Справа № 2а-168/8/13, 168/98/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.

Справа № 4936/13/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Старовижівському районі
Волинської області на постанову
Старовижівського районного суду
Волинської області від 20 лютого 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

29.01.2013 ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищевказаним позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області (далі - УПФ) про визнання дій
відповідача щодо відмови виплатити їй
грошову допомогу у розмірі десяти
пенсій станом на день призначення
неправомірними та зобов'язання
виплатити таку зарахувавши до
педагогічного стажу роботу в
Старовижівській дитячій музичній
школі, посилаючись на те, що у неї
достатньо спеціального трудового
стажу для призначення пенсії за
вислугою років та отримання
відповідної грошової допомоги, однак
УПФ безпідставно відмовилось
виплачувати таку у зв'язку із не
врахуванням до страхового стажу роботи
на посаді викладача у дитячій музичній
школі.

Постановою Старовижівського районного
суду Волинської області від 20 лютого 2013
року в справі №168/98/13-а заявлений позов
задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову якою
відмовити у задоволенні позову. В
обґрунтування поданої апеляційної
скарги вказує на те, що посада
викладача музичної дитячої школи не
зазначена в «Переліку закладів та
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посадах, робота
на яких дає право на призначення пенсії
за вислугу років», затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 №909 (далі - Постанова №909), а
отже зарахувати цей період роботи до
страхового стажу, що дає право на
отримання грошової допомоги немає
підстав.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що час
роботи позивача на посаді викладача
дитячої музичної школи зараховується в
його спеціальний трудовий стаж, а отже
у нього наявний достатній стаж роботи
для отримання належної йому грошової
допомоги.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.09.1973
по 01.12.1974 працювала керівником гуртків
Булинку піонерів, з 31.08.1979 по 15.10.1982
керівником гуртків Старовижівського
Бідинку піонерів, з 16.10.1982 по 01.04.1997
музичним керівником Старовижівського
ясла-садка, з 01.04.2000 по 31.08.2000
концертмайстером (акомпаніатор)
Будинку школяра, з 01.09.2000 по 31.08.2001
кервником гуртків Старовижівського
будинку школяра, з 01.09.2001 по даний час
викладачем Старовижівської дитячої
музичної школи.

З 01.05.2012 позивачу УПФ призначена пенсія
за віком згідно з протоколом №654 від
01.06.2012.

Страховий стаж позивача на час
призначення пенсії складав 32 роки 3
місяці 4 дні (а.с.52).

В липні 2012 року позивач звернувся до
УПФ із заявою про нарахування та
виплату їй грошової допомоги у розмірі
десяти місячних пенсій, передбаченої
п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідачем листом від 03.08.2012 №152/Б-03
відмовлено у призначенні позивачу
грошової допомоги у зв'язку з
відсутністю у позивача необхідного
стажу роботи на посадах, що дають права
на пенсію за вислугу років.

Не погодившись із такою відмовою УПФ,
позивач звернувся до суду із цим
адміністративним позовом.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-ІV
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали на
посадах, що дають право на призначення
пенсії за вислугу років, здійснюється
згідно з окремими законодавчими актами
через професійні та корпоративні
фонди, які функціонують відповідно до
Закону України «Про недержавне
пенсійне забезпечення».

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди, пенсійне
забезпечення цих осіб здійснюється за
нормами вказаного Закону при
досягненні пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбачених Законом України «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон
№1788-ХІІ), із збереженням діючого
порядку їх фінансування.

Пунктом п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих
положень» Закону №1058-ІV встановлено, що
особам, які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е»-«ж» ст.55 Закону №1788-ХІІ, і мають
страховий стаж (для чоловіка-35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення. Виплата зазначеної
грошової допомоги здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відтак, умовою виплати особі грошової
допомоги в розмірі десяти місячних
пенсій станом на день призначення є
сукупність наступних обставин:
досягнення особою пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058-ІV;
призначення такій особі пенсії за
віком; робота на час досягнення
пенсійного віку у закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж»
ст. 55 Закону №1788-ХІІ; наявність у особи
страхового стажу та таких посадах (для
жінок - 30 років); не отримання до цього
будь-якої пенсії.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач досяг
пенсійного віку, встановленого ст.26
Закону №1058-ІV; з 01.05.2012 позивачу
призначена пенсія за віком; на час
досягнення пенсійного віку позивач
працював у Старовижівській дитячій
музичній школі на посаді викладача,
тобто на посаді, робота на якій дає
право на призначення пенсії за вислугу
років відповідно до п.«е» ст.55 Закону
№1788-ХІІ; позивач має страховий стаж на
таких посадах понад 30 років; позивач не
отримував до 01.05.2012 будь-якої пенсії.

Підставою для відмови позивачу у
виплаті грошової допомоги є не
зарахування до страхового стажу, який
дає право на призначення пенсії за
вислугу років, періоду роботи позивача
у Старовижівській дитячій музичній
школі на посаді викладача з 01.09.2001 по
01.05.2012, тобто предметом доказування в
даній справі є правомірність не
зарахування до стажу позивача, який дає
право на призначення пенсії за вислугу
років, зазначеного періоду роботи на
посаді викладача у дитячій музичній
школі, яка у відповідності до «Переліку
типів позашкільних навчальних
закладів», затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 06.05.2001
№433, є позашкільним навчальним
закладом.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ встановлено,
що право на пенсію за вислугу років
мають, зокрема працівники освіти,
охорони здоров'я, а також соціального
забезпечення, які в
будинках-інтернатах для престарілих та
інвалідів і спеціальних службах
безпосередньо зайняті обслуговуванням
пенсіонерів та інвалідів, відповідно
до пункту «е» ст.55, в силу якого право на
пенсію за вислугу років мають, зокрема,
працівники освіти при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за Переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

«Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
права на пенсію за вислугу років»,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі -
Постанова №909). В даному Переліку
зазначені наступні посади в
позашкільних навчальних закладах:
директори, їх заступники з
навчально-виховної, навчальної,
виховної роботи, завідуючі відділами
(лабораторіями, кабінетами), художні
керівники, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.06.2000 №963, затверджений «Перелік
посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників»
(далі - Постанова №963). Цим переліком
передбачено, що посади вчителів,
викладачів всіх спеціальностей,
інструктори фізкультури, методисти
відносяться до категорії педагогічних
працівників.

Постанова №963 прийнята пізніше
Постанови №909, розширює перелік посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників та не суперечить ст.ст.52, 55
Закону №1788-ХІІ.

З урахуванням того, що позивач працював
саме викладачем у позашкільному
навчальному закладі, апеляційний суд
приходить до висновку про необхідність
включення періоду роботи позивача на
посаді викладача дитячої музичної
школи до стажу, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до п.«е» ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, страховий стаж позивача,
що дає право на призначення пенсії за
вислугу років, складає більше 30 років, з
яких з 01.09.2001 по 01.05.2012 - в
Старовижівській дитячій музичній
школі в якості викладача.

Відтак, оскільки страховий стаж ОСОБА_1
на посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
становить більше 30 років, то
відповідачем безпідставно було
відмовлено у виплаті належної їй в силу
п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень»
Закону №1058-ІV грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі його
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Старовижівського районного
суду Волинської області від 20 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін