Справа № 2а-1970/1911/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Справа № 80765/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С.,Матковської З.М.,

за участі секретаря судового
засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача: Дупіряк О.М.

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Тернопільське обєднання Текстерно»
на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 14
липня 2011 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Тернопільське обєднання Текстерно»
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Тернополі про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство «Тернопільське обєднання
Текстерно» (далі ВАТ «ТО Текстерно»)
звернулось в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі та просило скасувати
Рішення № 339 від 15.06.2011 року та Рішення
№ 340 від 15.06.2011 року Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що під час строку дії мораторію в
зв'язку з процесом банкрутства не
нараховується штраф та пеня за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань щодо сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.07.2011 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що в
судовому засіданні встановлено, що з
врахуванням періоду сплати суми
недоїмки по сплаті страхових внесків
за період з 20.04.2010 року по 07.02.2011 року, з
20.05.2010 року по 30.05.2011 року, з 22.09.2008 року
по 28.04.2011 року дії відповідача щодо
прийняття оскаржуваних рішень є
правомірними та судом першої інстанції
не знайдено підстав для задоволення
позову.

З вищевказаною постановою не
погодився апелянт ВАТ «ТО Текстерно»,
який звернувся до суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.07.2011 року
та винести нову постанову, якою
повністю задовільнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що при винесенні оскаржуваної
постанови судом неправильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. Апелянт посилається на те, що
згідно визначеної правової позиції
Вищого адміністративного суду України
та Верховного суду України протягом
дії мораторію у відношенні позивача
неустойка (штраф,пеня) за невиконання
чи неналежне виконання зобов'язань не
нараховується.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала вимоги
апеляційної скарги та просить
апеляційну скаргу задовільнити та
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
14.07.2011 року і винести нову постанову,
якою повністю задовільнити позовні
вимоги.

Колегія суддів, заслухавши
учасників судового розгляду,
суддю-доповідача, перевіривши та
дослідивши матеріали справи вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем на півдставі п.2 ч.9 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У
(далі Закон № 1058 - 1У) було прийняте
рішення № 339 від 15.06.2011 року про
застосування штрафу в розмірі 1623,58 грн.
та нарахована пеня в розмірі 5102,55 грн.
за період з 20.04.2010 року по 07.02.2011 року, з
20.05.2010 року по 30.05.2011 року та рішення № 340
від 15.06.2011 року про застосування штрафу
в розмірі 1000 грн. та нарахування пені в
розмірі 9250,50 грн. за період з 22.09.2008 року
по 28.04.2011 року.

Також з матеріалів справи вбачається,
що ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 12.06.2003 року
в порядку ст.11 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 року № 2343 - Х11 порушено
провадження у справі № 1/Б-294 про
визнання банкрутом ВАТ «ТО Текстерно»
та введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Частиною четвертою статті 12 цього
Закону встановлено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
справи про банкрутство.

Згідно з абзацом другим частини
четвертої ст.12 цього ж Закону, протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховується
неустойка (штраф,пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобовязань і зобов'язань щодо
сплати грошових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Дана норма встановлює загальну
заборону на нарахування штрафу і пені
упродовж часу дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів. Зміст
цієї заборони не пов'язаний із
визначенням поняття мораторій і не
обмежений ним. Заборона чинна протягом
дії мораторію, тому неустойка за
невиконання грошових зобов'язань не
нараховується в силу прямої заборони
законом, безвідносно до часу їх
виникнення. Крім того, не може
розглядатися питання про поширення чи
непоширення мораторію на не нараховану
неустойку, оскільки законом виключена
можливість виникнення та існування
відносин нарахування неустойки
боржникові, стосовно якого діє
мораторій, введений при провадженні
справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону боржник
повинен виконувати зобов'язання, що
виникли після введення мораторію, але
пеня та штраф за їх невиконання або
неналежне виконання не нараховуються,
за винятком випадків, які можуть бути
встановлені спеціальними нормами
законодавства.

При вищевказаних обставинах позовні
вимоги є підставними і підлягають до
задоволення в повному обсязі, а тому
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі № 2-а - 1970/11/1970 слід
скасувати та винести нову постанову,
якою позов задовільнити і скасувати
Рішення № 339 від 15.06.2011 року та Рішення
№ 340 від 15.06.2011 року Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч. 1
ст. 198, п. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Тернопільське обєднання Текстерно»
задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі № 2-а - 1970/11/1970 скасувати та
винести нову постанову, якою позов
задовільнити.

Скасувати Рішення № 339 від 15.06.2011 року
та Рішення № 340 від 15.06.2011 року
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С.Затолочний

суддя
З.М.Матковська

повний текст постанови виготовлений
24.03.2014 року.