Справа № 823/3016/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3016/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Орленко
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, в.о. начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Пустовар А.В.,
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вакуленко С.М. про
визнання дій неправомірними,
скасування розпорядження та стягнення
коштів,

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року в задоволенні позову УПФУ в
Золотоніському районі Черкаської
області відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області перебуває зведене виконавче
провадження №36808585 від 26.12.2012р., до
складу якого входить три виконавчих
провадження про стягнення на користь
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області боргу в сумі 843268 грн. 91 коп.

16.08.2013р. на адресу відділу примусового
виконання рішень надійшли заяви
стягувачів з реквізитами рахунків, на
які необхідно перерахувати кошти в
рахунок погашення заборгованості по
заробітній платі. Цього ж дня
розпорядженням державного виконавця №
36808585/3 кошти було розподілено на
рахунок кожному стягувачеві.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
№606-XIV від 21.04.1999р. (далі - Закон № 606)
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема, на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Згідно ст. 52 Закону №606 звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження.

Згідно ст. 43 Закону №606 розподіл
стягнутих державним виконавцем з
боржника за виконавчим провадженням
грошових сум (у тому числі одержаної
від реалізації майна боржника)
здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий
внесок сторін та інших осіб на
організацію та проведення виконавчих
дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми.

Відповідно до частини 1 ст. 44 Закону №606
(в редакції, що діяла до 11.08.2013р.) у разі
якщо сума, стягнута з боржника,
недостатня для задоволення всіх вимог
за виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги
щодо стягнення аліментів,
відшкодування збитків та шкоди,
завданих внаслідок кримінального або
адміністративного правопорушення,
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, а також у зв'язку з втратою
годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги
працівників, пов'язані з трудовими
правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються
вимоги стягувачів за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вимоги щодо
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються вимоги
щодо податків та інших платежів до
бюджету, вимоги органів страхування з
обов'язкового страхування (крім вимог
щодо збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються всі
інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. У разі
якщо стягнута сума недостатня для
задоволення в повному обсязі усіх
вимог однієї черги, вимоги
задовольняються пропорційно до
належної кожному стягувачу суми.
Вимоги стягувачів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
задовольняються в порядку надходження
виконавчих документів.

Відповідно до п. 12.11. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. за №512/5 (далі по тексту -
Інструкція №512/5), при надходженні
коштів на депозитний рахунок органу
ДВС особа, відповідальна за ведення
книги, повинна не пізніше наступного
робочого дня повідомити начальника
органу ДВС, від якого боржника чи
стягувача надійшли кошти і в якій сумі.
Начальник органу ДВС на виписці з
рахунку Державної казначейської
служби України або банку ставить напис
«ознайомлений», підпис та дату
ознайомлення.

Після цього не пізніше наступного
робочого дня особа, відповідальна за
ведення книги, повідомляє державного
виконавця про надходження депозитних
сум. Державний виконавець на виписці
Державної казначейської служби
України або банку поряд із сумою, що
надійшла на рахунок, ставить дату та
підпис.

Відповідачем надано до суду виписки
Державної казначейської служби
України, де заступник начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Пустовар А.В.
зробила напис «ознайомлена», поставила
дату (09.08.2013р.) та підпис; державний
виконавець Вакуленко С.М. поряд із
сумою, що надійшла на рахунок,
поставила дату (09.08.2013р.) та підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.08.2013 року, у відповідності до п.п. 12.12
Інструкції №512/5 державним виконавцем
направлено лист боржнику про надання
інформації про розрахункові рахунки
стягувачів.

09.08.2013р. державний виконавець з
дотриманням положень п.п. 12.13
Інструкції №512/5 щодо винесення
розпорядження не пізніше ніж протягом
трьох робочих днів від дня
ознайомлення з інформацією про
надходження коштів, виніс
розпорядження, яким здійснено розподіл
коштів між стягувачами.

Отже, розрахунок розподілу стягнутих з
боржника сум для задоволення вимог
стягувачів та розпорядження про
розподіл і перерахування коштів
стягувачам винесені 09.08.2013р., а
розпорядженням від 16.08.2013р. здійснено
лише перерахування коштів на
персональні рахунки стягувачів у
банках.

Враховуючи положення частини 1 ст. 44
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, що діяла до
11.08.2013р.), якими передбачено, що у третю
чергу задовольняються вимоги
працівників, пов'язані з трудовими
правовідносинами, і лише у четверту
чергу задовольняються вимоги
стягувачів за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вимоги щодо збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність дій
державного виконавця та прийнятого ним
розпорядження.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність правових
підстав для їх задоволення.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
24.03.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.