Справа № 295/20247/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" березня 2014 р.
Справа № 295/20247/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Дєдуху Б.О. ,

за участю апелянта ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "13" січня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Богунського районного суду м.Житомира
з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області, в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати останнього
проводити з 01.04.2013 року нарахування
пенсії в повному обсязі без обмежень
максимальним розміром 80 % основного
розміру пенсії, відповідно до вимог п.2
розділу 2 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" та
перерахувати пенсію і виплачувати її в
повному обсязі з 01.04.2013 року, з
урахуванням основного розміру пенсії
83% від відповідних сум грошового
забезпечення, як було призначено при
звільнені в запас 01.12.2005 року, а також
стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області заборгованість
по нарахованій, але не виплаченій в
повному обсязі пенсії в розмірі 3594 грн.
96 коп., згідно постанови Богунського
районного суду м.Житомира від 22.03.2013
року, залишеної без змін ухвалою
Житомирського апеляційного суду 15.07.2013
року.

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 13 січня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області щодо обмеження
максимального розміру пенсії шляхом
зменшення ОСОБА_3 основного розміру
пенсії з 83 % до 80 % з 01 квітня 2013 року в
порушення вимог п.2 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи".

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області провести
нарахування ОСОБА_3 пенсії в повному
обсязі без обмеження максимальним
розміром у 80 % основного розміру пенсії
відповідно до вимог п.2 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
перерахувати та виплачувати пенсію
ОСОБА_3 в повному обсязі з 01 квітня 2013
року з урахуванням основного розміру
пенсії у 83 % від відповідних сум
грошового забезпечення, як було
призначено йому при звільненні в запас
01 грудня 2005 року.

В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням сторони по справі звернулися
до суду із апеляційними скаргами в яких
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати постанову та
прийняти нову. Зокрема Відповідач -
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, позивач - задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши пояснення апелянта,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги Відповідача та
задовольнити апеляційну скаргу
позивача, з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач з
01 січня 2007 року перебуває на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Житомирській області та
одержує пенсію за вислугу років
відповідно до Закону України від 09.07.1993
року №2262 "Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби та
деяких інших осіб".

Відповідачем проведено перерахунок
пенсії позивачу. Після перерахунку
основний розмір пенсії (83% грошового
забезпечення - вислуга років 31)
становить 8614,65 грн., доплата до
основного розміру пенсії (25%) - 2153,66 грн.,
підвищення інваліду війни III групи - 268,20
грн., цільова грошова допомога - 50,00 грн.,
пенсія за особливі заслуги перед
Україною (30%) - 268,20 грн., загальний розмір
пенсії з надбавками 11354,71 грн..

Пенсія виплачується з урахуванням
обмеження максимального розміру
пенсії, відповідно до Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи".

Відповідно до пункту 2 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи"
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія призначена до
набрання чинності цим Законом.

Рішеннями Конституційного Суду
України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 у
справі щодо права на пільги та від 20
березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо
пільг, компенсацій і гарантій
сформована правова позиція щодо
реалізації права на соціальний захист.

Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо.

Необхідність додаткових гарантій
соціальної захищеності цієї категорії
громадян як під час проходження служби,
так і після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба в Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей.

Згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України, пільги
встановлені законами в тому числі
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших осіб"
є гарантіями забезпечення професійної
діяльності окремих категорій громадян,
ефективного функціонування
відповідних органів.

Зупинення пільг, компенсацій і
гарантій для військовослужбовців та
працівників правоохоронних органів
без відповідної матеріальної
компенсації є порушенням
гарантованого державою права на їх
соціальний захист та членів їхніх
сімей (рішення Конституційного Суду
України від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у
справі щодо пільг, компенсацій і
гарантій).

В рішенні Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 для
окремих категорій осіб передбачено
особливий порядок пенсійного
забезпечення з урахуванням їх
правового статусу, професійних
обов'язків, підвищених вимог до
дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для
життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій
соціального забезпечення таких осіб.
Обмеження цих гарантій не відповідає
статтям 3, 22, 48 Конституції України.
Згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані.

З викладеного вбачається, що норми про
матеріальне і побутове забезпечення
зазначених категорій осіб, до яких
відноситься і позивач, їх соціальний
захист, не можуть бути скасовані чи
знижені без відповідної компенсації.

Крім того, відповідно до статей 22 та 64
Конституції України, право на пенсійне
забезпечення відповідних категорій
громадян, встановлене законами
України, є таким, що не підлягає
звуженню та обмеженню.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№505 "Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників органів
прокуратури" затверджено нові схеми
посадових окладів працівників органів
прокуратури, відповідно до яких
відбулося підвищення заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" призначені працівникам
прокуратури пенсії перераховуються у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на одержання пенсії в повному
обсязі без обмеження максимальним
розміром у 80 % основного розміру пенсії
відповідно до вимог пункту 2 розділу 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи".

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області на його користь -
3594,96 грн. основної пенсії то суд
апеляційної інстанції бере до уваги те,
що ГУ Пенсійного фонду України в
Житомирській області безпідставно
обмежило виплату пенсії максимальним
її розміром у 80 %, а тому апеляційний суд
приходить до висновку, що відповідач
зобов'язаний виплатити на користь
позивача 3594,96грн. як безпідставно
виключену суму з основної пенсії,
нарахування якої повинно бути
проведено, відповідно до постанови
Богунського районного суду м.Житомира
від 22.03.2013 року, залишеної без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
суду 15.07.2013 року.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "13" січня
2014 р. в задоволеній частині - без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову Богунського районного суду
м. Житомира від 13 січня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позову -
скасувати, та прийняти в цій частині
нову постанову, якою, стягнути з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області
заборгованість по нарахованій, але не
виплаченій в повному обсязі пенсії в
розмірі 3594,96 грн., відповідно до
постанови Богунського районного суду
м.Житомира від 22.03.2013 року (справа
№295/2509/13-а).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003