 2011 року загальною
сумою 9525,00 грн. позивач обґрунтовує
такими первинними документами:
договором підряду від 14 жовтня 2011 року
№ 141002 про рекламне оформлення
магазинів та ремонт вивіски магазину
на суму 5868,00 грн. з ПДВ, актами від 14
жовтня 2011 року № Т-141001 виконаних робіт
з рекламного оформлення на суму 2940,00
грн. (ПДВ 490,00 грн.) та № Т-141004 на суму 2928,00
грн. (ПДВ 488,00 грн.), податковими
накладними від 14 жовтня 2011 року № 24 та
№ 27, актом від 28 жовтня 2011 року № Т-281001
виконаних робіт з рекламного
оформлення магазину в м. Новояворівськ
на суму 3108,00грн. (ПДВ 518,00 грн.),
податковою накладною від 28 жовтня 2011
року № 41; податковою накладною від 28
жовтня 2011 року № 42 на суму 3186,00 грн. (ПДВ
531,00 грн.), актом виконаних робіт від 28
жовтня 2011 року № Т-281002 з рекламного
оформлення магазину в м. Хмельницький,
візуалізації (а.с.32-47). Письмові
договори постачання про виконання
підрядних робіт 28 жовтня 2011 року не
укладалися.

Також надано копії договору постачання
від 14 жовтня 2011 року № 141001/П-148/11 (а.с.74-78)
про поставку товару за трьома
специфікаціями на суму 12348,00 грн. (ПДВ
2058,00 грн.), 8160,00 грн. (ПДВ 1360,00 грн.), 3150,00
грн. (ПДВ 525,00 грн.), видаткових накладних
№ Т-141001, № Т-141003, №Т-141004 на вказану
суму, податкових накладних № 23, № 25,
№26 (а.с.79-84); видаткових накладних від 28
жовтня 2011 року №Т-281003 на суму 6432,00 грн.
(ПДВ 1072,00 грн.), № Т-281004 на суму 3098,40 грн.
(ПДВ 516,40 грн.), №Т-281005 на суму 8706,00 грн.
(ПДВ 1451,00 грн.), № Т-281006 на суму 3098,40 грн.
(ПДВ 516,40 грн.), податкових накладних від
28 жовтня 2011 року № 37, № 38, №39, № 40
(а.с.85-92). Письмові договори на поставку
28 жовтня 2011 року товарів не укладалися.

Загальна сума податкового кредиту за
листопад 2011 року становить 8016,00 грн.,
зокрема, відповідно до договору
постачання від 21 листопада 2011 року №
211101, специфікації товару,
передбачалася поставка товару ПП
"Техстандартпроект" на користь
позивача на суму 15800,0 грн. (ПДВ 2633,40 грн.),
12308,40 грн. (ПДВ 2051,40 грн.) та 11018,40 грн. (ПДВ
1836,40 грн.) - а.с.93-97. Постачальник виписав
видаткові і податкові накладні: від 21
листопада 2011 року № Т-211102 та № 28
відповідно, від 22 листопада 2011 року №
Т-221101 та № 31 відповідно, № Т-221103 та № 33
відповідно (а.с.98-103).

Також податковий кредит сформовано за
податковою накладною від 22 листопада
2011 року № 34, актом виконаних робіт №
Т-221102 про надання послуг з оформлення
магазину (м. Львів, вул. Кавалеридзе, 4)
на суму 2772,00 грн. (ПДВ 462,00 грн.); в
податковій накладній наявне посилання
на договір підряду від 22 листопада 2011
року № 221101, однак такий суду не
надано (а.с.48-49). Податкова накладна від
22 листопада 2011 року № 32 на суму 6216,00
грн., в тому числі ПДВ 1036,00 грн., яка
брала участь у формуванні податкового
кредиту відповідно до акта перевірки
(а.с.12) в матеріалах справи відсутня, як
і акти виконаних робіт № Т-211101, № Т- 221102,
однак такі були вилучені на підставі
протоколу виїмки від 15 серпня 2012 року.
При співставленні з іншими відомостями
акта перевірки - переліку актів
виконаних робіт (а.с.11), вбачається, що
на таку суму наявні два акти виконаних
робіт від 22 листопада 2011 року (по
кожному із них сума із ПДВ - 3108,00 грн.).

У грудні 2011 року відповідно до договору
поставки товарів від 05 грудня 2011 року
за найменуванням, визначеним у
специфікації № 1 та № 2 на суму 6842,00 грн.
(ПДВ 1140,33 грн.) та 14510,40 грн. (ПДВ 2418,40 грн.),
ПП "Техстандартпроект" виписано
видаткові і податкові накладні від 05
грудня 2011 року № Т-051201, № Т-00191201, № 9, № 22
відповідно (а.с.104-110). 19 грудня 2011 року
задокументовано виконання на користь
позивача робіт з рекламного оформлення
магазину в м. Тернопіль на підставі
договору підряду від 19 грудня 2011 року №
191201, акту виконаних робіт від 19 грудня
2011 року № Т-00191201 на суму 3108,00 грн., ПДВ
518,00 грн. Про вказану операцію виписано
податкову накладну від 19 грудня 2011 року
№ 23 (а.с.50-54).

Зазначені вище договори поставки і
підряду, як вбачається з акта
перевірки, для перевірки надані не
були. Докази оплати товару ні суду, ні
податковій інспекції також надані не
були.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 ПК України
у разі якщо до закінчення перевірки або
у терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Як вбачається з копій заперечення на
акт перевірки, первинної та повторної
скарг (а.с.155-163) позивач інші документи,
крім тих, що вказані в акті перевірки,
для підтвердження господарських
операцій не надавав.

Як уже зазначалося, підставою для
формування податкового кредиту з ПДВ
за правилами пункту 201.11 статті 201 цього
ПК України є податкова накладна (за
умови реального вчинення
господарської операції). Про
реальність господарських операцій
свідчать документи, що підтверджують
рух товару (робіт, послуг) від
постачальника до покупця, фізичне
переміщення товару, зберігання,
транспортування тощо.

Оскільки документи про передачу
товару, послуг за поставками в липні 2011
року у сумі 19184,00 грн. в позивача
відсутні (наявні лише податкові
накладні), такі документи у
встановленому порядку не вилучалися,
то слід прийди до висновку про не
підтвердження відображених у
податковій звітності податкового
кредиту у сумі 3164,00 грн.

Щодо формування податкового кредиту в
інші податкові періоди також наявні
підстави для висновків про його
необґрунтоване формування.

Так суд вважає за необхідне зазначити,
що вимоги до змісту податкових
накладних визначені пунктом 201.1 статті
201 ПК України, серед них, податкове
законодавство вимагає вказати опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг. Такі вимоги
узгоджуються за змістом з нормами
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", відповідно до
якої первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити, в тому числі і
щодо змісту та обсягу господарської
операції, одиниці виміру тощо.

Разом з тим, за наданими для перевірки
документами взагалі не можливо
встановити, який результат
передбачався за договорами підряду та
в якому обсязі, через які роботи,
матеріали цей результат досягнуто.
Аналіз актів виконаних робіт дає
підстави для висновку, що обсяги
господарських операцій ними не
розкрито (не вказано суть наданої
послуги, об'єкт, щодо якого послуга
надавалась, її розмір, вартість
матеріалів, що як вказано в договорах
підряду, включається до вартості
послуги, їх найменування, кількість
тощо). За такими формально складеними
первинними документами не вбачається
можливим встановити фактичне надання
послуг постачальником на користь
позивача. З долучених позивачем
фотографій (а.с.41-42, 45-46) неможливо
підтвердити період виконання робіт,
ким і коли вони надавалися та у якому
обсязі і якому місці (актів
здачі-прийняття робіт є 11), і чи були
вони надані саме ПП
"Техстандартпроект". Таким чином, ні з
актів виконаних робіт, а ні з інших
матеріалів справи не вбачається, в
якому обсязі були виконані зазначені
послуги і їх виконавця. Крім того, з
наданих копій догорів підряду
(аналогічних за змістом) слідує, що
виконання робіт повинно було
супроводжуватися письмовим
інформуванням замовника про хід
виконання робіт, залучення робочої
сили та субпідрядних організацій, про
готовність до передачі закінчених
робіт (пункти 7.2, 10.2 договору). Проте у
судовому засіданні встановлено, що
письмових свідоцтв виконання таких
умов договору у позивача немає. Також
згідно з пунктом 3.1 договору вартість
робіт включає вартість матеріалів,
проте звіт про кількість та вартість
матеріалів, використаних підрядником,
не складався, в актах виконаних робіт
ці дані також відсутні. Водночас,
позивач придбавав за договором
постачання товари, які за змістом
стосуються рекламного оформлення
торгових об'єктів та які, з пояснень
представника, підлягали встановленню
ПП "Техстандартпроект". Однак
документів про передачу підряднику
придбаного товару для монтажу і
встановлення позивач також немає.
Відтак, документальне підтвердження
використання товарів для рекламного
оформлення торгових точок, самих робіт
з рекламного оформлення, ремонту
вивісок, візуалізації позивачем не
підтверджено.

На думку суду, зовнішнє та внутрішнє
оформлення магазинів потребує
наявності кваліфікованого персоналу
для розробки дизайну, встановлення та
монтажу рекламних засобів тощо.
Зважаючи на те, що позивач не надав
документів (замовлення, технічного
завдання чи іншого документа), що
містять пояснення щодо змісту та
характеру виконуваних робіт з
рекламного оформлення, то стверджувати
про фактичне досягнення результату та
прийняття робіт немає підстав.

Не доведено позивачем і спосіб
передачі товару (в наявних договорах
поставки спосіб і порядок передачі
товару, місце передачі не визначено).
Наявність складів, магазинів чи інших
виробничих або торгових точок ПП
"Техстандартпроект" за його
місцезнаходженням податковим органом
не встановлено. З пояснень
представника позивача у судовому
засіданні слідує, що товар
транспортувався позивачу
безпосередньо постачальником ПП
"Техстандартпроект" легковим
транспортним засобом, оскільки він не є
громіздким та великогабаритним.

Суд погоджується, що
товарно-транспортні накладні,
подорожні листи не є первинним
документами для податкового обліку
(формування податкового кредиту) з
операцій товарів і послуг. Однак з
огляду на спірний характер поставок
товарів такі документи могли б
спростувати висновки податкового
органу про безтоварний характер
поставок та підтвердити усні пояснення
представників позивача в судовому
засіданні про поставку товару засобами
ПП "Техстандартпроект". Але такі
документи у позивача відсутні. З огляду
на розміри товарів, вказаних у
видаткових накладних (вивіска світлова
2900х650 або 3400х700, фріз периметровий 7,5 м,
штендер 1200х1800 тощо) їх перевезення
вимагає наявності відповідних
транспортних засобів.

Будь-яких інших доказів фізичного
переміщення товарів, вказаних у
видаткових і податкових накладних від
постачальника до покупця (місця
постачання, порядку і способу доставки
тощо) суду не надано, як і доказів
використання їх в господарській
діяльності позивача (наявність
облаштованих у позивача магазинів не
свідчить про необхідність отримання
послуг з рекламного оформлення саме у
період, вказаний в актах виконаних
робіт, та саме ПП "Техстандартпроект",
як і товарів, перерахованих у
накладних).

Не надано суду доказів оплати робіт і
послуг. В свою чергу, сам по собі факт
перерахування коштів не є безумовним
доказом того, що господарські операції
відбулися у тому обсязі та за тією
вартістю, що задокументована. Отже,
безпосереднє здійснення у певний
період господарських операцій ПП
"Техстандартпроект" на користь
позивача не підтверджується жодними
іншими документами.

Позивач не обґрунтував економічної
доцільності та розумної мети укладення
договорів підряду та поставки із ПП
"Техстандартпроект" (вибір такого
підрядника, віддаленого до об'єкту
рекламних послуг) та необхідності їх
проведення.

Суд з-поміж вказаного також враховує,
що згідно з частиною другою статті 161
КАС України при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Так, Верховний Суд України у постанові
від 27 березня 2012 року (справа № 21-737во10)
зазначив, що про необґрунтованість
податкової вигоди можуть також
свідчити підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин: неможливість
реального здійснення платником
податків зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів; облік для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;
здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку; відсутність
первинних документів обліку.

Водночас, для перевірки достовірності
даних, визначених у наданих позивачем
для перевірки документах, Луцькою ОДПІ
відповідно до статті 83 ПК України
використано податкову інформацію, в
тому числі акт за результатами
позапланової невиїзної документальної
перевірки ПП "Техстандартпроект" від 18
квітня 2013 року № 2243/22.4/36347845 (а.с.139-146). Зі
змісту зазначеного акта слідує, що ПП
«Техстандартпроект» зареєстроване як
юридична особа 09 лютого 2009 року.
Основним видом діяльності є
консультування з питань комерційної
діяльності та управління; іншими
видами діяльності - посередництво в
торгівлі товарами широкого
асортименту, оптова торгівля
будівельними матеріалами, роздрібна
торгівля залізними виробами, фарбами,
склом, дослідження кон'юнктури ринку та
виявлення суспільної думки. Рекламне
оформлення магазинів не є типовим для
ПП "Техстандартпроект" видом
діяльності.

Перевіркою серед іншого встановлено,
що за ПП "Техстандартпроект"
транспортні засоби не зареєстровані
(лист управління Державної
автомобільної інспекції у Волинській
області від 17 січня 2013 року № 11/280).
Підприємство звіти про найманих
працівників не подавало. А з
фінансового звіту підприємства за 2011
рік вбачається, що наймані працівники
відсутні (а.с.173). Посадовими особами ПП
"Техстандартпроект" не надано
документів, що підтверджують
фінансово-господарську діяльність.
Перевіркою встановлено відсутність
необхідних умов для здійснення
відповідної господарської,
економічної діяльності, технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів і транспортних засобів.
Встановлено проведення транзитних
операцій, що спрямовані на отримання
податкової вигоди з метою штучного
формування податкового кредиту для
інших платників податків. Згідно з
висновками перевірки ПП
"Техстандартпроект" ним завищено
податкові зобов'язання з ПДВ за 2011 рік,
січень-березень 2012 року на загальну
суму 2099788,00 грн., та податковий кредит за
цей період на 2072125,00 грн.

Хоч перевіркою, за наслідками якої
Луцькою ОДПІ складено акт від 18 квітня
2013 року № 2243/22.4/36347845, не досліджувалися
відносини між ПП "Техстандартпроект" та
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
безпосередньо, однак ним встановлено
відсутність технологічних можливостей
для ведення господарської діяльності в
ПП "Техстандартпроект".

В свою чергу, наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, матеріалів є необхідною
умовою для здійснення визначених
договором підряду та договорами
постачання товарів. Наявність
неспростованої інформації, що вказує
на відсутність можливості здійснення
таких операцій з огляду на
віддаленість підрядника та об'єктів, на
яких мали виконуватися роботи,
свідчить про не підтвердження
виконання підрядних робіт ПП
"Техстандартпроект".

Частиною першою статті 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. На виконання
повноважень, визначених частинами
четвертою, п'ятою вказаної статті суд
вживав заходів, необхідних для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; сторонам було
запропоновано подати докази, яких, на
думку суду, не вистачало, для чого у
судовому засіданні оголошувалася
перерва.

З наданих позивачем документів не
можна встановити ні характер робіт, ні
їх обсяг та дійсну вартість, а з огляду
на доводи відповідача про відсутність
їх технічного та професійного
забезпечення - і про виконання робіт та
поставку товарів безпосередньо ПП
"Техстандартпроект". Таким чином,
зазначені документи не можуть
вважатися первинним і бути підставою
для податкового обліку в силу норм
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та ПК України, наведених вище.

Враховуючи наведені обставини в
сукупності, суд вважає, що оскільки
фактичне здійснення господарських
операцій позивача із вказаним
контрагентом не встановлено, то наявні
у нього податкові накладні не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку, що
свідчить про неправомірне формування
позивачем податкового кредиту та
обґрунтованість висновків
відповідача. При цьому суд вважає, що
відсутність вироку суду, яким
встановлена фіктивна діяльність ПП
"Техстандартпроект", не є обов'язковою
для висновків про безтоварний характер
окремо визначених поставок. Разом з
тим, отримання інформації про можливу
протиправну підприємницьку діяльність
ПП "Техстандартпроект" стала підставою
для перевірки податковим органом
господарських операцій з ТзОВ
"Українські торгівельні мережі" на
предмет підтвердження формування
податкового кредиту за правилами ПК
України, безумовне дотримання яких з
боку позивача не знайшло
підтвердження.

В свою чергу, податкове
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013
року № прийняте Луцькою ОДПІ не в
зв'язку із встановленими порушеннями
податкового законодавства ПП
"Техстандартпроект", а у зв'язку з
порушенням позивачем правил
формування податкового кредиту, що
призвело до заниження ПДВ, яке підлягає
сплаті до бюджету. Тобто, відповідачем
дотримано принципу індивідуальної
відповідальності платника податків
ТзОВ "Українські торгівельні мережі".

Безпідставне формування позивачем
податкового кредиту з ПДВ має
наслідком визначення грошових
зобов'язань податковим органом. Так
відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 ПК України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях.

Відповідно до наданого розрахунку
штрафних санкцій їх розмір становить
24076,00 грн., що відповідає положенням
статті 123, пункту 7 підрозділу 10 "Інші
перехідні положення" розділу ХХ
"Перехідні положення" ПК України (а.с.166).

Також перевіряючи доводи позивача та
відповідача, суд взяв до уваги, що
позапланова виїзна документальна
перевірка ТзОВ "Українські торгівельні
мережі", за результатами якої позивачу
донараховано податкові зобов'язання за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням, призначена
наказом Луцької ОДПІ від 23 вересня 2013
року № 722 відповідно до пункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 ПК України та з
посиланням на постанову начальника
відділу Слідчого управління
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області від
10 червня 2013 року (а.с.167-168).

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 ПК
України у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.
Матеріали такої перевірки разом з
висновками контролюючого органу
передаються органу, що призначив
перевірку.

Отже, у зв'язку із внесеними до пункту
86.9 статті 86 ПК України змінами (Закон
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
перегляду ставок деяких податків і
зборів" від 20 листопада 2012 року №5503-VI),
які набрали чинності 04 січня 2013 року, у
разі проведення перевірки платника
податків на підставі підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 ПК України,
податкове повідомлення-рішення не
приймається до набрання законної сили
відповідним судовим рішенням лише у
випадку, якщо відносно посадових осіб
цього ж платника податків, який
перевіряється, в рамках кримінального
провадження розслідується кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки та/або збори.

Судом встановлено, що кримінальне
провадження, предметом якого є податки
та/або збори, щодо посадових осіб ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
відсутнє.

Таким чином, оспорювані податкові
повідомлення-рішення винесені Луцькою
ОДПІ в загальному порядку, що не
суперечить нормам статей 58, 86 ПК
України.

Інші докази не спростовують висновків,
зроблених Луцькою ОДПІ під час
перевірки, стосовно не підтвердження
виконання робіт, поставки товарів ПП
"Техстандартпроект" та факту
невідповідності задекларованих
наслідків господарської операції
платника податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

З наведених підстав суд вважає, що
підстави для задоволення позову
відсутні, а тому в задоволенні позову
слід відмовити повністю.

За правилами статті 94 КАС України
понесені позивачем судові витрати не
підлягають відшкодуванню, оскільки
позов не вирішено на його користь.

Крім того, згідно із частиною третьою
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відтак, враховуючи, що при зверненні до
суду з цим позовом як позовом майнового
характеру позивач сплатив судовий збір
в сумі 182,70 грн. згідно із платіжним
дорученням від 12 лютого 2014 року № 22085
(а.с.2), тому з позивача на користь
Державного бюджету України слід
стягнути судовий збір в сумі 1644,30 грн.
(1827,00 грн. - 182,70 грн. = 1644,30 грн.).

Керуючись статтями 2, 71, 94, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 25
жовтня 2013 року № відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" (43026, Волинська
область, м. Луцьк, вул. Єршова, 11,
квартира 807, ідентифікаційний код 34310279)
на користь Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 1644,30 грн. (одна
тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 19 березня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк