Справа № 812/199/14
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/199/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання:
Стройній О.О.

за участю:

представників позивача: Проньки О.Ф.,
Польськової І.С.,

представника відповідача: Корнієнко
В.В.

представника третьої особи: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Луганській області до
Білокуракинської селищної ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Білокуракінська
районна державна адміністрація
Луганської області про зобов'язання
виконати вимогу від 17.06.2013 року №710-14/831
на загальну суму 55980,28 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про
зобов'язання виконати вимогу від 17.06.2013
року №710-14/831 на загальну суму 55980,28 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідачем було проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.07.2011
по 31.03.2013, за результатами якої складено
акт від 05.06.2013 року №710-21/009, на підставі
якого прийнято вимогу від 17.06.2013 року
№710-14/831 про усунення порушень з
терміном виконання до 17.07.2013 року.
Однак, відповідачем не повністю були
усунені порушення, зазначені у вимозі,
тому позивач просить зобов'язати
відповідача виконати вимогу від 17.06.2013
року №710-14/831 на загальну суму 55980, 28 грн.,
а саме: пункт 3 вимоги (частково) - в
частині стягнення коштів за
недоотриману орендну плату за землю у
загальній сумі 47625,08 грн., а також пункт 4
вимоги (частково) - в частині
перерахування коштів за орендну плату
за землю на відповідний реєстраційний
рахунок в сумі 8328,20 грн.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача визнала позовні вимоги
щодо виконання п.4 вимоги на суму 8328,20
грн., а також частково щодо виконання п.3
вимоги на суму 16963,95 грн. Повідомила суд,
що відповідачем надіслані до
Господарського суду у Луганській
області позовні заяви щодо стягнення з
користувачів земельних ділянок коштів
з недоотриманої орендної плати за
землю на суму 25292,15 грн. Проти
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача вжиття
заходів щодо стягнення коштів у сумі
30688,13 грн. заперечувала, у зв'язку з тим,
що дана сума недоотриманої орендної
плати нарахована ревізорами за
використання земель державної
власності, розпорядником яких є
Білокуракінська районна державна
адміністрація. Відповідач
Білокуракінська сільська рада не мала
повноважень на укладення договорів
оренди зазначених земель, а також
внесення змін у ці договори.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Білокуракінська районна
державна адміністрація Луганської
області в судове засідання не з'явився,
надіслав клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

На підставі досліджених доказів судом
встановлені наступні обставини.

Як зазначено в акті №710-21/009 від 05.06.2013
року проведеної підрозділом позивача
ревізії фінансово-господарської
діяльності Білокуракинської селищної
ради за період з 01.07.2011 по 31.03.2013, це
плановий захід, який проведено на
підставі направлення від 29.03.2013 №27
протягом 30 робочих днів з 29.03.2013 року по
05.06.2013 року з зупиненням з 29.04.2013 року до
24.05.2013 року на проведення зустрічних
звірок. (т.с.1 а.с.9).

Цих обставин не заперечують сторони,
так само як не оспорюють вони підстав
проведення ревізії, повноважень осіб,
які її проводили, та дотримання ними
встановленого порядку проведення
ревізій.

На підставі зазначеного акту ревізії
№710-21/009 від 05.06.2013 року підрозділом
позивача було прийнято Вимогу від
17.06.2013 року №710-14/831 про усунення
порушень з терміном виконання до 17.07.2013
року (т.с.1 а.с.62-64).

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

За правилами частини першої статті 4
цього Закону інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Відповідно до частини першої пункту 7
статті 10 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" органу
державного фінансового контролю
надається право пред'являти керівникам
та іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» законні вимоги службових осіб
органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Відповідно до пункту 46 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550 (далі - Порядок інспектування), якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

В позовній заяві зазначено, що Вимога
позивача від 17.06.2013 року №710-14/831 не
оскаржувалася відповідачем і на
сьогоднішній день частково виконана
ним.

Як вбачається з пункту 4 Вимоги від
17.06.2013 року №710-14/831 в ході ревізії
встановлено, що в період з 01.07.2011 по
31.03.2013 деякі земельні ділянки, які за
даними земельного кадастру
враховуються за відповідачем,
використовуються без оплати у зв'язку з
закінченням терміну договору на оренду
земельної ділянки, у зв'язку з чим
місцевим бюджетом недоотримано
орендної плати за землю в сумі 15896,08 грн.
Тому ревізор вимагає від сільської
ради стягнути зазначену суму коштів з
винних осіб.

В позовній заяві зазначено, що
відповідач частково виконав
зазначений пункт вимоги, тому позивач
просить суд зобов'язати відповідача
частково виконати п.4 Вимоги - в частині
стягнення коштів за недоотриману
орендну плату у загальній сумі 8328,20 грн.
та перерахування на відповідний
рахунок.

Відповідно до заяви відповідача про
часткове визнання позовних вимог від
13.03.2014 №424 (т.с.1 а.с.251) позовні вимоги
щодо зобов'язання стягнення коштів в
сумі 8328,20 грн. (п.4 Вимоги) вони визнають.
І в заяві від 19.03.2014 № 456 (т.с.2 а.с.3)
повідомляють суд про надіслання до
Господарського суду Луганської
області позовних заяв щодо стягнення
коштів за недоотриману орендну плату: з
ОСОБА_5 - в сумі 1372,73 грн., з ТОВ
«Луганськвода» - в сумі 6955,47 грн., що
підтверджують копіями відповідних
позовних заяв на загальну суму 8328,20 грн.

В ході ревізії встановлено, що в
порушення п.22 договору оренди
земельної ділянки від 07.02.2008 року
№209551/10, укладеного сільською
радою та ОСОБА_5, орендар не повідомив
орендодавця про намір пролонгації
договору, який діяв до 04.09.2012 року.
(т.с.1а.с.44-45) Відповідач підтвердив факт
продовження користування орендарем
зазначеною земельною ділянкою актом її
обстеження від 01.06.2013 року, на що
посилається в позові до орендаря
(т.с.2а.с.4). Ревізією нараховано суму
збитків, що завдано місцевому бюджету
за період з вересня 2012 року по березень
2013 року в загальній сумі 1372,73 грн., що
підтверджено матеріалами справи.

Крім того, в ході ревізії встановлено,
що рішенням сесії Білокуракінської
селищної ради №40/12 від 14.12.2012 року
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо надання в оренду
земельної ділянки ТОВ «Луганськвода»,
встановлено орендну плату на землю в
розмірі 3% нормативної грошової оцінки
земельних ділянок в рік; зобов'язано
ТОВ «Луганськвода» виконувати
обов'язки землекористувача та у
місячний термін укласти договір оренди
землі. Однак, станом на 31.03.2013 року такий
договір не було укладено, чим заподіяно
збитків місцевому бюджету за період з
01.01.2013 по 31.03.2013 в загальній сумі 6955,47
грн.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу
України, право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності. Орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Відповідно до п. 2
ст. 21 Закону України "Про оренду землі"
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за ділянки державної та
комунальної власності встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України.

Згідно з п. 14.1.147 Податкового Кодексу
України, плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до ст. 269 Податкового
кодексу України платниками податку
(плата за землю) є власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв),
землекористувачі.

Тобто у випадку оренди земель
державної та комунальної власності,
орендна плата є платою за землю -
загальнодержавним податком - та
регулюється Податковим Кодексом
України (Розділом ХІІІ).

Податковий період, порядок обчислення
податку на землю, орендної плати, строк
сплати та порядок зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285-287 цього розділу (ст. 288
ПК України). Відповідно до п. 288.5 ст.288
Податкового кодексу України річна
орендна плата за земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
які перебувають у державній або
комунальній власності, не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом про плату за
землю.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
оренду землі", орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності, які передані в
оренду для сільськогосподарського
використання, переглядається один раз
на три роки в порядку, встановленому
законом або договором оренди.

Згідно п.285.1 ст.285 ПК України базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік.

Щодо земель державної та комунальної
власності, то оскільки орендна плата не
може бути меншою від розміру
земельного податку, а розмір
земельного податку вираховується з
нормативної грошової оцінки землі,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки щороку станом на 1 січня
уточнюється на коефіцієнт індексації,
порядок проведення якої
затверджується Кабінетом Міністрів
України (286.1. статті 286 ПК України).

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі. (п. 286.2 ст.286 Податкового кодексу
України)

Відповідно до п.п. 287.1, 287.3, 287.4 ст.287 ПК
України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою, податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця. Податкове
зобов'язання з плати за землю,
визначене у новій звітній податковій
декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Оскільки безоплатне користування
земельною ділянкою суперечить вимогам
Податкового кодексу України, а також
завдає збитків місцевому бюджету у
вигляді недоотриманого земельного
податку чи орендної плати за землю, суд
вважає правомірною Вимогу в частині
стягнення коштів за недоотриману
орендну плату у загальній сумі 8328,20 грн.
та перерахування на відповідний
рахунок, тому позовні вимоги в цій
частині мають бути задоволені.

Відповідно до пункту 3 Вимоги
зазначається, що в ході ревізії
встановлено, що розмір орендної плати
за укладеними договорами оренди
земельних ділянок в межах та за межами
с.м.т. Білокуракине за період, що
перевірявся, не приведено у
відповідність до встановленого
розміру, визначеного розпорядженнями
голови Білокуракінської РДА від 01.04.2011
року №119 та від 17.04.2012 року №144, в
результаті чого загальним фондом
Білокуракінської селищної ради
недоотримано доходів на суму 48351,62 грн.
Крім того, в ході ревізії встановлено
невиконання рішення сесії
Білокуракінської селищної ради №28/48
від 17.04.2012, в результаті чого місцевим
бюджетом недоотримано орендної плати
за землю на загальну суму 11055,87 грн. У
зв'язку з чим ревізор вимагає від
сільської ради внести зміни до
договорів в частині підвищення розміру
орендної ставки та стягнути кошти в
загальній сумі 59407,49 грн. в доход
місцевого бюджету. В разі відмови
контрагентами внести такі зміни:
розірвати договори оренди в
установленому порядку. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
заниженні орендної ставки, заподіяну
шкоду у порядку та розмірі,
встановленому ст.-ст. 130-136 КЗпП України
(т.с.1 а.с.63).

В позовній заяві зазначено, що
відповідач частково виконав
зазначений пункт вимоги, тому позивач
просить суд зобов'язати відповідача
частково виконати п.3 Вимоги - в частині
стягнення коштів за недоотриману
орендну плату у загальній сумі 47652,08
грн.

Відповідно до заяви відповідача про
часткове визнання позовних вимог від
13.03.2014 №424 (т.с.1 а.с.251) позовні вимоги
щодо зобов'язання стягнення коштів в
сумі 47652,08 грн. (п.3 Вимоги) вони не
визнають на суму 30688,13 грн., оскільки
дана сума недоотриманої орендної плати
нарахована ревізорами за землі, що
знаходяться за межами с.м.т.
Білокуракине, в розпорядженні
Білокуракінської районної державної
адміністрації, оскільки перебувають у
державній власності. Відповідач не має
жодних повноважень щодо розпорядження
зазначеними земельними ділянками, а,
отже, і повноважень щодо внесення змін
в договори оренди та стягнення
недоплачених сум. В іншій частині
позовні вимоги щодо виконання п.3
Вимоги на суму 16963,95 грн. відповідач
визнає. І в заяві від 19.03.2014 № 456 (т.с.2
а.с.3) повідомляють суд про надіслання
до Господарського суду Луганської
області позовних заяв щодо стягнення
коштів за недоотриману орендну плату: з
ВАТ «Луганськнафтопродукт» в сумі
11055,87грн., з громадянина ОСОБА_6 - в сумі
4716,25грн., з ДП «Білокуракінське ЛМГ» в
сумі 1191,83 грн., що підтверджує копіями
відповідних позовних заяв.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість заявлених вимог в цій
частині, суд виходить з наступних норм
чинного законодавства та приймає до
уваги такі обставини, що встановлені в
ході ревізії.

В ході ревізії встановлено факт
невиконання рішення сесії
Білокуракінської селищної ради №28/48
від 17.04.2012 «Про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки
№209551/79 від 12.06.2007 року з ВАТ
«Луганськнафтопродукт», що укладений
відповідачем, а саме не внесені зміни
до вказаного договору про збільшення
розміру орендної плати до 10% від
номінальної грошової оцінки земельної
ділянки за рік, в результаті чого
місцевим бюджетом недоотримано
орендної плати за землю в період з
17.05.2012 по 31.03.2013 на загальну суму 11055,87
грн.(т.с.1а.с.43).

Також були виявлені випадки
неприведеня у відповідність до
встановленого розпорядженнями голови
Білокуракінської РДА від 01.04.2011 року
№119 та від 17.04.2012 року №144 розміру
орендної плати за землю договорів, що
укладені відповідачем 31.10.2011 року з
ОСОБА_6, а також від 01.12.2009 року з ДП
«Білокуракинське Лісомисливське
господарство», в результаті чого
загальним фондом Білокуракінської
селищної ради недоотримано доходів за
період з 01.07.2011 по 31.03.2013 на суму 4716,25 грн.
(за договорами з ОСОБА_6.) та на суму 1191,83
грн. (за договором з ДП
«Білокуракінське ЛМГ»).

Як встановлено в судовому засіданні на
підставі матеріалів ревізії, що всі
зазначені вище земельні ділянки, що
перебувають в користуванні ОСОБА_5, ТОВ
«Луганськвода», ВАТ
«Луганськнафтопродукт», ОСОБА_6, ДП
«Білокуракинське ЛМГ» розташовані в
межах с.м.т. Білокуракине є комунальною
власністю і знаходяться в
розпорядженні Білокуракинської
сільської ради, що відповідає вимогам
п. а) ч.1 ст.12 Земельного кодексу
України.

Розпорядником інших земельних ділянок,
про які йде мова в акті ревізії, є
Білокуракинська районна державна
адміністрація, оскільки вони
знаходяться поза межами с.м.т.
Білокуракине і перебувають у державній
власності відповідно до вимог п. а) ч.1
ст.17 Земельного кодексу України.

Тому, суд вважає слушними аргументи
відповідача, що позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача виконати п.3
Вимоги на суму 30688,13 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки дана сума
недоотриманої орендної плати
нарахована ревізорами за землі, що
знаходяться за межами с.м.т.
Білокуракине, в розпорядженні
Білокуракінської районної державної
адміністрації, та перебувають у
державній власності. Даний факт
підтверджується договорами оренди
землі з Білокуракінською РДА, які є
додатком до акту ревізії, і на які
посилаються ревізори в самому акті.
Відповідач не має жодних повноважень
щодо розпорядження зазначеними
земельними ділянками, а, отже, і
повноважень щодо внесення змін в
договори оренди та стягнення
недоплачених сум орендної плати за ці
земельні ділянки. Тому в задоволенні
ції частини заявлених позовних вимог
слід відмовити за необґрунтованістю.

За таких обставин, суд вважає зазначені
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню.

На думку суду, факт подання до
Господарського суду Луганської
області відповідачем позовних заяв
щодо стягнення сум недоотриманої
орендної плати за землю з користувачів
земельних ділянок не є належним
доказом виконання Вимоги Державної
фінансової інспекції.

Фактично Вимога не виконана на
сьогоднішній день, оскільки завдані
місцевому бюджету збитки не
відшкодовані. Стягнення суми цих
збитків з орендарів не єдиним способом
їх відшкодування, про що свідчить сама
Вимога.

Тому є всі підстави для зобов'язання
відповідача виконати Вимогу в
будь-який передбачений нею спосіб
відшкодування завданих збитків, однак,
лише стосовно земельних ділянок,
розпорядником яких є відповідач.

А саме, суд вважає необхідним
зобов'язати відповідача виконати п.3
вимоги від 17.06.2013 року №710-14/831 в частині
вжиття передбачених чинним
законодавством заходів із внесення
змін до договорів оренди землі щодо
підвищення орендної плати за землю та
щодо стягнення коштів з недоотриманої
орендної плати за землю в загальній
сумі 16963,95 грн. та зобов'язати
відповідача виконати п.4 вимоги від
17.06.2013 року №710-14/831 в частині вжиття
передбачених чинним законодавством
заходів щодо стягнення коштів з
недоотриманої орендної плати за землю
в загальній сумі 8328,20 грн.

В іншій частині позовних вимог слід
відмовити за необґрунтованістю.

Враховуючи ту обставину, що позивач
звільнений від сплати судового збору
на підставі п.21 ст.5 Закону України «Про
судовий збір», суд не стягує судові
витрати відповідно до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Луганській
області до Білокуракинської селищної
ради про зобов'язання виконати вимогу
від 17.06.2013 року №710-14/831 на загальну суму
55980,28 грн. задовольнити частково.

Зобов'язати Білокуракинську селищну
раду виконати п.3 вимоги від 17.06.2013 року
№710-14/831 в частині вжиття передбачених
чинним законодавством заходів із
внесення змін до договорів оренди
землі щодо підвищення орендної плати
за землю та щодо стягнення коштів з
недоотриманої орендної плати за землю
в загальній сумі 16963,95 грн.

Зобов'язати Білокуракинську селищну
раду виконати п.4 вимоги від 17.06.2013 року
№710-14/831 в частині вжиття передбачених
чинним законодавством заходів щодо
стягнення коштів з недоотриманої
орендної плати за землю в загальній
сумі 8328,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 24 березня 2014 року.

Суддя
В.С. Шембелян