Справа № 815/5275/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5275/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

за участю представника апелянта
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

за участю представника відповідача
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області - Лисого С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про скасування наказу та
поновлення на посаді, -

В С
Т А Н О В И Л А:

До суду першої інстанції звернувся
позивач з адміністративним позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про скасування наказу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області №245 о/с від 17.06.2013 року,
зобов'язання Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області поновити ОСОБА_2 на
посаді старшого слідчого відділення
Білгород-Дністровського ГУМВС України
в Одеській області.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач з 05.10.2000 року
проходив службу в органах внутрішніх
справ та на час звільнення проходив
службу на посаді старшого слідчого
відділення Білгород-Дністровського
ГУМВС України в Одеській області.

Наказом начальника Головного
управління МВС України в Одеській
області №245 о/с від 17 червня 2013 року
майора міліції ОСОБА_2, старшого
слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ
(з обслуговування м.
Білгород-Дністровський та
Білгород-Дністровського району) ГУ МВС
України в Одеській області звільнено з
25 червня 2013 року у запас Збройних Сил
України за п. 66 «Положення про
проходження служби рядовим
іначальницьким складом органів
внутрішніх справ України»,
тобто за дискредитацію (аркуш справи 28).

Зазначений наказ винесений на підставі
наказу Головного управління МВС
України в Одеській області №1239 від
10.06.2013 року, який винесений за
матеріалами службового розслідування
за фактом порушення
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою кримінального справи
№000061 за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України
відносно співробітників
Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС
України в Одеській області (аркуші
справи 38-41).

Матеріалами службового розслідування
встановлено, що старшим слідчим СВ
Білгород-Дністровського МВ (з
обслуговування м.
Білгород-Дністровський та
Білгород-Дністровського району) ГУ МВС
України в Одеській області майором
міліції ОСОБА_2, за фактом зіткнення
22.05.2013 року по вул. Дзержинського, 35 в с.
Шабо Білгород-Дністровського району
Одеської області автомобіля ВАЗ-21093, в
наслідок чого малолітня пасажирка
мопеду отримала тілесні ушкодження
середньої ступені тяжкості, до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
внесені дані про початок кримінального
провадження №0001338 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В ході досудового розслідування
зазначеного кримінального провадження
слідчий ОСОБА_2. 22.05.2013 року тимчасово
вилучив та поставив на арешт майданчик
автомобіль ВАЗ 21093.

З метою повернення вказаного
транспортного засобу та прийняття
позитивного рішення по кримінальному
провадженню №0001338 слідчий ОСОБА_2.
за посередництвом слідчого СВ
Білгород-Дністровського МВ (з
обслуговування м.
Білгород-Дністровський та
Білгород-Дністровського району) ГУ МВС
України в Одеській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_6, домовився з
ОСОБА_7 вирішити його проблемні питання
за неправомірну винагороду у сумі 3900
грн.

Разом з цим, 31.05.2013 року ОСОБА_7.
звернувся до УВБ в Одеській області ДВБ
МВС України із письмовою заявою, в якій
повідомив про протиправні дії слідчих
СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, за якою 01.06.2013 року
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою Одеської області
розпочато кримінальне провадження
№0000161 з попередньою правовою
кваліфікацією за ознаками ч. 4 ст. 368 КК
України, в ході розслідування якої
задокументовано незаконні дії слідчих
та отримання ними неправомірної
винагороди.

Зазначені обставини стали підставою
для висновку про грубе порушення
позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
№3460-ІV від 22.02.2006 року, Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
Наказом МВС України №155 від 22.02.2012 року,
Присяги працівника органу внутрішніх
справ України, звернення колегії МВС
України від 07.12.2012 року та зобов'язань,
наданих при прийняті на службу до ОВС
України, наказів МВС України №81 від
16.03.2007 року, №157 від 15.05.2007 року, №90 від
26.03.2010 року, що виразилось у вступі у
неділові стосунки з громадянином
ОСОБА_7 за посередництвом колеги по
службі з метою отримання неправомірної
винагороди, власній
недисциплінованості, яка призвела до
надзвичайної події, що дискредитує
органи внутрішніх справ.

Крім того, за результатами службового
розслідування, 14.06.2013 року проведено
засідання атестаційної комісії
відносно позивача за період роботи з
липня 2012 року по червень 2013 року, за
результатом якого зроблений висновок
про невідповідність позивача займаній
посаді та внесено подання про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ в запас (аркуші справи
34-36).

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку, що наказ
про звільнення позивача з органів
внутрішніх справ є правомірним, вимоги
позивача не обґрунтовані, не
відповідають вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим не
підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
№3460-ІV від 22.02.2006 року особи рядового та
начальницького складу зобов'язані,
зокрема, дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, дотримуватися норм
професійної та службової етики, у
службовій діяльності бути чесними,
об'єктивними і незалежними від
будь-якого впливу громадян, тощо.

Згідно із положеннями п. 2, 4 Розділу ІІІ,
п. 1 Розділу IV, п. 7 Розділу «Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України»,
затверджених Наказом МВС України №155
від 22.02.2012 року, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 квітня
2012 року за №628/20941 совість, професійний
обов'язок (безумовне виконання
закріплених присягою, законами та
професійно-етичними нормами завдань),
честь (заслужена репутація, добре ім'я,
особистий авторитет, вірність
службовому обов'язку і прийнятим
моральним зобов'язанням) і гідність
є головними моральними орієнтирами на
службовому шляху захисника
правопорядку і складають моральний
стрижень особистості працівника
органів внутрішніх справ, який повинен,
зокрема, визнавати пріоритет державних
і службових інтересів над особистими у
своїй діяльності, бути прикладом
безумовного дотримання вимог законів
та службової дисципліни, залишатися за
будь-яких обставин чесним і
непідкупним, відданим інтересам
держави.

Поведінка працівника органів
внутрішніх справ завжди і за будь-яких
обставин має бути бездоганною,
відповідати високим стандартам
професіоналізму і морально-етичним
принципам, ніщо не повинно паплюжити
ділову репутацію та авторитет
працівника.

Працівник органів внутрішніх справ
зобов'язаний неухильно дотримуватись
обмежень і заборон, передбачених
антикорупційним законодавством та
Законом України «Про міліцію» уникати
дій, які можуть бути сприйняті як
підстава підозрювати його в корупції.
Своєю поведінкою він має
продемонструвати, що не терпить
будь-яких проявів корупції, відкидає
пропозиції про незаконні послуги,
чітко розмежовує службу і приватне
життя.

Згідно із п. 66 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого 29.07.1991
року Постановою Кабінету Міністрів
УРСР №114 особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Поняття «дискредитація» передбачає
вчинення особою вчинку, який ганьбить
органи внутрішніх справ України в очах
громадськості та який не сумісний з
подальшим проходженням служби.

З матеріалів справи колегія суддів не
вбачає доказів неправомірності
звільнення позивача з займаної ним
посади.

Також, колегія суддів вбачає, що у суді
першої інстанції був допитаний свідок
ОСОБА_7., який підтвердив факт передачі
грошової суми ОСОБА_2 за його проханням
через ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним позицію суду першої
інстанції, що позивач порушенням норми
Дисциплінарного статуту України,
«Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України»,
тощо, а тому позивач був правомірно
звільнений з органів внутрішніх справ
за дискредитацію.

Згідно із п. 24 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України»,
затвердженого 29.07.1991 року Постановою
Кабінету Міністрів України №114 у разі
незаконного звільнення особи рядового,
начальницького складу органів
внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді), а у разі поновлення на
роботі (посаді) орган, який
розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, що
оскільки судом не встановлено підстав
для визнання незаконним звільнення
позивача з органів внутрішніх справ,
вимоги щодо поновлення його на
попередній посаді також не підлягають
задоволень, а тому і питання щодо
стягнення на користь позивача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу судом не вирішувалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про скасування наказу та
поновлення на посаді, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20
березня 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.
Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.