Справа № К/9991/23367/11-С
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/23367/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой АРК на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Джанкойському районі АРК до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой АРК
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АРК від 16.08.2010
року у задоволені позову Управління
Пенсійного фонду України у
Джанкойському районі АРК до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой АРК
про стягнення з відповідача суму
витрат на витрату пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, виплаченої за
грудень 2008 року, у розмірі 544,00 грн., в
тому числі основний розмір - 71,80 грн. та
державної адресної допомоги - 472,20 грн., -
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.03.2011 року рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто з відділення Фонду суми
невідшкодованих витрат на виплату і
доставку основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_4, в сумі
71,80 грн., за грудень 2008 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи на допущені апеляційним
судом, на думку відповідача, неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить його рішення скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно
зі статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи:
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого: допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, наведено у
статті 21 Закону № 1105-ХІV. Відповідно до
цієї статті Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ) визначено, що призначення та
виплата пенсій, у тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1105-ХІV, Закону № 1788-ХІІ та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
допомога надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію;
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і
доставки зазначених пенсій.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що апеляційний суд дійшов вірного
висновку, що відділення Фонду
зобов'язане відшкодувати УПФ суму
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та суми витрат з
виплати і доставки такої пенсії.

Аналогічні висновки щодо
застосування норм матеріального права
містяться, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 20
листопада 2012 року № 21-361а12 та від 20
лютого 2012 року № 21-462а11.

Також колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду щодо
відмови у задоволені позову в частині
стягнення з відповідача витрат по
виплаті державної адресної допомоги,
оскільки Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№ 1105-ХІV та постановою Кабінету
Міністрів України "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян" від
26 березня 2008 року № 265 не встановлено
обов'язку Фонду відшкодовувати
державну адресну допомогу.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой АРК, -
залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Джанкойському районі АРК до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой АРК
про стягнення заборгованості, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников