Справа № 2а-1795/10/1326
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м. Київ К/9991/51245/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернувся
із зазначеним позовом посилаючись на
те, що є пенсіонером за віком, має
статус дитини війни, а відтак має право
на перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України від 18 листопада
2004 року №2195-ІV «Про соціальний захист
дітей війни» (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2195-ІV не виконані, а його звернення про
збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2006-2010 роки.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 17 березня 2011 року
позов задоволено частково.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року, рішення суду першої
інстанції скасовано, позов задоволено
частково, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок і виплату
позивачу підвищення до пенсії в
порядку статті 6 Закону №2195-ІV, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 24 травня по 31 грудня 2010 року, в решті
позовні вимоги про перерахунок пенсії
за період з 1 січня 2006 по 23 травня 2010
роки залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та відмовити у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи частково
позов апеляційний суд, на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що з дня
набрання рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10рп-2008 чинності, до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
стаття 6 зазначеного Закону №2195-ІV, у
редакції даного періоду.

Суд до спірних правовідносин
правильно застосував положення статті
6 Закону №2195-ІV, яка у 2010 році була
чинною, статтю 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції спірного
періоду), з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10рп-2008.

Рішення суду відповідає дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги його висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.