Справа № 0506/6649/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/52117/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 29 травня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року

у справі № 0506/6649/2012

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11

до Волноваської міської ради

третя особа ОСОБА_12

про скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до
Волноваського районного суду
Донецької області з адміністративним
позовом до Волноваської міської ради,
третя особа ОСОБА_12 про скасування
рішення Волноваської міської ради від
30.03.2012 № 6/16-483, рішення Волноваської
міської ради від 21.11.2008 № У/29-689.

Постановою Волноваського районного
суду Донецької області від 29.05.2013,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2013, позов задоволено частково.
Скасовано рішення Волноваської
міської ради від 30.03.2012 № 6/16-483 щодо
надання дозволу ОСОБА_12 на переведення
жилої квартири АДРЕСА_1 в нежиле
приміщення. Зобов'язано Волноваську
міську раду провести у відповідність
до вимог чинного законодавства рішення
від 21.11.2008 № У/29-689 «Про затвердження
Положення про порядок переведення
жилих приміщень та жилих будинків в
нежилі». У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просила
частково скасувати вказані судові акти
з мотивів порушення названими судами
норм матеріального права, в частині
відмови у скасуванні рішення
Волноваської міської ради від 21.11.2008 №
У/29-689 та прийняти в цій частині нове
рішення - про задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
рішенням судів попередніх інстанцій
щодо зобов'язання Волноваської міської
ради провести у відповідність до вимог
чинного законодавства рішення від
21.11.2008 № У/29-689 «Про затвердження
Положення про порядок переведення
жилих приміщень та жилих будинків в
нежилі» є незаконним і
необґрунтованим. Так, на думку
скаржника, оскаржуване рішення
Волноваської міської ради має бути
скасовано повністю, як таке, що не
відповідає вимогам законодавства та
порушує її права.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу Волноваська міська рада просила
залишити рішення судів попередніх
інстанцій без змін, а скаргу - без
задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом
першим частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, позивачі є власниками
квартир у будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_1,
згідно договору купівлі-продажу від
11.11.2011, посвідченого приватним
нотаріусом Волноваського районного
нотаріального округу Донецької
області за реєстровим № 1425.

На підставі Указу Президента України
від 23.07.1998 № 817/98 «Про деякі заходи з
врегулювання підприємницької
діяльності», статті 41 Конституції
України, статті 8 Житлового кодексу
України, статті 14 Закону України « Про
основи містобудування» Волноваська
міська рада прийняла рішенням від
21.11.2008 № У/29-689, яким затвердила
Положення про порядок переведення
жилих приміщень та жилих будинків в
нежилі.

30.03.2012 Волноваська міська рада прийняла
рішення № 6/16-483, яким надала дозвіл на
переведення квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_12 з
жилої в нежилу.

Статтею 317 Цивільного кодексу України
визначено зміст права власності,
зокрема, ним є право власника володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном. Разом з тим, відповідно до
частини 1 статті 320 цього ж кодексу
встановлено, що власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до вимог пункту першого
статті 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать,
зокрема, управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торгівельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного тримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню.

Рішенням міського голови
затверджується Положення про міську
міжвідомчу комісію з питань
переведення житлових приміщень до
категорії нежитлових та склад цієї
комісії.

Комісія є консультативно-дорадчим
органом, яка створюється рішенням
виконавчого комітету міської ради з
метою забезпечення безпечної та
ефективної експлуатації споруд,
обстеження житлових приміщень щодо
придатності їх для проживання та
можливості використання в інших цілях.

Комісія розглядає, зокрема, питання
щодо зміни цільового використання
житлового приміщення. Засідання
комісії вважаються правомочними за
наявності не менш як 2/3 її складу.
Рішення приймаються більшістю голосів
присутніх на засіданні членів комісії.
У разі рівного розподілу голосів
членів комісії, голос її голови є
вирішальним.

Рішення комісії оформлюється
протоколом, підписується усіма
присутніми членами комісії. Висновки,
зауваження та рекомендації комісії,
викладені в протоколі міської
міжвідомчої комісії, повинні бути
враховані при погодженні чи відхиленні
від погодження відповідного проекту
рішення виконкому.

Статтею 8 Житлового кодексу УРСР
встановлено, що переведення придатних
для проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі
може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій
статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 151 Житлового
кодексу УРСР громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати
його схоронність, провадити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

За приписами статті 152 Житлового
кодексу УРСР переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Частина перша статті 383 Цивільного
кодексу України зазначає, що власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Зі змісту статей 5, 8, 14 Закону «Про
основи містобудування» та підпункту 3
пункту «б» частини 1 статті 31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 № 280/97 випливає, що
забезпечення в установленому законом
порядку державного контролю за
дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації під час планування та
забудови відповідних територій
виконавчими органами міських рад
здійснюється, зокрема шляхом:
урахування державних та громадських
інтересів при плануванні та забудові
територій: урахування законних
інтересів та вимог власників або
користувачів земельних ділянок та
будівель, що оточують місце
будівництва; участі громадян в
обговоренні містобудівної
документації, проектів окремих
об'єктів і внесення відповідних
пропозицій до державних органів.

Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу
України встановлено, що власникам
квартири у дво або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення зального користування,
опорні конструкції будинку,
механічне, електричне, сантехнічне
та інше обладнання за межами або
всередині квартири, яке обслуговує
більше однієї квартири, а також
споруди, будівлі, які призначені для
забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Пункт 1.4.5 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
зазначає,що для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
нежилих у жилих будинках приміщень
орендар приміщення разом із заявою про
надання такого дозволу, у разі
необхідності, додає, зокрема документ,
що підтверджує згоду власників,
співвласників на переобладнання або
перепланування приміщень, що
перебувають у їх спільній власності.

При приватизації громадянами одно або
багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування
закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з пунктом 5 статті 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
№ 2482 здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених Земельним
кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 42
Земельного кодексу України порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що власник
квартири має право використовувати
помешкання тільки для проживання.
Переведення жилих приміщень в нежилі,
може мати місце лише у виняткових
випадках та за наявності відповідного
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів.

Пункт 5 Положення про порядок
обстеження стану жилих будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання
зазначає, що якщо під час обстеження
стану жилих будинків буде виявлено
невідповідність санітарним і
технічним вимогам цих будинків (жилих
приміщень), яку можливо і доцільно
усунути шляхом проведення
капітального ремонту, то вирішується в
установленому порядку питання про
проведення такого ремонту.

В разі неможливості або недоцільності
проведення капітального ремонту
виноситься до виконкому районної,
міської, районної у місті Ради народних
депутатів пропозицію про визнання
жилого будинку (жилого приміщення)
таким, що не відповідає вказаним
вимогам і є непридатним для проживання.
При цьому додаються такі документи: а)
акт обстеження стану жилого будинку з
відповідним висновком; б) технічний
паспорт жилого будинку з даними про
його фізичну зношеність; в) висновок
проектної або науково-дослідної
організації (при необхідності) щодо
технічного стану жилого будинку
(жилого приміщення) та про неможливість
або недоцільність проведення
капітального ремонту будинку (жилого
приміщення); г) висновок органу або
закладу санітарно-епідеміологічної
служби щодо відповідності жилого
будинку (жилого приміщення) санітарним
вимогам.

Згідно з підпунктом 1.4.4 підпункту 1.4
пункту 1 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій
заборонено перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих приміщень у
жилих будинках, у випадку, якщо це
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх або окремих громадян у
будинку або квартирі.

Правила передбачають обов'язок особи,
яка звернулася за наданням
відповідного дозволу, надати письмовий
документ про погодження
переобладнання приміщення у будинку із
співвласником цього приміщення, або з
іншими співвласниками будинку, тільки
у випадку, якщо переобладнання або
перепланування жилого приміщення
вплине на умови експлуатації інших
приміщень у будинку, які перебувають у
спільній власності або користуванні
мешканців будинку, та самого будинку в
цілому.

Між тим, згідно з Державними
будівельними нормами України ДБН
В.2.2-15-205 у першому, другому та
цокольному поверхах житлових будівель
допускається розміщення
адміністративних приміщень для
магазинів роздрібної торгівлі,
громадського харчування, побутового
обслуговування та відділення зв'язку
загальною площею не більше 700 кв.м.
Заборона у розміщенні інших об'єктів
підприємницької діяльності міститься
у підпункті 2.50 пункту 2 цих Норм.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що при розгляді питання про
надання жилому приміщенню статусу
нежилого орган місцевого
самоврядування повинен виходити з
того, що дане питання має бути порушено
власником цього жилого приміщення, або
особою, яка уповноважена власником на
звернення до цього органу з
відповідною заявою і нежиле приміщення
буде використано для організації
діяльності лише тих об'єктів
підприємницької діяльності, щодо яких
немає заборони у чинному
законодавстві, і діяльність яких не
потягне за собою погіршення умов
проживання мешканців будинку та його
експлуатації того. При цьому має бути
перевірено, чи не призведе до порушення
прав власників інших жилих приміщень
використання цього приміщення в якості
нежилого.

Статті 7 та 8 Житлового Кодексу України
не містять приписів щодо обов'язкового
отримання згоди сусідів на переведення
жилих будинків (квартир) в нежилі. Однак
така згода власників суміжних квартир
необхідна, якщо вирішується питання
переобладнання та перепланування
приміщення.

Судами попередніх інстанцій
правомірно установлено, що вирішення
питання щодо переведення жилого
приміщення в нежиле відноситься до
компетенції Волноваської міської ради.

Як обґрунтовано зазначено судами
першої та апеляційної інстанцій, на
момент прийняття відповідачем рішення
від 30.03.3012 ОСОБА_12 не було надано
передбачених Положенням про порядок
переведення жилих приміщень та жилих
будинків в нежилі від 21.11.2008 необхідних
висновків щодо можливості переведення
жилих приміщень та жилих будинків в
нежилі - державного пожежного та
санітарно-епідеміологічного органів.
Висновок санітарно-епідеміологічної
станції датовано 28.12.2012, а висновок
держтехногенної безпеки датовано
22.02.2013. Також, Волноваською міською
радою не було дотримано певної
процедура, під час якої необхідно було
перевірити можливість переведення
житлового приміщення у нежитлове.

Крім того, Волноваською міською радою
під час прийняття рішення від 21.11.2008 №
У/29-689 не дотримано вимог Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме: міським головою не
було заздалегідь затверджено
Положення про міську міжвідомчу
комісію з питань переведення житлових
приміщень до категорії нежитлових та
склад цієї комісії.

За вказаних обставин суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про часткове задоволення позову,
скасування рішення Волноваської
міської ради від 30.03.2012 № 6/16-483 щодо
надання дозволу ОСОБА_12 на переведення
жилої квартири АДРЕСА_1 в нежиле
приміщення та зобов'язання
Волноваської міської ради провести у
відповідність до вимог чинного
законодавства рішення від 21.11.2008 №
У/29-689 «Про затвердження Положення про
порядок переведення жилих приміщень та
жилих будинків в нежилі».

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 29 травня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.