Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/52/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги
Чернівецької обласної митниці та
Державної митної служби України на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Державної
митної служби України, Чернівецької
обласної митниці про скасування
наказів та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив визнати
неправомірним та скасувати наказ
Державної митної служби України від
24 грудня 2010 року № 2443-к, яким за
порушення Присяги державного
службовця з 27 грудня 2010 року
припинено його перебування на
державній службі у митних органах, та
наказ начальника Чернівецької
обласної митниці Вдовиченка О.А. від 27
грудня 2010 року № 1123-к про звільнення
його з митних органів за порушення
Присяги державного службовця,
зобов'язати поновити його на посаді
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення № 2 Чернівецької обласної
митниці. Посилався на те, що наказом
Державної митної служби України від 24
грудня 2010 року № 2443-к, та наказом
начальника Чернівецької обласної
митниці Вдовиченка О.А. від 27
грудня 2010 року № 1123-к його незаконно
звільнено з займаної посади та
припинено право перебування на
державній службі, оскільки Присягу
державного службовця він не порушував,
висновки комісії службового
розслідування, проведеного
Чернівецькою обласною митницею, не
відповідають дійсності.

Постановою Чернівецького
окружного адміністративного суду від 22
липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23
листопада 2011 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
наказ голови Державної митної служби
України Калєтніка І.Г. від 24 грудня 2010
року № 2443-к., яким за порушення Присяги
державного службовця з 27 грудня 2010 року
припинено перебування ОСОБА_4 на
державній службі у митних органах та
наказ начальника Чернівецької
обласної митниці Вдовиченка О.А. від 27
грудня 2010 року №1123-к, яким ОСОБА_4
звільнено з митних органів за
порушення Присяги державного
службовця; поновлено ОСОБА_4 на посаді
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 1, відділу митного
оформлення № 2 Чернівецької обласної
митниці. Постанову в частині
поновлення на посаді, допущено до
негайного виконання.

У касаційних скаргах Чернівецька
обласна митниця та Державна митна
служба України, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що до 24 грудня 2010 року
ОСОБА_4 перебував на посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення
№1 відділу митного оформлення № 2
митного поста «Чернівці» Чернівецької
обласної митниці.

Відповідно до наказу Державної
митної служби України від 24 грудня 2010
року №2443-к припинено перебування
ОСОБА_4 на державній службі в митних
органах, а наказом начальника
Чернівецької обласної митниці № 1123-к
від 27 грудня 2010 року позивача звільнено
з митних органів відповідно до п. 6 ч. 1
ст. 30 Закону України "Про
державну службу" (за порушення Присяги
державного службовця).

Підставою для видання вказаних
наказів стали результати службового
розслідування, проведеного
Чернівецькою обласною митницею,
результати якого оформлені актом № 5
від 22 листопада 2010 року. Так, актом
службового розслідування встановлено,
що позивач, перебуваючи на посаді
старшого інспектора сектору митного
оформлення №1 відділу митного
оформлення №2 митного поста «Чернівці»
Чернівецької обласної митниці, під час
здійснення митного контролю та
оформлення товару (насіння льону не
подрібнене) в режимі «експорт» за ВМД
№408010001/2010/007408 від 28 серпня 2010 року
неналежним чином провів перевірку
дотримання встановлених до
задекларованих товарів заходів
нетарифного регулювання та порушив
вимоги нормативно-правових актів, які
встановлюють обмеження щодо
переміщення окремих товарів через
митний кордон України.

Зокрема, під час розслідування
встановлено, що ОСОБА_4 здійснюючи
митне оформлення товарів не перевірив
належним чином дані, які були вказані у
вантажно-митній декларації
№408010001/2010/007408 від 28 серпня 2010 року, а
саме, сертифікат якості серії
АА №014947 від 27 серпня 2010 року,
виданий Державною інспекцією з
контролю якості сільськогосподарської
продукції та моніторингу її ринку, тим
самим допустив порушення вимог п. п. 2 п.
3 Наказу Державної митної служби
України № 314 від 20 квітня 2005 року.

Постановою старшого прокурора
відділу прокуратури Чернівецької
області Григірчика С.І. від 3 грудня 2010
року було відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно
службових осіб Чернівецької обласної
митниці, в тому числі відносно ОСОБА_4,
при здійсненні ними оформлення товару
«насіння льону не подрібнене» в режимі
«експорт» за вантажно-митною
декларацією №408010008/2009/005215 від 23 жовтня
2010 року та вантажно-митною декларацією
№408010001/2010/007408 від 28 серпня 2010 року, у
зв'язку з відсутністю в діях посадових
осіб митниці складу злочину. Натомість,
відносно позивача було порушено
дисциплінарне провадження. Однак,
звільнення позивача з органів митної
служби України відбулося раніше від
проведення прокуратурою перевірки
щодо вище зазначених обставин.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факт
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця, рішення про припинення
державної служби позивача в митних
органах прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (стаття 22 Дисциплінарного
статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки звільнення позивача на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційних скарг про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Чернівецької
обласної митниці та Державної митної
служби України залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 22
липня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк