Справа № 802/468/14-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2014 р.
Справа № 802/468/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Ємельянова Родіона Ігоровича

позивача: Бузько
А.І.

відповідача:
Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго" в особі
структурної одиниці "Ямпільські
електричні мережі"

до: відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшли
матеріали позовної заяви публічного
акціонерного товариства
"Вінницяобленерго" в особі структурної
одиниці "Ямпільські електричні мережі"
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області (далі-ВПВР ВДВС ГУЮ у
Вінницькій області) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постановою державного виконавця № ВП
41726482 від 29.01.2014 року відмовлено у
відкритті виконавчого провадження.
Позивач вважає зазначену постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню.

Ухвалою суду від 19.02.2014 року відкрито
провадження у адміністративній справі
та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача заявила клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
в частині зобов'язання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області вчинити дії щодо
відкриття виконавчого провадження та
виконати рішення суду в примусовому
порядку.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення заявленого
клопотання не заперечувала.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 51 КАС
України, позивач має право в будь-який
час до закінчення судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог або відмовитися від
адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд дійшов висновку
про задоволення такого клопотання
представника позивача та протокольною
ухвалою від 17.03.2014 року залишив вимоги
позивача в частині зобов'язання
відповідача вчинити дії щодо відкриття
виконавчого провадження та виконання
рішення в примусовому порядку - без
розгляду.

Суд розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, дійшов висновку,
що адміністративний позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 20.03.2012 року
по адміністративній справі № 2а/0270/1109/12
задоволено позов ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Ямпільські електричні мережі" до
Управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області (далі- УПСЗН
Ямпільської РДА) про стягнення з УПСЗН
Ямпільської РДА коштів в сумі 20273,62 за
надання пільг по категорії "Пенсіонери
міліції, кримінально-виконавчої
системи, ДПО за віком, хворобою, або
вислугою років".

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2012 року
рішення суду від 20.03.2012 року залишено
без змін, а відтак набрало законної
сили.

11.07.2012 року Вінницький окружний
адміністративний суд видав виконавчий
лист про стягнення коштів в сумі 20273,62 з
УПСЗН Ямпільської РДА на користь ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Ямпільські електричні мережі".
Вказаний виконавчий документ ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Ямпільські електричні мережі" подало
до ВПВР ВДВС ГУЮ у Вінницькій області.

04.09.2012 року постановою головного
державного виконавця ВПВР ВДВС ГУЮ у
Вінницькій області відкрито виконавче
провадження та надано боржнику строк
до 11.09.2012 року для самостійного
виконання рішення суду.

21.12.2012 року головним державним
виконавцем ВПВР ВДВС ГУЮ у Вінницькій
області винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1
ст. 47 ст.50 Закону України "Про виконавче
провадження", за відсутності майна, на
яке може бути звернуто стягнення.

29.03.2013 року ПАТ "Вінницяобленерго" в
особі СО "Ямпільські електричні мережі"
подало виконавчий документ на
виконання до Управління Державної
казначейської служби України в
Ямпільському районі Вінницької
області (далі - УДКСУ в Ямпільському
районі). Проте, 18.06.2013 року УДКСУ в
Ямпільському районі було повернуто
виконавчий документ щодо стягнення з
УПСЗН Ямпільської РДА коштів в сумі
20273,62 без виконання з мотивів зміни
назви боржника з управління праці та
соціального захисту населення
Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області на
Управління соціального захисту
населення.

12.11.2013 року ухвалою Вінницького
окружного адміністративного суду
змінено найменування боржника -
Управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області на Управління
соціального захисту населення
Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області
(далі - УСЗН Ямпільської РДА.

22.01.2014 року ПАТ "Вінницяобленерго" в
особі СО "Ямпільські електричні мережі"
подало виконавчий лист на виконання до
ВПВР ВДВС ГУЮ у Вінницькій області.

Постановою № ВП 41726482 від 29.01.2014 року
державний виконавець відмовив у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче
провадження" за мотивів наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Вважаючи, що постанова № ВП 41726482 від
29.01.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження є незаконною
та підлягає скасуванню, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження визначені ст.
26 Закону України Про виконавче
провадження", до яких, зокрема,
відноситься наявність передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Приймаючи постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
29.01.2014 року, відповідач виходив з
положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження" та Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок №
845).

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження", на яку
посилається відповідач, рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Порядок № 845 прийнятий відповідно до
частини 2 статті 3 Закону України "Про
виконавче провадження" і пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України
та визначає механізм виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 року № 4901-VI "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно з вимогами
якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, покладається на
Державну казначейську службу України.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач не врахував положення
пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень судів", що доповнений Законом
України "Про внесення змін до деяких
законів України щодо виконання судових
рішень" від 19.09.2013 року № 583-VII. Указаним
положенням закріплено, що виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону ("Про гарантії
держави щодо виконання рішень судів")
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як вбачається з виконавчого листа,
виданого Вінницьким окружним
адміністративним судом 11.07.2012 року,
постанова Вінницького окружного
адміністративного суду у справі №
2а/0270/1109/12 набрала законної сили 31.05.2012
року, тобто до набрання чинності
Законом України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень". Відтак,
з урахуванням п. 3 Розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання рішень судів" указаний
виконавчий документ підлягає
пред'явленню до виконання до органів
державної виконавчої служби, що
спростовує твердження представника
відповідача про правомірність
прийнятої постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак відповідач покладеного на нього
обов'язку щодо доведення правомірності
прийнятої постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження не
виконав. Тому, оскаржувана постанова не
відповідає критеріям правомірного
рішення відповідача як суб'єкта
владних повноважень, а тому підлягає
скасуванню.

При цьому суд зазначає, що позовна
вимога позивача про визнання
протиправною вимоги відповідача щодо
відкриття виконавчого провадження по
суті є вимогою про визнання
протиправною самої постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки така відмова
виразилася саме у прийнятому рішенні.

Приймаючи вказане рішення, суд
керується п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України,
відповідно до якого у разі задоволення
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень та про скасування
рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору, відповідно до
ст. 94 КАС України, у зв'язку із
задоволення позову підлягають
відшкодуванню з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області щодо відкриття
виконавчого провадження.

Скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області ВП № 41726482 від 29.01.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго" в особі
структурної одиниці "Ямпільські
електричні мережі" судовий збір у
розмірі 73, 08 грн. (відповідно до
платіжного доручення № 55 від 13.02.2014
року).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/ Жданкіна
Наталія Володимирівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: