Справа № 754/16929/13-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2013-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14.10.2013 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Панченко О.М.

при секретарі Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання неправомірною відмову у
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії згідно
статтею 37-1 Закону України «Про
державну службу» на підставі поданої
заяви від 4 вересня 2013 року та довідки
№495 від 28.08.2013 виданої Державною
судовою адміністрацією України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач ОСОБА_1 є працюючим суддею
Дніпровського районного суду м. Києва,
яка отримує пенсію за віком згідно
Закону України «Про державну службу».

04 вересня 2013 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва з заявою
про перерахунок пенсії у зв'язку з
підвищенням заробітної плати з
підстав, передбачених ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу» та
надала відповідні довідки про зміну
заробітної плати. Однак відповідач
своїм листом №15891/06 від 11 вересня 2013
року відмовив у задоволенні заяви з тих
підстав, що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям перерахунок пенсії
здійснюється відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України. Оскільки
ніяких законодавчих актів стосовно
підвищення заробітної плати працюючим
державним службовцям не приймалось,
підстав для перерахунку пенсії
відповідач не вбачає.

Дану відмову позивач вважає
протиправною, оскільки обмежується її
право на пенсійне забезпечення,
зазначивши, що як суддя, вона є особою,
яка прирівняна до державного службовця
у пенсійному забезпеченні.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, просила слухати справу за її
відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
надавши суду свої письмові заперечення
проти позову.

Вивчивши наведені сторонами доводи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 є працюючим суддею
Дніпровського районного суду м. Києва,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва і отримує
пенсію за віком згідно Закону України
«Про державну службу».

04 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва з заявою про здійснення
перерахунку її пенсії на підставі ст.37-1
Закону України «Про державну службу»,
надавши відповідачу довідку №495 від
28.08.2013 виданої Державною судовою
адміністрацією України на
підтвердження підвищення розміру
заробітної плати працюючих суддів,
проте їй було відмовлено.

Згідно з Конституцією України
правосуддя здійснюють професійні
судді та, у визначених законом
випадках, народні засідателі і
присяжні; виключно законами України
визначається статус суддів (частина 1,2
статті 55, пункт 14 частини 1 статті 92,
частина перша статті 127).

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року №2453VI (у редакції закону №3668 ),
що відповідає частині першій статті 126
Конституції України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантується Конституцією і законами
України.

Конституційним судом України
викладені правові позиції стосовно
гарантій незалежності суддів в
рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002,
від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11
жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008
року №10-рп/2008 та від 03.06.2013 року №3-рп/2013.

Згідно вказаних рішень, визначені
Конституцією та законами України
гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо).

Розмір заробітної плати суддів
регулюється Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», зі змінами
та доповненнями, внесеними до нього, в
тому числі і Бюджетним кодексом
України.

На суддів поширюється положення статей
37, 37-1 Закону України «Про державну
службу».

Діяльність суддів, встановлення їм
розміру заробітної плати регулюється
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів», прийнятий 08 липня 2010
року, зі змінами та доповненнями,
внесеними в тому числі і Бюджетним
кодексом України.

Відповідно до статті 129 Бюджетного
кодексу України, відмінна від
попередньої суддівська винагорода, що
за змістом відповідає заробітній платі
судді, регулюється Законом України
«Про судоустрій і статус суддів»,
Законом України «Про Конституційний
Суд України» і не може визначатися
іншими нормативними актами.

Слід зазначити, що дана правова норма
свідчить про те, що Кабінет Міністрів
України не вирішує питань встановлення
або підвищення заробітної плати.

Частиною 2 ст. 129 Закону України «Про
судоустрій у статус суддів»
встановлено, що винагорода суддів
складається з окладу а доплат за: 1)
вислугу; 2) перебування на посаді в суді;
3) науковий ступень; 4) робота, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Частиною 3 статті 129 вказаного Закону,
визначений посадовий оклад судді
місцевого суду у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, що проваджується
поетапно: з 01 січня 2011 року - 6
мінімальних заробітних плат, з 01 січня
2012 року - 8 мінімальних заробітних плат
і так далі - до 2015 року.

На 2011 рік - дія частини 3 ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» була зупинена.

З матеріалів справи вбачається, що з 01
січня 2013 року заробітна плата позивачу
була перерахована у відповідності з
прийнятим 08 липня 2010 року Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів», на підставі чого позивачці
була видана довідка №495 від 28.08.2013 року
про розмір заробітної плати судді.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України
«Про державну службу», - у разі
підвищення заробітної плати працюючим
державним службовцям здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Оскільки розмір заробітної плати
підвищився, то позивач, як працююча
суддя, на яку поширюються положення
Закону України «Про державну службу»,
набула право на перерахунок пенсії
відповідно до статті 37-1 Закону України
«Про державну службу».

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1,2 ст. 555, п.14.ч.1 ст. 92, ч.1 ст.127
Конституції України, ст.. 129 Бюджетного
кодексу України, ч.2,3 ст. 129 Закону
України «про судоустрій і статус
суддів», ст.ст.37, 37-1 Закону України «про
пенсійне забезпечення», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання неправомірною відмову у
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва у
перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
м. Києва провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1 згідно зі статтею 37-1 Закону
України «Про державну службу» з 01 січня
2013 року на підставі наданої довідки про
заробітну плату від 28.08.2013 року за №495.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня оголошення
постанови або отримання копії
постанови.

Головуючий: