Справа № 807/60/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 807/60/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бруком" представник -
Білей М.В.,

відповідача: Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Київській
області представник - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бруком" до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Київській області про визнання рішення
протиправним , -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 25 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини Постанови. Постанова в повному
обсязі складена 05 березня 2014 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бруком» (далі -
позивач, ТОВ «Бруком») звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області, в
якій просить скасувати Постанову про
накладення стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «про захист прав
споживачів» від 20.11.2013 року № 1249, № 1250,
винесених Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25
жовтня 2013 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Київській
області здійснено перевірки АЗС ТОВ
«Бруком», які розташовані за адресою:
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Леваневського, 10-Б та вул. Таращанська,
193-А за наслідками яких Відповідачем
було складено акти перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів:

- по АЗС розташованій за адресою:
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Таращанська, 193-А акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів № 001456 від 25.10.2013 року,
згідно якого в подальшому винесено
Постанову про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» від 20.11.2013 року
за № 1249 та накладено штраф у розмірі
107356,07 грн.;

- по АЗС розташованій за адресою:
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Леваневського, 10-Б акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів № 001455 від 25.10.2013 року,
згідно якого в подальшому винесено
Постанову про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» від 20.11.2013 року
за № 1250 та накладено штраф у розмірі
67150,59 грн.

Позивач не погоджується з доводами,
викладеними в Актах перевірок
дотримання законодавства про захист
прав споживачів № 001456, № 001455 від 25.10.2013
року та в Постановах про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 20.11.2013 року за № 1249 та № 1250, вважає
останні безпідставними, незаконними та
такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги, з
мотивів наведених у позовній заяві та
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі. Додатково подав до суду
підтверджуючі дані наявності
інформації на АЗС про умови зберігання
нафтопродуктів, правила та умови їх
ефективного та безпечного
використання ітд

В судове засідання відповідач не
з'явився, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Однак подав до суду
заперечення на адміністративний позов
та просив розгляд справи провести без
його участі за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Київській області
здійснено перевірки АЗС ТОВ «Бруком»,
які розташовані за адресою: Київська
область, м. Біла Церква, вул.
Леваневського, 10-Б та вул. Таращанська,
193-А за наслідками яких Відповідачем
було складено акти перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів:

- по АЗС розташованій за адресою:
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Таращанська, 193-А акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів № 001456 від 25.10.2013
року(а.с.15), згідно якого в подальшому
винесено Постанову про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 20.11.2013 року за № 1249 та накладено
штраф у розмірі 107356,07 грн. (а.с.20),

- по АЗС розташованій за адресою:
Київська область, м. Біла Церква, вул.
Леваневського, 10-Б акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів № 001455 від 25.10.2013 року.
(а.с.22), згідно якого в подальшому
винесено Постанову про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 20.11.2013 року за № 1250 та накладено
штраф у розмірі 67150,59 грн.(а.с.27).

Відомості щодо умов зберігання
нафтопродуктів, про правила та умови їх
ефективного і безпечного використання,
про обов'язкові дії споживача після
закінчення строку їх придатності, а
також можливі наслідки в разі не
вчинення цих дій розміщуються на
видному та доступному для споживача
місці на АЗС (куточку покупця). Наведене
передбачене Додатком № 1 та п.1 Наказу
ТОВ «Бруком» №18 від 09 вересня 2011 року
«про внесення змін» до Наказу № 23 «щодо
інформування споживачів про товар,
який реалізується на АЗС» від 17.09.10р.
(а.с.29),

Під час проведення перевірок,
працівниками ТОВ «Бруком» було вказано
представникам відповідача, на
наявність в кутку споживача відомостей
щодо умов зберігання нафтопродуктів,
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання, обов'язкові
дії споживача після закінчення строку
їх придатності, проте, вказане вище
було залишено представниками
відповідача без уваги, і як наслідок
вказано у вигляді порушення в Актах
перевірки. Безпідставне неврахування
наявної інформації призвело, до того що
акти перевірок не були підписані
представниками позивача.

Крім того, судом було встановлено, що
представниками позивача додатково
було пред'явлено відповідачу для
огляду фото, які підтверджують
наявність пам'ятки - відомостей щодо
умов зберігання нафтопродуктів,
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання, про
обов'язкові дії споживача після
закінчення строку їх придатності та
копію Наказу, однак вказані докази
також було залишено відповідачем без
уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетчно
модифікованих компонентів; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності; дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Відповідно до п.9 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.1997р. №1442
суб'єкт господарювання, що здійснює
продаж нафтопродуктів, зобов'язаний
своєчасно подати споживачеві
необхідну, доступну та достовірну
інформацію про нафтопродукти, а також
копії паспортів якості, в яких
зазначені нормативні документи,
вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні). В інформації
про нафтопродукти зазначаються: їх
назва; дані про їх основні властивості;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами; ціна та
умови їх придбання; відомості про умови
їх зберігання; правила та умови їх
ефективного і безпечного використання;
строк їх придатності, обов'язкові дії
споживача після його закінчення, а
також можливі наслідки в разі
невчинення цих дій; найменування та
місцезнаходження суб'єкта
господарювання і підприємства, яке
здійснює його функції щодо прийняття
претензій від споживача.

Суб'єкт господарювання зобов'язаний
поінформувати споживача про
можливість виникнення за певних умов
унаслідок поводження з
нафтопродуктами небезпеки для життя,
здоров'я споживача та його майна,
навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів»
інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
Споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Судом встановлено, що позивачем було
представлено споживачам усю
передбачену законодавством інформацію
про нафтопродукти, зокрема, відомості
щодо їх виду та марки, ціни,
сертифікації тощо. На підтвердження
зазначеного позивачем було надано
фотознімки, які підтверджують
наявність необхідної інформації на
належних ТОВ «Бруком» АЗС.

На підставі вищенаведеного суд не може
погодитися з твердженням відповідача,
що позивач не повідомив споживачам
відомості про умови зберігання
нафтопродуктів, правила та умови їх
ефективного і безпечного використання
та про обов'язкові дії споживача після
закінчення строку їх придатності.

Аналогічну позицію викладено в
Постанові Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014р. по
справі № 807/4126/13-а, (ті самі сторони) яка
набрала законної сили.

Відповідно до ст. 3 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірності винесення Постанов про
накладення стягнень від 20.11.2013 року за
№ 1249 та за № 1250.

За наведених обставин, враховуючи
вищевикладене суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
накладення штрафів за Постановами від
20.11.2013 року за № 1249 та за № 1250, а за таких
обставин позовні вимоги є
обґрунтованими, не суперечать нормам
чинного законодавства та є такими, що
підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України,
понесені позивачем судові витрати
(сплачений судовий збір) підлягає
стягненню з бюджету на його користь.

Керуючись ст. ст. 2,17, 71,72, 86, 94, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бруком" до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Київській області про визнання рішення
протиправним - задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 20.11.2013 року за № 1249, винесену
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Київській області.

Скасувати Постанову про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 20.11.2013 року за № 1249, винесену
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Київській області.

Стягнути судові витрати з Державного
бюджету України в розмірі 349,01 грн. на
користь позивача.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяП.П. Микуляк