Справа № 754/17411/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Саламон О.Б.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Федотова І.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 04 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва до
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
звернулося до Деснянського районного
суду м. Києва з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 16.09.2013 року
ВП № 39760318 та зобов'язання відкрити
виконавче провадження по примусовому
стягненню у вигляді штрафу у розмірі
340,00 грн.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
26.06.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва винесено постанову про
адміністративне правопорушення № 29
стосовно головного бухгалтера ДП
«Центр «Рім» ОСОБА_2 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 165-1 Кодексу України про
адміністративне правопорушення і
накладення на неї стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340, 00 грн.

13.08.2013 року у зв'язку з несплатою штрафу
у добровільному порядку, дана
постанова була направлена до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві.

16 вересня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві було
винесено постанову ВП № 39760318, якою
позивачу було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за наступних
підстав: не зазначено адресу стягувача,
що не відповідає вимогам п. 3 ч.1 ст.18
Закону Україну «Про виконавче
провадження»; виправлено номер
постанови, що не відповідає вимогам
п.2.10 Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративне
правопорушення від 22.02.2001 року;
допущено помилку у ПІП боржника, а саме
постанова про адміністративне
правопорушення винесена відповідно до
ОСОБА_2, а притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3.

Позивач, вважаючи вказану постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу) від
16 вересня 2013 року незаконною, звернувся
до суду з зазначеним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
правомірність винесення відповідачем
постанови від 16 вересня 2013 року ВП №
39760318 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа).

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №
606-XIV.

Згідно ст. 2 та ст. 4 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Інші
органи, установи, організації і
посадові особи здійснюють виконавчі
дії у випадках, передбачених законом на
вимогу чи за дорученням державного
виконавця.

Відповідно до статті 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
чи бездіяльністю державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси, а також якщо
законом не встановлено інший порядок
судового оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Статтею 7 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати в своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян та
юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з
пунктом 1 частини 2 ст. 11 Закону
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 25 Закону
передбачений порядок прийняття
виконавчого документа до виконання.

Так, державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.6 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Перелік підстав, з яких державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження встановлено
частиною 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема,
пропуск встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних у платежів; наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Згідно частини 4 статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Згідно пункту 2.10 Інструкції з
оформлення матеріалів про
адміністративне правопорушення від
22.02.2001 року усі реквізити постанови
заповнюються розбірливим почерком
українською мовою. Не допускаються
закреслення чи виправлення відомостей,
що заносяться до постанови, а також
внесення додаткових записів після
того, як постанова підписана особою,
щодо якої вона винесена.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
у постанові про адміністративне
правопорушення № 29 від 26 червня 2013
року, винесеної управлінням Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст.18
Закону Україну «Про виконавче
провадження» не зазначено адресу
стягувача; виправлено номер постанови,
що не відповідає вимогам п.2.10
Інструкції з оформлення матеріалів про
адміністративне правопорушення від
22.02.2001 року; допущено помилку у ПІП
боржника, а саме постанова про
адміністративне правопорушення
винесена відповідно до ОСОБА_2, а
притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3.

Отже, подана до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
на виконання постанова про
адміністративне правопорушення № 29
від 26 червня 2013 року, містить
виправлення та недоліки, які не
відповідають закону, що унеможливлює
відкриття виконавчого провадження за
такою постановою про адміністративне
правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції,
наведені апелянтом обставини не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та визнання
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) незаконною.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
залишити без задоволення, постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 04 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Федотов І.В.