Справа № 812/426/14
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/426/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді:
Шембелян В.С.

за участю секретаря судового
засідання: Стройній О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства
"Луганськспецтехкомплект" до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганські області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати оскаржене
повідомлення-рішення відповідача,
оскільки його прийнято всупереч п.1.3
ст.1 Податкового кодексу України, яким
передбачено, що цей кодекс не регулює
питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
процедури, визначені Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

За рішеннями господарського суду
11.03.2013 року позивача визнано банкрутом
та порушено відносно нього
ліквідаційну процедуру; 23.12.2013 року
поточні вимоги Ленінської ОДПІ щодо
стягнення заборгованості станом на
25.10.2013 року в сумі 985698,00 грн. віднесено
до шостої черги задоволення вимог
кредиторів.

Після початку ліквідаційної
процедури в позивача виникло право на
податковий кредит на суму 12392 грн., що
відображено в акті перевірки від 20.12.2013
року №150/15-410/01242366 Однак, на думку
податкового органу, позивач не має
права на бюджетне відшкодування,
оскільки має податковий борг. Позивач
же вважає, що віднесення сум
податкового кредиту на погашення
податкового боргу є порушенням
встановленої судом черги задоволення
вимог кредиторів позивача, тому
просить скасувати оскаржене рішення.

В судовому засіданні
представники позивача просили позов
задовольнити. Також пояснили, що в
податкових деклараціях з ПДВ за
квітень-серпень 2013 року ними дійсно
було віднесено суми податкового
кредиту на погашення зобов'язань з ПДВ
попередніх періодів. Однак, ліквідатор
пояснив ним, що суми податкового
кредиту є активами підприємства, що
мають бути включені до ліквідаційної
маси, за рахунок якої буде проведено
процедуру погашення вимог кредиторів
банкрута в порядку встановленої
черговості, тому слід заявити ці суми
до бюджетного відшкодування. Тому,
позивачем до податкового органу були
подані уточнюючі розрахунки за
квітень-серпень 2013 року з віднесенням
сум податкового кредиту до бюджетного
відшкодування, які були прийняті
податковими органами на всіх рівнях,
про що свідчать відповідні квитанції. В
деклараціях за вересень та жовтень 2013
року, що стали предметом перевірки,
позивачем також було відображено суми
податкового кредиту попередніх
періодів, що підлягають бюджетному
відшкодуванню, однак, відповідач,
порушуючи норми чинного законодавства,
прийняв оскаржене
повідомлення-рішення, яким зменшив
суму бюджетного відшкодування
позивачу на суму 12392 грн.

Представники відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечували, посилаючись на порушення
позивачем п.п. 4.6.3, 4.6.6 п.4.6 наказу
Міністерства фінансів України №1492 від
25.11.2011 року «Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» в частині вимог до
форми подання податкової звітності з
ПДВ за наявності податкового боргу.
Крім того, пояснили суду, що уточнюючі
розрахунки позивача за квітень-серпень
2013 року не були прийняті податковим
органом, про що позивачу повідомлено
листом від 08.10.2013 року, що надісланий на
адресу позивача простою поштою.
Просили в задоволенні позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Суд, дослідивши докази у справі,
встановив наступні обставини.

Сторони не заперечують того
факту, що позивач, Приватне акціонерне
товариство "Луганськспецтехкомплект",
зареєстроване платником податку на
додану вартість і відповідає вимогам
законодавства щодо наявності права на
отримання бюджетного відшкодування, що
відображено в акті перевірки (а.с.10).

20 грудня 2013 року Ленінською ОДПІ
м. Луганська проведено камеральну
перевірку позивача щодо правомірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року на
рахунок платника у банку, за наслідками
якої складено акт № 150/15-410/01242366 від
20.12.2013 року (а.с.8-17).

Перевіркою встановлено, зокрема,
завищення бюджетного відшкодування,
заявленого у податковій декларації за
жовтень 2013 року на суму 12392 грн. рядок 24
податкової декларації «Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового періоду
наступного податкового періоду» за
жовтень 2013 року на суму 9945 грн. та
неправомірне декларування рядка 20.2
Розділу ІІІ податкової декларації з
ПДВ за жовтень 2013 року на суму 19908 грн.

На підставі вищевказаного акта
перевірки прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10 січня 2014
року №, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з подат ку на
додану вартість позивачу на суму 12392
грн.(а.с.7).

Господарський суд Луганської
області ухвалою від 27.12.2010 у справі №
12/125б щодо АТ «ЛСТК» порушив
провадження в справі про банкрутство, а
постановою від 11.03.2013 року визнав
позивача банкрутом та порушив відносно
нього ліквідаційну процедуру (а.с.33-36).

Також ухвалою Господарського суду
Луганської області від 23.12.2013 року в
справі № 12/125б поточні вимоги
Ленінської ОДПІ щодо стягнення
заборгованості станом на 25.10.2013 року в
сумі 985698,00 грн. віднесено до шостої
черги задоволення вимог кредиторів
(а.с.37-39).

Сторони не заперечують того факту, і це
відображено в акті перевірки, що право
позивача на податковий кредит виникло
вже після порушення відносно нього
ліквідаційної процедури.

Так в п.3.1 акту зазначено, що перевірка
правомірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ в жовтні
року охоплює декларації починаючи з
попередніх звітних (податкових)
періодів, в яких виникло від'ємне
значення ПДВ, за який задекларовано
бюджетне відшкодування ПДВ, включно, а
саме за: серпень 2013 року -12001 грн.,
вересень 2013 року - 391 грн. Причиною
виникнення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту у зазначених
періодах у загальній сумі 12392 грн. є
придбання товарно-матеріальних
цінностей (а.с.11).

За встановлених обставин, суд
вважає, що до спірних правовідносин
підлягають застосуванню наступні
норми чинного законодавства.

Згідно з п.1.3 ст.1 Податкового
кодексу України цей кодекс не регулює
питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
процедури, визначені Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси.

Таким чином, вказані грошові
кошти, що становлять переплату АТ
«ЛСТК» з податку на додану вартість
підлягають стягненню як дебіторська
заборгованість та підлягають
включенню до ліквідаційної маси з
метою проведення ліквідаційної
процедури підприємства банкрута.

Суд погоджується з доводами
позивача, що, оскільки позивача визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру і з цього моменту припинено
виникнення нових зобов'язань боржника,
в тому числі з податків і зборів(ст. 38
Закону «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»), то не існує
наступних податкових періодів у яких
могла б бути врахована вказана
переплата відповідно до вимог
Податкового кодексу України та наказу
Міністерства фінансів України №1492 від
25.11.2011 року «Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість».

Оскільки право позивача на
подання уточнюючих розрахунків у разі
самостійного виявлення помилок також
не оспорюється сторонами, то суд вважає
необхідним зауважити наступне.

Відповідно до п. 50.1. ст. 50
Податкового кодексу України, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Тому, суд вважає, що незалежно від дій
податкового органу щодо неприйняття
уточнюючих розрахунків позивача за
квітень-серпень 2013 року відповідно до
листа № 7786/15-300 від 08.10.2013 року (а.с.150),
позивач мав право виправити самостійно
виявлені помилки шляхом включення
податкового кредиту у загальній сумі
12392 грн. до сум, що підлягають
бюджетному відшкодуванню в податковій
декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги адміністративного позову
Приватного акціонерного товариства
"Луганськспецтехкомплект"
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганські
області від 10 січня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
акціонерного товариства
"Луганськспецтехкомплект" () суму судового збору в розмірі 182,70
(сто вісімдесят дві гривні 70 копійок)
грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 17 березня 2014 року.

Суддя
В.С. Шембелян