Справа № 159/1444/14-а
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1444/14-а
Провадження № 2-а/159/49/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
20 березня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді
Бойчука П.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Ковелі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
першого заступника начальника
Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області Карасюка Івана
Григоровича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до першого
заступника начальника Ковельської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській
області Карасюка Івана Григоровича про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення.

Позивач обґрунтовує позовні
вимоги тим, що відповідач своєю
постановою від 19 лютого 2014 року
неправомірно притягнув її до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та наклав
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 850 грн. за порушення
вимог законодавства, що регулює сплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Позивач стверджує, що жодним чином не
порушила вимоги зазначеного
законодавства, вказуючи при цьому на
ряд порушень норм матеріального та
процесуального права, допущених
відповідачем при розгляді справи про
адміністративне правопорушення.
Зокрема вказує на те, що при винесенні
оскаржуваної постанови відповідачем
не було прийнято до уваги Положення про
Ковельську філію МАУП, головним
бухгалтером якої вона є, в частині
фінансового забезпечення філії,
оскільки Ковельська філія МАУП не є
юридичною особою, а є лише структурним
підрозділом МАУП. При цьому кошти
студентів за навчання надходять
безпосередньо і виключно в касу МАУП
(юридичної особи), або на її поточні
рахунки.

ОСОБА_1 в своєму адміністративному
позові просить скасувати вказану
постанову.

В судове засідання позивач не
з'явилась, однак подала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, позов
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причину неявки суду не повідомив.

Суд, зважаючи на викладене вище
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження, та, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази та з'ясувавши
обставини справи, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем наведено ряд обставин,
якими він обґрунтовує свою
непричетність до вчинення
адміністративного правопорушення та
порушення відповідачем норм
процесуального та матеріального права.
Наведені позивачем обставини знайшли
лише часткове своє підтвердження.

Так постановою по справі про
адміністративне правопорушення від 19
лютого 2014 року позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 850 грн.

Як вбачається з цієї постанови,
суть правопорушення полягає в тому, що
позивач, будучи головним бухгалтером
Ковельської філії ПАТ "Вищий
навчальний заклад "Міжрегіональна
Академія управління персоналом",
допустила несплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за листопад 2013
року в сумі 7171,97 грн. зі строком сплати 20
грудня 2013 року.

Зміст постанови повинен
відповідати вимогам, встановленим
статтями 283, 284 КУпАП.

В оскаржуваній постанові суть
правопорушення вказана нечітко (не
зазначено ким саме вчинено
правопорушення, а зазначено лише, що
встановлено факт несплати зазначеного
внеску; не зазначено дату, час та місце
вчинення правопорушення, чи його
виявлення), не викладено пояснення та
доводи особи, яка притягується до
відповідальності, постанова не містить
посилання на докази, які свідчать про
вчинення особою адміністративного
правопорушення та які спростовують
позицію позивача, не зазначено
обставин, які обтяжують та пом'якшують
відповідальність за вчинене, а також
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП України,
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Суд визнає, що відповідач при
винесенні оскаржуваної постанови не
застосовував норми ст.ст. 33, 252, 280 КУпАП,
оскільки оцінку доказів вчинення
правопорушення не проводив, розмір
штрафу в постанові жодним чином не
обґрунтував, не досліджував інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, що
потягло за собою неправомірне
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

З огляду на кількість та характер
допущених відповідачем процесуальних
порушень при винесенні оскаржуваної
постанови, така постанова не може
вважатись законною, а тому підлягає
скасуванню.

Разом з тим суд зважає на те, що в
діях позивача дійсно вбачаються ознаки
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України " Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
платниками єдиного внеску є
роботодавці підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних

осіб - підприємців), у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ і організацій,
інших юридичних осіб, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами.

Як вбачається з Положення про
Ковельську філію ПАТ "Вищий навчальний
заклад "Міжрегіональна Академія
управління персоналом" (скорочена
назва - Ковельська філія МАУП), філія не
має статусу юридичної особи, однак є
госпрозрахунковим підрозділом,
функціонує на підставі цього
Положення, складає самостійний баланс,
має поточні рахунки в банку, печатку зі
своїм найменуванням і штампи (п.п. 1.5, 1.7
Положення).

Виходячи з викладених вище вимог
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" та
зважаючи на вказане Положення, суд
вважає, що Ковельська філія МАУП
підпадає під дію цього Закону, а тому
зобов'язана сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В своїй позовній заяві позивач
фактично визнала факт несвоєчасної
сплати єдиного внеску.

Таким чином, твердження позивача
про відсутність в її діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, є
безпідставними, а тому суд відхиляє їх.

В той же час суд звертає увагу на
те, що відповідно до п. 5.2 згаданого вище
Положення, кошти за навчання
сплачуються особами, які навчаються,
або особами, на замовлення яких
проводиться навчання у Філії,
безпосередньо і виключно у касу
Академії або на її поточні рахунки.

Викладене дає підстави вважати, що
Ковельська філія МАУП не є
безпосереднім розпорядником коштів
ПАТ "Вищий навчальний заклад
"Міжрегіональна Академія управління
персоналом", а тому несплата єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в цілому
залежить від надходження відповідних
коштів від цього товариства до
Ковельської філії.

З огляду на викладене, суд визнає,
що вчинення позивачем даного
адміністративного правопорушення
формально мало місце.

Однак, при вирішенні питання про
притягнення позивача до
відповідальності, відповідачем,
всупереч вимог ст.ст. 22, 33, 252, 280 КУпАП, не
прийнято до уваги фактичні обставини
справи, які мають значення для її
правильного вирішення.

На глибоке переконання суду,
зазначені вище обставини є підставою
для звільнення особи від
відповідальності в зв'язку з
малозначністю вчиненого на підставі
вимог ст. 22 КУпАП.

Суд визнає, що за вказаних вище
обставин, права позивача, як особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, були порушені
винесенням оскаржуваної постанови, а
тому ці права підлягають судовому
захисту.

Обираючи спосіб захисту прав
позивача, суд, відповідно до ст. 162 КАС
України, вважає необхідним та
достатнім скасувати оскаржувану
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та
звільнити її від відповідальності за
вчинення даного правопорушення у
зв'язку із малозначністю вчиненого.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 41, 71, 72, 86, 99,
100, 102, ч. 6 ст. 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС
України, на підставі ст.ст. 7, 9, 22, 33, 251, 252,
280, 287, п. 3 ч. 1 ст. 288, 289 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заявлений адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА № 136582 від 19 лютого 2014 року, винесену
першим заступником начальника
Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області Карасюком Іваном
Григоровичем, про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, у виді
штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, в зв'язку
із малозначністю вчиненого,
обмежившись щодо неї усним
зауваженням.

Провадження по справі про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, - закрити.

В решті позову - відмовити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий

П.Ю.Бойчук