Справа № 593/283/14-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/33/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р.
м.Бережани

В складі:

Головуючого судді Німко
Н.П

При секретарі Саламон
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бережани Тернопільської
області в порядку письмового
провадження справу адміністративного
судочинства за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Тернопільської
митниці Міндоходів про визнання
незаконними і неправомірними дій
посадової особи відповідача при
прийнятті рішення у справі про
порушення митних правил та скасування
такого рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Бережанського районного суду
Тернопільської області, як суду
адміністративної юрисдикції із
адміністративним позовом до
відповідача Тернопільської митниці
Міндоходів із вимогами визнати
незаконними та неправомірними дії
заступника начальник Тернопільської
митниці - начальника ВБК та МП Галущака
І.І. при винесенні постанови у справі
про порушення митних правил №-4
від 12 лютого 2014 року та скасувати
зазначену постанову про накладення на
нього ( позивача) адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5
789,76 гривень; судові витрати покласти на
відповідача. В обґрунтування заявлених
вимог позивач, визнаючи та не
заперечуючи факт вчинення ним
адміністративного правопорушення за
вчинення якого він притягнутий до
адміністративної відповідальності
оскаржуваною постановою відповідача,
вважає, що оскаржувана постанова є
незаконною, оскільки за вчинене ним
адміністративне правопорушення, на час
розгляду оскаржуваної постанови,
минули строки накладення на нього, як
на винну особу, адміністративного
стягнення.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, подали суду
заяву про розгляд справи без їх участі,
позов просять задовольнити, подали
суду письмові пояснення в
обґрунтування заявленого позову, які
за своїм змістом є аналогічними
посиланням позивача, які викладені у
позовній заяві. Зокрема, позивач у
своїх письмових поясненнях зазначив,
що митну декларацію від 30 жовтня 2012
року та пакет документів, які необхідні
для проведення процедури ввезення
транспортного засобу в Україну, в тому
числі й фактуру про вартість цього
автомобіля в розмірі 2 500,00 євро він
подав стороні відповідача 30 жовтня 2012
року, а до адміністративної
відповідальності за ст. 485 Митного
Кодексу України він ( позивач)
притягнутий із накладенням
адміністративного стягнення лише 12
лютого 2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, подав в адресу суду
письмові заперечення проти позову, в
задоволенні якого просить відмовити.
Обґрунтовуючи свої заперечення проти
позову, сторона відповідача зазначила,
що дійсно пакет документів для митного
оформлення (в тому числі й декларацію,
яка містила неправдиві відомості щодо
вартості задекларованого
об»єкта)позивач подав митниці 30 жовтня
2012 року, а розгляд справи про порушення
ним митних правил з цього приводу
відбувся 12 лютого 2014 року. Поряд з цим
вважає помилковими твердження
позивача, що у даному випадку минули
строки притягнення його до
відповідальності та накладення на
нього адміністративного стягнення,
оскільки на його думку вчинене
адміністративне правопорушення має
характер триваючої, а не одноразової
протиправної дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що розгляд справи слід здійснювати в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали
справи, взявши до уваги письмові
пояснення позивача та письмові
заперечення сторони відповідача, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року
позивач ОСОБА_1 як громадянин України
через пункт пропуску «Шегіні-Медика»
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці ввіз в Україну автомобіль
марки « Citroen Jumpy», 2008 року виробництва,
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова: НОМЕР_2. Під час перетину
кордону для здійснення митного
контролю у Львівську митницю позивачем
подані документи: повідомлення про
намір ввезення TP № 209090402/2012/3896 від 03
жовтня 2012 року, технічний паспорт №?
НОМЕР_3 від 07 січня 2008 року, фактуруб/н
від 26 вересня 2012 року, митну декларацію
для письмового декларування товарів,
що переміщуються через митний кордон
громадянами б/н від 03 жовтня 2012 року. З
метою завершення митного контролю та
проведення митного оформлення даного
транспортного засобу у Тернопільській
митниці в митному режимі «імпорт»
позивачем ОСОБА_1 через особу
уповноважену на декларування ОСОБА_4 -
агента з митного оформлення ФОП
«ОСОБА_7» подано до митного оформлення
митну декларацію: N403000006/2012/730010 від 30
жовтня 2012 року з пакетом документів, в
тому числі: квитанцію КА № 9295221 від 03
жовтня 2012 року, митну декларацію для
письмового декларування товарів, що
переміщуються через митний кордон
громадянами б/н від 03 жовтня 2012 року,
акт про проведення митного огляду
018533/2012/209090402 від 03 жовтня 2012 року,
технічний паспорт №?НОМЕР_3 від 07 січня
2008 року, фактуру б/н від 26 вересня 2012
року про вартість транспортного засобу
в сумі 2500 Євро, що по курсу
Національного банку України на день
митного оформлення складає 25773,43 грн.,
висновок експертного товарознавчого
дослідження № 1720/12 від '08 жовтня 2012 року
та інші документи. Згідно митної
декларації №012720010 від 30 жовтня 2012
року декларантом заявлено митну
вартість автомобіля «Citroen Jumpy » (2008 року
виробництва, реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер кузова: НОМЕР_2 у розмірі
53763,37 грн. та сплачено митні платежі в
сумі 17410,47 грн. Згідно-представленої до
митного контролю фактури б/н від 26
вересня 2012 року фірма «Autocenter Van Haaren»
(адреса : Lannerstraat, 5011 ET Ті Iburg, Nederland)
продала транспортний засіб «Citroen Jurnpy»
(2008 року виробництва, номер кузова:
НОМЕР_2) позивачу ОСОБА_1 за ціною 2
500,00Євро, що по курсу Національного
банку України на день митного
оформлення складає 25773,43 грн.

В подальшому, 04грудня 2013 року
відповідачем Тернопільською митницею
Міндоходів отримано листа
Міністерства доходів і зборів України
від 29 листопада 2013 року № 25830/7/99-99-24-03-10-17
з матеріалами перевірки здійсненої
митною службою Королівства
Нідерландів. Згідно отриманої
експортної декларації NL1-00024263 від
26 вересня 2012 року, автомобіль Citroen Jumpy
з-номером шасіНОМЕР_2 проданий на
експорт фірмою «VOR de Autokampioen»(адреса:
Larmerstraat 8, 5011 ET Tilburg, Nederland) громадянину
ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) за ціною 5 800,00 Євро, що
згідно курсу Національного банку
України на день митного оформлення 30
жовтня 2012 року складає 59794,35 грн. Таким
чином необхідні до сплати за ввезення
згаданого транспортного засобу митні
платежі складають 19 340,39 грн. ( в т.ч. за
виконання митних формальностей поза
місцем розташування митниці 206,19 грн.,
мито 5 979,44 грн., ПДВ 13 154,76 грн.). Недобори
митних та інших обов»язкових платежів
у даному випадку склали 1 929,92 грн. ( в т.ч.
по миту 603,1 грн., по податку на додану
вартість - 1 326,82 грн.).

Зазначені факти та обставини
учасниками процесу, як стороною
позивача, так і відповідача не
заперечені, а тому доведенню не
підлягають.

Згідно статті 485 Митного Кодексу
України ( в редакції, яка діяла станом
на 30 жовтня 2012 року) дії, спрямовані на
неправомірне звільнення від сплати
митних платежів чи зменшення їх
розміру, а також інші протиправні дії,
спрямовані на ухилення від сплати
митних платежів - 1. Заявлення в митній
декларації з метою неправомірного
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру неправдивих
відомостей щодо істотних умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту), ваги (з урахуванням
допустимих втрат за належних умов
зберігання і транспортування) або
кількості, країни походження,
відправника та/або одержувача товару,
неправдивих відомостей, необхідних для
визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД
та його митної вартості, та/або надання
з цією ж метою митному органу
документів, що містять такі відомості,
або несплата митних платежів у строк,
встановлений законом, або інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів, за
відсутності ознак злочину, а так само
використання товарів, стосовно яких
надано пільги щодо сплати митних
платежів, в інших цілях, ніж ті, у
зв'язку з якими було надано такі пільги,
-тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 300 відсотків несплаченої суми
митних платежів.

Отже, об'єктивною стороною
адміністративного правопорушення
заст. 485 МК Україниє певні дії. Під дією
розуміється активнийвчинокособи, в
якому виражена зовні її воля і яка
спрямована на застосування особою при
декларуванні товарів саме таких ставок
ввізного мита, яке справляється з
товарів , що ввозяться на митну
територію України, які звільняють від
сплати митних платежів або зменшують
їх розмір.

Водночас суб'єктивна сторона
правопорушення характеризується
умисною або необережною
(самовпевненість або недбалість)
формами вини. Ставлення винного до
наслідків у вигляді недоборів податків
і зборів, за відсутності ознак злочину,
може характеризуватися прямим умислом
або необережністю.

Так, ч. 2ст. 52 МК Українивизначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані, зокрема, подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Частиною 1ст. 257 МК Українивизначено, що
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Відповідно до ст.ст.265, 266 МК
Українидекларант за встановленою
законом формою зобов'язаний здійснити
декларуваннятоварів, транспортних
засобів комерційного призначення
відповідно до порядку, встановленого
цим Кодексом, надати органу доходів і
зборів передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей,
сплатити митні платежі або забезпечити
їх сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу.

Згідно з ч. 8ст. 264 МК Україниз моменту
прийняття органом доходів і зборів
митної декларації вона є документом, що
засвідчує факти, які мають юридичне
значення, а декларант або уповноважена
ним особа несе відповідальність за
подання недостовірних відомостей,
наведених у цій декларації.

Положення ст. ст. 529-530 МК України
передбачають можливість оскарження
постанови митниці до суду та перевірку
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом, що здійснюється в
порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що
адміністративне стягнення за
порушення митних правил не може бути
застосовано інакше, як на підставі та в
порядку, що встановлені цим Кодексом та
іншими законами України. Дана норма
кореспондується із нормами ст. 62
Конституції, відповідно до ч. 3 якої
обвинувачення не може ґрунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Згідно із ст. 495 МК України доказами у
справі про порушення митних правил є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку
встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього
Кодексу.Частиною 2 цієї статті
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд критично оцінює твердження
представника відповідача, що позивач
вчинив триваюче адміністративне
правопорушення передбачене ст.485 МК
України з наступних підстав.

Правопорушення, за вчинення якого
згідно з оскаржуваною постановою на
позивача накладено штраф, визначене
статтею 485 МК України(2012 р.).

Як вбачається із оскаржуваної
постанови в справі про порушення
митних правил №-4 від 12 лютого 2014
року, позивач ОСОБА_1 вчинив
протиправні дії, які полягали у тому, що
він « … з метою зменшення розміру
сплати митних платежів, через особу
уповноважену на декларування ОСОБА_4 -
агента з митного оформлення ФОП
«ОСОБА_7», подано до митного оформлення
митну декларацію № 012730010 від 30
жовтня 2012 року,а також документи, в т.ч.:
повідомлення про намір ввезення ТР №-
0123896 від 03 жовтня 2012 року, фактуру
б/н від 26 вересня 2012 року, які містять
неправдиві відомості необхідні для
визначення митної вартості
транспортного засобу «Citroen Jumpy», 2008 року
виробництва, реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер кузова: НОМЕР_2. Зазначені
дії спричинили недобори митних
платежів в сумі 1929,92 грн. ( в т.ч. по миту
603,1 грн., по податку на додану вартість -
1 326,82 грн.).

Отже, зазначеною постановою фактично
визначено, які саме із дій,
передбачених диспозицією ст. 485 МК
України, у даному випадку вчинив
позивач 30 жовтня 2012 року, а саме -
заявлення в митній декларації з метою
неправомірного звільнення від сплати
митних платежів чи зменшення їх
розміру неправдивих відомостей щодо
істотних умов зовнішньоекономічного
договору (контракту) ( вартість
транспортного засобу) …, та/або надання
з цією ж метою митному органу
документів, що містять такі відомості.

Положеннямист.264 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом. Подання
митної декларації повинне
супроводжуватись наданням митному
органу комерційнихсупровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України; або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхіднідокументи.
Дата і час подання митної декларації
фіксується митним органом шляхом її
реєстрації, у тому, числі з
використанням інформаційних
технологій. З моменту прийняття митним
органом митної декларації вона є
документом, що засвідчує факти, які
мають юридичне значення, а декларант
або уповноважена ним особа несе
відповідальність за подання
недостовірних відомостей, наведених у
цій декларації. Митний орган не має
права відмовити у прийнятті митної
декларації, якщо виконано всі умови,
встановлені МК України. Відмова
митного органу у прийнятті митної
декларації повинна бути вмотивованою,
а про причини відмови має бути письмово
повідомлено декларанта.

Як вважає суд, передбачене ст. 485 МК
України порушення характеризується
вчиненням одноразової дії у певний час,
а саме під час митного оформлення
товару, коли таке порушення може бути
виявлено контролюючим органом, який
засвідчує відомості, одержані під час
митного контролю товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, та
здійснює оформленнярезультатів такого
контролю.

Отже, суд приходить до висновку, що
вищезазначене порушення позивачем
митних правил не можна вважати
триваючим, оскільки надання митному
органу документів здійснюється у
певний час, а саме під час митного
оформлені товару і повинне бути
виявлено саме під час митного
оформлення товару, а тому
адміністративне стягнення може бути
накладено у такому випадку лише в межах
строку, визначеного як для
правопорушення одноразової дії.

Таким чином, діяння особи, яке полягає у
діях спрямованих на неправомірне
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру, а також інших
протиправних діях, спрямованих на
ухилення від сплати митних платежів - в
даному випадку заявлення в митній
декларації неправдивих відомостей
щодо істотних умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту) ( вартість транспортного
засобу) …, та надання з цією ж метою
митному органу документів, що містять
такі відомості, є закінченим з моменту
подання митному органу таких
документів. Отже, таке правопорушення
не є триваючим, а тому в цій справі
початок строку для притягнення особи
до адміністративної відповідальності
слід рахувати з дня вчинення
правопорушення, тобто з 30 жовтня 2012
року.

При вирішення питання про накладення
на правопорушника адміністративного
стягнення за порушення митних правил,
згідно чинного законодавства також
обов'язковим є врахування строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Так, у відповідності до п.7 ст.247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення; не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю, якщо на момент
розгляду справи про адміністративне
правопорушення закінчились строки
накладення адміністративного
стягнення.

Згідно ст. 58 Конституції України закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Положеннями ст. 8 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
визначено, що особа, яка вчинила
адміністративне правопорушення,
підлягає відповідальності на підставі
закону, що діє під час і за місцем
вчинення правопорушення.

В силу вищезазначених норм, закони, які
пом'якшують або скасовують
відповідальність за адміністративні
правопорушення, мають зворотну силу,
тобто поширюються і на правопорушення,
вчинені до видання цих законів. Закони,
які встановлюють або посилюють
відповідальність за адміністративні
правопорушення, зворотної сили не
мають. Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
ведеться на підставі закону, що діє під
час і за місцем розгляду справи про
правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 МК України (який
вступив в силу з 01 червня 2012 року і діяв
на час вчинення позивачем
вищезазначеного правопорушення) норми
законів України, які пом'якшують або
скасовують відповідальність особи за
порушення митних правил, передбачені
цим Кодексом, мають зворотну дію в часі,
тобто їх норми поширюються і на
правопорушення, вчинені до прийняття
цих законів. Норми законів України, які
встановлюють або посилюють
відповідальність за такі
правопорушення, зворотної дії в часі не
мають.

Так, за правилами ч. 1 ст. 467 МК України (в
редакції від 01 червня 2012 року)
адміністративне стягнення за
порушення митних правил може бути
накладені не пізніше, ніж через два
місяці з дня вчинення правопорушення, а
при триваючому правопорушенні, у тому
числі передбачених ст. ст. 469, 477-481, 485
цього Кодексу, - не пізніше, ніж через
два місяці з дня виявлення цих
правопорушень.

При цьому суд звертає увагу, що зміни до
ч. 1 ст. 467 МК України, якими було
передбачене накладення
адміністративного стягнення за
правопорушення, передбачене ст. 485
цього Кодексу, не пізніше, ніж через
шість місяців з дня виявлення цих
правопорушень, тобто посилення
відповідальності, ніж це було
передбачено в попередній редакції,
набрали чинності лише з 01 грудня 2012
року, тобто після зазначених подій, які
мали місце 30 жовтня 2012 року.

Таким чином, до правопорушення, яке
фактично було вчинене позивачем 30
жовтня 2012 року та виявлене 04 грудня 2013
року, слід застосовувати правила ч.1
ст.467 МК України в попередній редакції,
з яких вбачається, що строк накладення
адміністративного стягнення
закінчився, тобто ще до складання 10
січня 2014 року протоколу про
адміністративне правопорушення та
розгляду справи митним органом 12
лютого 2014 року, що останнім не було
враховано при прийнятті рішення про
накладення на позивача
адміністративного стягнення у виді
штрафу.

Зазначеним обставинам митним органом
не було дано належної правової оцінки,
що як вважає суд призвело до прийняття
в цій частині стороною позивача
рішення, яке не відповідає вимогам
закону.

З огляду на вищевикладене, оцінивши
здобуті в судовому засіданні докази в
їх сукупності, суд вважає, що доводи
позивача є обґрунтованими і такими, що
заслуговують на увагу, а заявлений ним
адміністративний позов в цій частині
підлягає до задоволення, виходячи з
того, що сторона відповідача не надала
суду належних та допустимих доказів в
обґрунтування прийнятого рішення про
накладення на позивача
адміністративного стягнення поза
встановленими законом строками, а тому
висновок оскаржуваної постановив
частині накладення на позивача
адміністративного стягнення у виді
штрафу не відповідає нормам діючого
законодавства, оскільки не
забезпечений належними та допустимими
доказами, які б давали правомірні
підстави для прийняття стороною
відповідача такого рішення;

Відповідно до ст. 531 МК України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є, в
тому числі, невідповідність
викладених у постанові висновків
фактичним обставинам справи; …й інші
визначені законами обставини.

Таким чином, за вказаних обставин
викладені у постанові висновки не
відповідають фактичним обставинам
справи щодо визначення поняття
триваючого правопорушення та
накладення на позивача
адміністративного стягнення за
вчинене правопорушення поза строками,
встановленими законом, а тому
оскаржувана постанова в цій частині
підлягає скасуванню у зв'язку із
порушенням строків притягнення до
адміністративної відповідальності,
встановлених Митним Кодексом України

Щодо решти позовних вимог по судовому
збору.

Судом встановлено, що позивачем при
подачі позову до суду сплачено 73 грн.06
коп. судового збору

Відповідно дост.288 КУпАП особа, яка
оскаржила постанову у
справіпроадміністративне
правопорушення, звільняється від
сплати державного мита.

Статтею 7 Закону України «Про судовий
збір»встановлено, що сплаченасума
судового збору повертається в
разівнесеннясудового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З врахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати задоволенню не
підлягають, а зайво сплачений
позивачем при подачі позову до суду
підлягає поверненню відповідно до
положеньст.7 Закону України «Про
судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.467,485МКУкраїни(2012 р.),ст.ст.9,38,287-289
КУпАП, ст.ст.5,7,8,9,11,14,17,18,19,158,160,163,171-2 КАС
Українисуд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову в справі про порушення
митних правил № 4 від 12 лютого 2014
р. постановлену заступником начальника
Тернопільської митниці Міндоходів -
начальником ВБК та МП радником митної
служби 1 рангу Галущаком Ігорем
Івановичемпро накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 5789 (п'ять тисяч сімсот
вісімдесят дев'ять) гривень 76 коп., що
становить 300 відсотків (триста
відсотків несплаченої суми митних
платежів). В решті постанову залишити
без змін.

В задоволенні решти позовних вимог -
покладення всіх судових витрат на
відповідача - відмовити.

Бережанському районному управлінню
Державної казначейської служби
України Тернопільської області
повернути ОСОБА_1 73 ( сімдесят три)
гривані 08 коп. судового збору
сплаченого згідно квитанції № 33 від 13
лютого 2014 року в філії Тернопільського
управління Ощадного Банку України.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Постанову виготовлено в повному обсязі
11 березня 2014 р.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Н.П.Німко