Справа № 802/408/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2014 р.
Справа № 802/408/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Сидоришина М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Хмільницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про визнання
нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернувся позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) з адміністративним позовом до
відповідача - Хмільницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницької області (далі - Хмільницька
ОДПІ). У позовній заяві позивач просить
визнати нечинним та скасувати рішення
Хмільницької ОДПІ № 0 від 17.01.2014
року про застосування фінансових
санкцій у сумі 6800,00 грн.

Позивач зазначає, що 17.01.2014 року
Хмільницькою ОДПІ було прийнято
рішення № 0 про застосування
фінансових санкцій за порушення Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР
від 19.12.97р. (далі - Закон № 481/95-ВР) у
розмірі 6800 грн, за порушення п. 2 ст. 15-3
Закону № 481/95-ВР за продаж алкогольних
напоїв особі, яка не досягла 18 років
(неповнолітнім). Підставою для
прийняття оскаржуваного рішення став
протокол про адміністративне
правопорушення ВІ І 23 № 2200 від 06.09.2013
року оформлений відносно продавця
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_3 за ч. 2
ст.156 КУпАП. При цьому, наголосив, що за
результатами розгляду складеного
протоколу про адміністративне
порушення, 20.09.2013 року комісією
Уланівської сільської ради
Хмільницького району було вирішено
звільнити ОСОБА_3 від адміністративної
відповідальності із врахуванням
недостатності доказів вчинення нею
правопорушення. Крім цього, позивач
вказує, що рішення про застосування
податковим органом до нього штрафних
санкцій повинно бути викладено у формі
податкового повідомлення - рішення. У
зв'язку із вказаним вважає, що рішення
№ 0 від 17.01.2014 року про
застосування фінансових санкцій у сумі
6800,00 грн прийняте без належних правових
підстав, оскільки відсутній склад
порушення та останнє прийнято всупереч
нормам діючого законодавства, а тому
підлягає скасуванню.

Відповідач заперечив проти
адміністративного позову та просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, вказавши що оскаржуване рішення
про застосування штрафних санкцій
прийнято на підставі матеріалів
перевірки Хмільницького МВ УМВС
України у Вінницькій області, якими
встановлено факт продажу
неповнолітнім особам пива в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1", який належить ОСОБА_1, в
супереч ч. 1 ст.15-3 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", що є підставою для
застосування до позивача штрафних
санкцій відповідно до ст. 17
вищевказаного Закону.

У судовому засіданні 17.03.2014 року судом
допитано свідка ОСОБА_4 - спеціаліста
служби у справах дітей Хмільницької
РДА, який пояснив, що 06.09.2013 року
неподалік від магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
разом із співробітниками
Хмільницького МВ УМВС України у
Вінницькій області було виявлено
неповнолітніх, які вживали
алгокогольні напої, а саме пиво "Berr-mix".
Свідок вказав, що самого факту
реалізації алкогольних напоїв
неповнолітніх продавцями магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" не встановлено. Однак, на
запитання працівників правоохоронних
органів де були придбані алгокольні
напої, неповнолітні вказали на магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_1". При цьому свідок
зазначив, що ніяого психологічного
тиску на неповнолітніх не
здійснювалось.

Також, 17.03.2014 року в якості свідка судом
допитано ОСОБА_3, яка працює продавцем
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить
позивачу. Свідок пояснила, що 06.09.2013
року перебувала на зміні у магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1", однак алкогольні напої
неповнолітнім особам не продавала.
Крім того зазначила, що в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1" працює інша продавчиня,
проте заперечила факт продажу
алкогольних напоїв неповнолітнім
також і нею.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків та дослідивши письмові докази
в адміністративній справі, суд вважає,
що в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрований Хмільницькою районною
державною адміністрацією Вінницької
області 19.01.1998 року як фізична особа -
підприємець, про що видано свідоцтво
про державну реєстрацію (а.с.11).

17.01.2014 року Хмільницькою ОДПІ прийнято
рішення № 0 про застосування
фінансових санкцій за порушення Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» у розмірі
6800 грн за продаж алкогольних напоїв
особі, яка не досягла 18 років
(неповнолітнім) (а.с.8).

Вказане рішення про застосування
фінансових санкцій було винесено на
підставі матеріалів правоохоронного
органу про вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156
КУпАП.

Надаючи оцінку правомірності
прийняття оскаржуваного рішення, суд
виходить із наступного.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" від 19
грудня 1995 року № 481/95-ВP.

Статтею 16 Закону № 481/95-ВР передбачено,
що контроль за дотриманням норм цього
Закону здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної Законами
України.

Частиною 1 ст. 15-3 Закону України №
481/95-ВР передбачено, що забороняється
продаж пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

06.09.2013 року співробітниками
Хмільницького МВ УМВС України у
Вінницькій області разом із
спеціалістами служби у справах дітей
Хімльницької РДА під час проведення
профілактичного відпрацювання с.
Уланів з метою виявлення фактів
продажу алкогольних та тютюнових
виробів неповнолітнім та втягнення їх
у пияцтво поблизу магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" було виявлено
неповнолітніх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, в яких на столі знаходились 2
металеві банки алкогольного напою
"Berr-mix" ємкістю 0,5 літра кожна. Під час
спілкування з даними особами
встановлено, що близько 18:00 год. в
магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", де здійснює
торгівлю підприємець ОСОБА_1, його
продавець продала неповнолітнім
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 2 банки пива
"Berr-mix" за ціною 6 грн. 50 коп.

За фактом виявленого порушення 06.09.2013
року на продавця магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
було складено протокол ВІ І 23 № 2200 про
адміністративне правопорушення за ч. 2
ст. 156 КУаАП.

Факт вчинення вказаного порушення
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями неповнолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, рапортом лейтенанта
міліції Хмільницького МВ УМВС України
у Вінницькій області, фото копіями які
містяться у матеріалах даної
адміністративної справи (а.с.29, 33-36,39).

Згідно з абзацом 3 статті 15-3 Закону
України № 481/95-ВР продавець пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

Отже, зміст зазначеної норми свідчить
про те, що продавця наділено правом
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні,
слабоалкогольні напої, вина столові
або тютюнові вироби, документи, які
підтверджують вік такого покупця, а
отже, ця вимога має спонукати суб'єкта
господарювання дотримуватися
відповідного рівня обачності, який би
унеможливлював порушення чітко
визначеної заборони продавати
неповнолітній особі зазначену
продукцію.

За порушення норм Закону України
№481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Також суд зазначає, що Закон №481/95-BP не
визначає підстав, за наявності яких
суб'єкт господарювання звільняється
від відповідальності. Водночас,
абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону
України № 481/95-ВР встановлено, що за
порушення вимог статті 15-3 цього Закону
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у розмірі - 6800 грн.

Механізм застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України №481/95-ВР визначається Порядком
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
№481/95-ВР, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 02
червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Відповідно до пункту 5 Порядку №790
підставою для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій є
матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Отже, оскаржуване позивачем рішення
прийнято на підставі матеріалів
перевірки Хмільницького МВ УМВС
України у Вінницькій області від 06.09.2013
року, які направлені згідно
супровідного листа № 9405 від 11.09.2013 року
начальникові РУД САТ ДПС України у
Вінницькій області та перенаправлено
за належністю до Хмільницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
(а.с.27-28).

Суд зазначає, що хоча протокол ВІ І 23 №
2200 про адміністративне правопорушення
було визнано адміністративною
комісією Уланівської сільської ради
Хмільницького району недостатньою
підставою для адіміністративної
відповідальності із врахуванням
відсутності доказів вчинення
правопорушення ОСОБА_3, однак даним
рішенням не спростовано факт продажу
алкогольних напоїв неповнолітнім
іншим продавцем магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Суд додатково відзначає, що
кваліфікація поведінки особи як
порушення статті 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» не є тотожною
складу правопорушення, передбаченого
статтею 156 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а тому
обставиною, яка підлягає доведенню при
розгляді даної категорії справи є факт
продажу підприємцем алкогольних
напоїв або тютюнових виробів
неповнолітній особі.

З огляду на викладене, суд вважає, що
оскільки об'єктом продажу є
заборонений для неповнолітньої особи
товар, а саме пиво, яке знаходилось у
розпорядженні ФОП ОСОБА_1, то в даному
випадку будь-які докази, які
супроводжували встановлення даного
порушення не спростовують сам факт
такого продажу.

Також суд звертає увагу на те, що в
письмових поясненнях, які містяться в
матеріалах справи, ОСОБА_5, ОСОБА_6
підтвердили факт продажу алкогольних
напоїв, а діючим законодавством
передбачено застосування фінансових
санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800
грн., за продаж алкогольних напоїв, вин
столових та тютюнових виробів особам,
які не досягли 18 років, а тому суд
вважає безпідставними посилання
позивача на те, що рішення № 0 від
17.01.2014 року про застосування фінансових
санкцій у сумі 6800,00 грн. прийняте без
належних правових підстав.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що на неповнолітніх з
боку правоохоронних органів
здійснювався психологічний тиск,
оскільки вказане спростовується
письмовими поясненнями, які
відбиралися у ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
працівниками Хмільницького ВМ УМВС у
Вінницькій області при батьках та
класному керівнику, що свідчить про
необгрунтованість доводів позивача.
Окрім цього, факт відстуності тиску на
неповнолітніх підтвердив і свідок
ОСОБА_4

Щодо процедури прийняття рішення про
застосування фінансової санкції, то
суд зазначає наступне.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК України,
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Згідно з пп.14.1.265. п. 14.1 ст. 14 ПКУ, штрафна
санкція (фінансова санкція, штраф) -
плата у вигляді фіксованої суми та/або
відсотків, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням яких покладено на
контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Судом зазначалося, що механізм
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст. 17 Закону № 481/95-ВР,
регламентований спеціальним Порядком,
який затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 02.06.2003 № 790.

Пунктом 6 Порядку № 790 передбачено, що
рішення про застосування фінансових
санкцій, передбачених ст. 17 Закону №
481/95-ВР, приймаються, зокрема,
керівником, а у разі його відсутності -
заступником керівника органу
державної податкової служби,
правонаступником яких на теперішній
час виступають органи доходів і зборів,
відповідно до їх компетенції,
визначеної законодавством. За
приписами п. 8 Порядку № 790, рішення про
застосування фінансових санкцій до
суб'єкта підприємницької діяльності за
порушення норм Закону складається за
формою згідно з додатком до цього
Порядку.

В той же час, відповідно до ст. 19
Податкового кодексу України однією із
функцій органів доходів і зборів є
здійснення заходів щодо запобігання та
виявлення порушень законодавства у
сфері виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

А тому притягнення суб'єкта
господарювання до відповідальності
шляхом накладення відповідним
рішенням штрафу є одним із способів
здійснення контролюючим органом
заходів, спрямованих на запобігання
порушень законодавства у сфері
виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України органи доходів і
зборів уповноважено застосовувати до
платників податків передбачені
законом фінансові (штрафні) санкції
(штрафи) за порушення податкового чи
іншого законодавства, контроль за
додержанням якого покладено на них.

Враховуючи наведене вище, суд вважає,
що відповідачем дотримано процедуру,
враховано підстави для прийняття
оскаржуваного рішення № 0 від
17.01.2014 року про застосування фінансових
санкцій до ФОП ОСОБА_1, розмір яких
відповідає п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», а тому, відсутні
підстави для скасування спірного
рішення Хмільницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області.

Суд також критично оцінює посилання
позивача при обгрунтуванні позовних
вимог на наказ Державної податкової
адміністрації України від 22 грудня 2010
року № 985 «Про затвердження Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам
податків», зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 30 грудня
2010 року за № 1440/18735, оскільки такий не
поширюється на спірні правовідносини,
так як втратив чинність на підставі
Наказу Мінфіну №1236 від 28.11.2012 р.

Оцінюючи подані сторонами докази та
враховуючи те, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд, з'ясувавши докази,
наявні в матеріалах справи, доходить
висновку, що відповідачем доведено
правомірність оскаржуваного рішення, у
зв'язку із чим вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав
для присудження позивачу понесених ним
судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
фізичної особи - платника податків та
інших обовязкових платежів - НОМЕР_1)
судовий збір у сумі 1644,30 грн. (одна
тисяча шістсот сорок чотири гривні 30
коп.) за реквізитами платежу: отримувач
коштів - УДКСУ у м. Вінниці, код платежу
22030001 банк отримувачв - ГУ ДКСУ у
Вінницькій області, код банку 802015, р/р
4002.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович