Справа № 2а-9/10/0670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/74346/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
регіональної митниці на ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2011 року
та постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.10.2010 року
по справі № 2а-9/10/0670 за позовом ОСОБА_3
до Інспектора Київської центральної
спеціалізованої митниці Палатної
Олени Олександрівни, третя особа
Київська регіональна митниця, про
визнання протиправними дій та визнання
нечинним нарахування мита та ПДВ, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними дій Інспектора
Київської регіональної митниці
О.О.Палатної та визнання нечинним
нарахування мита в сумі 1852,52 грн. та
податку на додану вартість в сумі 2223,02
грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.10.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2011 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач придбав на
міжнародному Інтернет аукціоні www.ebay.com
бувший в користуванні непрацюючий
серверний корпус IBM X-series 335 вартістю 23
долари США, за який заплатив зі свого
банківського рахунку з доставкою - 64
долари США.

10.12.2009 року до Київської дирекції
оброблення та перевезення пошти УДППЗ
«Укрпошта» на ім'я позивача надійшло
міжнародне поштове відправлення за
митною декларацією СР 72 №СJ 235230305US, в
якому знаходився вищевказаний
серверний корпус IBM X-series 335, зазначена
вартість 23 дол. США.

14.12.2009 року інспектор Київської
центральної спеціалізованої митниці
О.О. Палатна оглянула вказану посилку і
склала оглядовий розпис М-15
№109000002/2009/003655, в якому зазначила, що
посилка позивача вагою 13,1 кг містить
сервер до комп'ютера IBM X-series 335 Dua 1 Xeon 3/06
Ghz Processor 1 Use, країна виробництва не
визначена (митна вартість 1160,32 дол. США).

Київська регіональна митниця
зазначила, що оскільки їм не було
надано жодних належним чином
оформлених документів, що
підтверджують заявлену відправником
вартість товару та які могли б
ідентифікувати наявний товар, його
ціну, та враховуючи наявність сумніву
щодо достовірності відомостей
стосовно заявленої вартості,
відповідачем було самостійно
визначено митну вартість товару на
підставі цін на ідентичні товари та
застосовано резервний метод
визначення митної вартості,
передбачений ст.263 МК України. Джерелом
інформації, що використовувалась
відповідачем для визначення митної
вартості товару, були Митний кодекс
України, постанова Кабінету Міністрів
України від 03.12.2008 року №1041, цінова база
даних ЄАІС Держмитслужби України,
інформація мережі Інтернет.

Київською центральною спеціалізованою
митницею 14.12.2009 року було прийнято
рішення про визначення митної вартості
товарів №109000002/2009/002291/0, згідно якого
вартість сервера до комп'ютера IBM Xseries 335
Dua 1 Xeon 3.06 Ghz Processor 1 Use становить 1160,32 дол.
США, що по курсу НБУ складало 768,284 євро
або 9262,62 грн. на день митного оформлення
поштового відправлення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» товари, сумарна
митна вартість яких не перевищує 200
євро, а загальна вага не перевищує 50 кг,
що ввозяться громадянами у
супроводжуваному багажі (за умови
усного декларування), пересилаються в
несупроводжуваному багажі та
надходять на адресу громадян у
міжнародних поштових відправленнях
звільняються від оподаткування.

Згідно ч.1 ст.252 Митного кодексу України
товари, які ввозяться громадянами на
митну територію України, підлягають
оподаткуванню в порядку та на умовах,
визначених законами України, дія
частини першої цієї статті не
поширюється, зокрема, на товари,
сукупна вартість яких не перевищує
суму, еквівалентну 200 євро.

Відповідно до статті 249 Митного кодексу
України митна вартість товарів, які
переміщуються громадянами через
митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів
визначається на підставі заяви
власника цих товарів чи уповноваженої
ним особи за умови надання
підтверджувальних документів
(товарних чеків, ярликів тощо), які
можна ідентифікувати з наявними
товарами.

За відсутності таких підтверджень або
у разі наявності обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності
відомостей стосовно заявленої
вартості, митні органи визначають
митну вартість самостійно, на підставі
ціни на ідентичні товари або подібні
(аналогічні) товари та відповідно до
вимог Митного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 264 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Судами встановлено, що відповідач не
визнав належними для визначення митної
вартості товару документами митну
декларацію, платіжний документ
міжнародного Інтернет аукціону EBAY,
відомості про трансакцію. Також
відповідач не прийняв до уваги
підтвердження Житомирського РУ ПАТ КБ
«Приватбанк» про здійснення з
карткового рахунку позивача оплати
через систему PAYPAL в сумі 64,05 дол. США, з
них 23 дол. США за лот IBM Xseries 335 Dua 1 Xeon 3.06 Ghz
Processor 1 U Server та 41,05 дол. США - відправка і
обробка через UPS Ground.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлені наступні методи
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). При цьому, кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі, якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Всупереч вищевикладеним нормам
Митного кодексу України, відповідач за
наявності сумнівів у достовірності
ціни на товар не пред'явив позивачу
вимогу про необхідність надання
додаткових документів на
підтвердження ціни товару, а
самостійно визначив митну вартість,
застосувавши для цього резервний метод
визначення митної вартості товарів, що
імпортуються, передбачений ст.273
Митного кодексу України.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, при визначенні митної вартості
товару інспектором Київської
центральної спеціалізованої митниці
за основу була взята ціна не на
ідентичний товар, а на аналогічний і в
зв'язку з цим було значно збільшено
вартість товару, так як відповідач взяв
ціну повноцінного сервера до
комп'ютера (з пам'яттю, вінчестером,
сідіромом) - 8676-М1Х IBM Xseries 335 Xeon / 3.06 Ghz/
S12MB/Ultra 320 CD/ Rackmount REFURB, хоча позивач
стверджував, що він придбав
непрацюючий серверний корпус, що вже
знаходився у користуванні.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці відхилити.

Ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2011 року та постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.10.2010 року
по справі № 2а-9/10/0670 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.