Справа № 812/885/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/885/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Широкої К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання
Житній Ю.С.

представника позивача: Томілін А.Ю.

представника відповідача: Задорожна
О.Л., Шевченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
окремих положень рішення
Адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.12.2013 № 01-24/272,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України в якому позивачем заявлено
вимогу про визнання протиправними та
скасування підпунктів 2.1.-2.7. пункту 2,
підпунктів 3.1.-3.7. пункту 3 рішення
Адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26 грудня 2013 року № 01-24/272 у справі № 251
«Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу», яке винесено на
підставі виявлених порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції що передбачено п.2 ст.50, ч.1
ст.13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції». Зазначає, що
рішення не містить жодних обґрунтувань
або посилань на докази які б
підтверджували наявність такої
можливості ущемлення інтересів
споживачів та визначали, які ж саме
інтереси можуть бути ущемлені. Крім
того, повинен бути визначений
відповідний склад порушення, а
відсутність обов'язкових елементів
складу порушення законодавства про
захист економічної конкуренції у
вигляді зловживання монопольним
становищем свідчить про відсутність
вказаного порушення в діях ТОВ «ЛЕО».
Позивач посилаючись на відповідні
технічні норми вважає, що скоєних
правопорушень чинного законодавства,
що виявлені та відображені у
оскаржуваному рішенні не має, оскільки
його дії в укладенні договорів про
приєднання до електричних мереж
споживачів, погодженні та розробці
технічних умов стандартного
приєднання до електричних мереж,
відповідають чинному законодавству.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі надав пояснення
аналогічні викладеному в
адміністративному позові, просив
задовольнити позов в повному обсязі.
Додатково зазначив, що відповідачем
прийнято рішення за відсутності
встановлення обставин які б свідчили
про порушення позивачем законодавства
про захист економічної конкуренції.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, просив відмовити в
його задоволенні з підстав викладених
в запереченні проти позову. Зазначає, щ
всі твердження позивача викладені в
позові є безпідставними, не
відповідають дійсності (т.1а.с.170-175).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд
встановив наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
грудня 2013 року адміністративною
колегією Луганського обласного
територіального відділення прийнято
рішення №01-24/272 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу.
Вказане рішення було прийнято за
наслідками розгляду справи №251 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції з боку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання». Вказаним
рішенням визнано ТОВ «ЛЕО» суб'єктом
природної монополії, яке займає у 2013
році монопольне (домінуюче) становище
на ринку надання послуг приєднання до
електричних мереж в територіальних
мережах Луганської області. Визнано
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції дії ТОВ «ЛЕО»,
що полягають у застосуванні форм
договорів про приєднання, які не
відповідають Типовим формам договору
про приєднання до електричних мереж, та
отримання окремої плати за підготовку
технічних умов, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» (далі - Закон),
у вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів інших
суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.1. п. 2 Рішення); у
недодержанні 5-денного строку надання
замовнику підписаного договору про
стандартне приєднання від дня надання
замовником заяви про приєднання
електроустановки до електричних мереж,
визнано порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.2. п. 2 Рішення); у
недодержанні 15-денного строку надання
замовнику технічних умов та
підписаного договору про нестандартне
приєднання від дня надання замовником
заяви про приєднання електроустановки,
визнано порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.3. п. 2 Рішення); у
встановленні необґрунтованих
додаткових вимог в технічних умовах на
приєднання електроустановок
споживачів, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, п. 1
ч. 2 ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мере,
шляхом встановлення таких умов
придбання товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку (підп. 2.4. п. 2
Рішення); у видачі технічних умов за
відсутності потреби зміни технічних
параметрів та вимог до категорії з
надійності електропостачання цієї
електроустановки, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.5. п. 2 Рішення); у
встановленні технічними умовами точок
забезпечення потужності в
найвіддаленіших точках існуючих мереж
від об'єктів замовників та за
необґрунтовано завищеними ступенями
напруги, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.6. п. 2 Рішення); у
недодержанні 15-денного строку надання
послуги з приєднання електроустановок
від дня оплати замовником
електропередавальній організації
вартості такої послуги, визнано
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку надання послуг з
приєднання до місцевих (локальних)
електричних мереж, шляхом вчинення дій,
що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку (підп. 2.7. п. 2
Рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону рішенням
від 26 грудня 2013 року накладено на ТОВ
«ЛЕО» штраф за:

-порушення, визначене в підп. 2.1. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.1. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.2. п. 2
Рішення у розмірі 45000 (сорок п'ять тисяч)
грн. (підп. 3.2. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.3. п. 2
Рішення у розмірі 45000 (сорок п'ять тисяч)
грн. (підп. 3.3. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.4. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.4. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.5. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.5. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.6. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.6. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.7. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.7. п. 3 Рішення)(а.с.19-25
т.1).

Рішення від 26 грудня 2013 року №01-24/272
вручено, відповідно до листа про
роз'яснення порядку та строків сплати
штрафу, ТОВ «ЛЕО» 11 січня 2014 року (а.с.26
т.1).

Вказане рішення прийнято за наслідками
перевірки що зафіксована в акті від 26
вересня 2013 року №04-08/26 (а.с.176-183 т.1).
Основою обставин, що викладені в акті
перевірки який складено відповідачем
були досліджені факти, які відображені
в довідці Відділу НКРЕ від 18.09.2013 та в
довідці від 26 вересня 2013 року Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії в Луганській області
(а.с.184-186,187-193 т.1).

ТОВ «ЛЕО» довідка Відділу НКРЕ від
18.09.2013 та довідка від 26 вересня 2013 року
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Луганській області після їх отримання,
факт якого позивачем не заперечується,
не оскаржило їх у відповідному порядку,
в зв'язку з чим є доведеним, що ці
порушення, що зафіксовані в акті дійсно
мали місце.

Вирішуючи даний спір суд зазначає
наступне.

Правові засади підтримки та захисту
економічної конкуренції, обмеження
монополізму в господарській
діяльності і спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
основі розвитку конкурентних відносин
передбачено Законом України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001

Відповідно до Закону України «Про
Антимонопольний комітет України» N
3659-XII, 26.11.1993 основним завданням
Антимонопольного комітету України є
участь у формуванні та реалізації
конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції на засадах
рівності суб'єктів господарювання
перед законом та пріоритету прав
споживачів, запобігання, виявлення і
припинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією,
узгодженими діями суб'єктів
господарювання та дотриманням вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції під час регулювання цін
(тарифів) на товари, що виробляються
(реалізуються) суб'єктами природних
монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної
конкуренції;

4) методичного забезпечення
застосування законодавства про захист
економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення
конкурентного середовища та захисту
конкуренції у сфері державних
закупівель

У сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України
наділений повноваженнями,
передбаченими статтею 7 зазначеного
Закону, зокрема:

1) розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та проводити
розслідування за цими заявами і
справами;

2) приймати передбачені законодавством
про захист економічної конкуренції
розпорядження та рішення за заявами і
справами, перевіряти та переглядати
рішення у справах, надавати висновки
щодо кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції;

3) розглядати справи про
адміністративні правопорушення,
приймати постанови та перевіряти їх
законність та обґрунтованість;

4) перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

5) при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001 зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов
придбання або реалізації товару, які
неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку;

2) застосування різних цін чи різних
інших умов до рівнозначних угод з
суб'єктами господарювання, продавцями
чи покупцями без об'єктивно
виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод
прийняттям суб'єктом господарювання
додаткових зобов'язань, які за своєю
природою або згідно з торговими та
іншими чесними звичаями у
підприємницькій діяльності не
стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або
технічного розвитку, що завдало чи може
завдати шкоди іншим суб'єктам
господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від
придбання або реалізації товару за
відсутності альтернативних джерел
реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження
конкурентоспроможності інших
суб'єктів господарювання на ринку без
об'єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок
(виходу з ринку) чи усунення з ринку
продавців, покупців, інших суб'єктів
господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку забороняється і
тягне за собою відповідальність згідно
з законом

Антиконкурентними діями органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю є прийняття
будь-яких актів (рішень, наказів,
розпоряджень, постанов тощо), надання
письмових чи усних вказівок, укладення
угод або будь-які інші дії чи
бездіяльність органів влади, органів
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю (колегіального
органу чи посадової особи), які
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення, обмеження чи
спотворення конкуренції (стаття 15
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» N 2210-III, 11.01.2001). Розгляд
справи передбачено розділом 7 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» № 2210-III, 11.01.2001.

Статтею 41 зазначеного Закону
визначено, що доказами у справі можуть
бути будь-які фактичні дані, які дають
можливість встановити наявність або
відсутність порушення.

Порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є:

1) антиконкурентні узгоджені дії;

2) зловживання монопольним (домінуючим)
становищем;

3) антиконкурентні дії органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю;

4) невиконання рішення, попереднього
рішення органів Антимонопольного
комітету України або їх виконання не в
повному обсязі;

5) здійснення учасниками узгоджених дій
- суб'єктами господарювання дій,
заборонених згідно з частиною п'ятою
статті 10 цього Закону;

6) делегування повноважень органів
влади чи органів місцевого
самоврядування у випадках, заборонених
згідно із статтею 16 цього Закону;

7) вчинення дій, заборонених згідно із
статтею 17 цього Закону;

8) обмежувальна та дискримінаційна
діяльність, заборонена згідно із
частиною другою статті 18, статтями 19 і 20
цього Закону;

9) обмежувальна діяльність, заборонена
згідно із частиною першою статті 18
цього Закону;

10) недотримання умов, передбачених
пунктом 2 частини третьої статті 22
цього Закону;

11) порушення положень погоджених з
органами Антимонопольного комітету
України установчих документів суб'єкта
господарювання, створеного в
результаті концентрації, якщо це
призводить до обмеження конкуренції;

12) концентрація без отримання
відповідного дозволу органів
Антимонопольного комітету України, у
разі якщо наявність такого дозволу
необхідна;

13) неподання інформації
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню у
встановлені органами Антимонопольного
комітету України, головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки;

14) подання інформації в неповному
обсязі Антимонопольному комітету
України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України,
головою його територіального
відділення чи нормативно-правовими
актами строки;

15) подання недостовірної інформації
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню;

16) створення перешкод працівникам
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення у
проведенні перевірок, огляду,
вилученні чи накладенні арешту на
майно, документи, предмети чи інші
носії інформації;

17) надання рекомендацій суб'єктами
господарювання, об'єднаннями, органами
влади, органами місцевого
самоврядування, органами
адміністративно-господарського
управління та контролю, що схиляють до
вчинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції чи
сприяють вчиненню таких порушень;

18) обмеження в господарській
діяльності суб'єкта господарювання у
відповідь на те, що він звернувся до
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення із
заявою про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції;

19) невиконання учасниками узгоджених
дій, концентрації вимог і зобов'язань,
якими було обумовлене рішення про
надання дозволу на узгоджені дії,
концентрацію;

20) обмежувальна діяльність об'єднань,
заборонена згідно зі статтею 21 цього
Закону. (ст. 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001)

Порушення законодавства про захист
економічної конкуренції тягне за собою
відповідальність, встановлену законом
(ст. 51 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» N 2210-III, 11.01.2001).

Зокрема частиною 2 ст.52 вказаного
Закону за порушення, передбачені:

пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону,
накладаються штрафи у розмірі до
десяти відсотків доходу (виручки)
суб'єкта господарювання від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
останній звітний рік, що передував
року, в якому накладається штраф. У разі
наявності незаконно одержаного
прибутку, який перевищує десять
відсотків зазначеного доходу (виручки),
штраф накладається у розмірі, що не
перевищує потрійного розміру
незаконно одержаного прибутку. Розмір
незаконно одержаного прибутку може
бути обчислено оціночним шляхом.

Суд погоджується з твердженнями
відповідача, що для кваліфікації дій
суб'єктів господарювання як
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, або як
антиконкурентних узгоджених дій, або
як добросовісної конкуренції не є
обов'язковим з'ясування настання
наслідків у формі відповідного
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, ущемлення інтересів інших
суб'єктів господарювання (конкурентів,
покупців) чи споживачів, достатнім є
встановлення самого факту вчинення
дій, визначених законом як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем,
або як антиконкурентні узгоджені дії,
або як недобросовісна конкуренція, або
можливості настання зазначених
наслідків у зв'язку з відповідними
діями таких суб'єктів господарювання
(частина перша статей 6 і 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції"), статті 4, 6, 8, 15-1, 16, 17 і 18
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції).

Щодо твердженням позивача відносно
того, що договори на видачу технічних
умов приєднання за змістом повністю
відповідають Правилам, а тому не
відповідність формі цих договорів
формі Типового договору про
приєднання, що є додатком до Правил, не
порушує прав замовників та те, що під
час приєднання тимчасових
електроустановок ТОВ «ЛЕО» надає
замовникам послугу з видачі технічних
умов, яка є платною, тому правомірним та
обґрунтованим є отримання ТОВ "ЛЕО"
плати за видачу технічних умов для
приєднання тимчасових
електроустановок. Суд зазначає, що
відповідно до довідки відділу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики (НКРЕ) у Луганській області
від 18.09.2013, яка досліджена під час
судового розгляду справи, з моменту
набрання чинності Правил до
теперішнього часу ТОВ "ЛЕО" укладало
договори про надання технічних умов,
які не передбачені Правилами, та
незаконно отримувало плату за
підготовку технічних умов, виданих на
виконання зазначених договорів про
надання технічних умов.

Відділ НКРЕ у Луганській області
дійшов висновку, що положення
підпункту 2.1.1 Порядку приєднання
електроустановок до електричних мереж,
затвердженого наказом ТОВ "ЛЕО" від
31.05.2013 №256, в частині видачі технічних
умов приєднання тимчасових
електроустановок (що є додатковим до
договору про надання технічних умов) та
підпункту 2.2.7 Порядку приєднання в
частині оплати послуг за надання
технічних умов приєднання тимчасових
електроустановок не відповідають
вимогам пункту 1.3 Правил в частині
надання послуги з приєднання на
підставі договору про приєднання (що
укладається за типовою формою), та
підпункту 1.7.3 Правил в частині
приєднання до електричних мереж
електропередавальної організації за
тимчасовою схемою будівельних
струмоприймачів підрядної
організації, які планується
використати для будівництва
(реконструкції чи технічного
переоснащення) електроустановки, у
тому числі будівельно-монтажних,
налагоджувальних, випробувальних та
інших робіт, пов'язаних з виконанням
технічних умов приєднання та умов
договору про приєднання
електроустановок замовника до
електричної мережі (у відповідності з
підпунктом 1.7.3 Правил плата за
приєднання не справляється).

Відповідні договори про приєднання до
електричної мережі, договори про
видачу технічних умов та відповідні
технічні умови досліджені судом під
час розгляду справи. (а.с.36-58,65-95,194-207 т.1)

За таких обставин, дії позивача із
застосування форм договорів про
приєднання, які не відповідають
Типовим формам договору про приєднання
до електричних мереж та отримання
окремої плати за підготовку технічних
умов, є порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції.

Щодо порушення, зазначеного у
підпункті 2.4. Рішення, слід зазначити,
що технічні умови стандартного
приєднання позивача до електричних
мереж (які є додатками до договорів на
приєднання), містять вимоги до мереж
зовнішнього електрозабезпечення
електроустановок замовників, що має
забезпечити електропередавальна
організація, тим самим порушивши
вимоги 2.1.3. ППЕЕМ. Таким чином,
відповідачем правомірно визнані дії
позивача з встановлення не
обґрунтованих додаткових вимог в
технічних умовах на приєднання
електроустановок споживачів.
Конкретні обставини досліджені під час
проведення уповноваженими органами
перевірки.

Щодо порушення визначеного в п. 2.5.
рішення, суд зазначає, що видача
технічних умов за відсутності потреби
зміни технічних параметрів та вимог до
категорії з надійності
електропостачання цієї
електроустановки є порушенням, яке
також встановлено під проведення
перевірки Інспекцією
Держенергонагляду.

Позивач зазначає, що у Рішенні йдеться
посилання на технічні умови (договір),
датовані 2012 роком.

Крім технічних умов (договорів), які
датуються 2012 роком, у Рішенні зазначено
і інші які датуються 2013 роком - технічні
умови № 3402 приєднання до електричних
мереж Пунктом 4 останніх встановлена
точка приєднання - ВРУ-35 кВ ПС 35/6 кВ
«Атаманская», напруга в точці
приєднання 35 кВ. Технічні умови видані
на звернення МПП «Аванта» для зміни
технічних параметрів
електропостачання існуючих
струмоприймачів ринку
м.Молодогвардійськ та суб'єктів
господарювання, об'єкти яких
розташовані на території ринку з
загальним розрахунковим навантаженням
100 кВ. З виїздом на місце встановлене, що
об'єкт - ринок розташований в центрі
міста Молодогвардійська. Навколо ринку
на відстані від 100 до 200 метрів,
розташовано п'ять трансформаторних
підстанцій 6/0,4 кВ від яких живляться
струмоприймачі ринку та торгівельні
модулі інших суб'єктів господарювання,
які розташовані на території ринку.
Необхідність в отриманні технічних
умов виникла в зв'язку з
реконструкцією внутрішніх
електричних мереж ринку та
облаштуванні зовнішніх електричних
мереж, які хаотично розташовані на
опорах мережі електротрасу.
Будівництво нових трансформаторних
підстанцій для забезпечення вже
існуючих навантажень ринку не
доцільно. Також, на території ринку та
поряд відсутнє місце для будівництва
ПС 35 кВ.

Означена обставина підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
довідкою Інспекції Держенергонагляду
в Луганській області від 26.09.2013.

З огляду на зазначене, такі дії
позивача з встановлення технічними
умовами точок забезпечення потужності
в найвіддаленіших точках існуючих
мереж від об'єктів замовників та за
необґрунтовано завищеними ступенями
напруги, зазначені у пп. 2.6. п. 2
оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає
встановленим, що відповідачем дійсно
було вчинені порушення вимог чинного
законодавства з питань захисту
економічної конкуренції, що знайшли
своє відображення в підпунктах 2.1.-2.7.
пункту 2 рішення від 26 грудня 2013 року
№01-24/272. А отже і застосування штрафу за
вчинені правопорушення, які знайшли
своє відображення в підпунктів 3.1.- 3.7
пункту 3 оскаржуваного рішення
застосовані відповідачем до позивача
правомірно.

За таких обставин суд вважає вимоги
позивача не обґрунтованими та такими
що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 94 КАС України
встановлено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з
іншої сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Оскільки відповідачем,
суб'єктом владних повноважень,
зазначені витрати не здійснювалися,
вони не підлягають стягненню з
позивача.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог ТОВ «ЛЕО»
до Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
підпункти 2.1.-2.7. пункту 2, підпункти
3.1.-3.7. пункту 3 рішення
Адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.12.2013 № 01-24/272 відмовити в повному
обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено
та підписано 17.03.2014

Суддя
К.Ю. Широка