Справа № 2а-12554/11/0170/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-12554/11/0170/19

13.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Кондрак Н.Й. ,

Кучерука О.В.

секретар судового засідання
Чумаченко Н.Г.

за участю сторін:

представник позивача, Заступника
прокурора м.Ялта- Місюра Олексій
Миколайович, посвідчення НОМЕР_1 від
25.09.2012,

представник позивача,
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища- не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив,

представник відповідача, Лівадійської
селищної ради- не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив,

представник відповідача, Управління
Держкомзему в м.Ялта АРК- не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник відповідача,
Реєстраційної служби Ялтинського
міського управління юстиції- не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

третя особа, - ОСОБА_3 - не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник третьої особи, Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника- не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив,

розглянувши апеляційну скаргу
Заступника прокурора АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кузнякова С.Ю. ) від 14.06.13 у справі №
2а-12554/11/0170/19

за позовом Заступника прокурора м. Ялта
(АДРЕСА_2)

в інтересах держави в особі
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища (вул. Кечкеметська,
198,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95022)

до Управління Держкомзему в м.Ялта АРК
(вул. Руданського, 7,Ялта,Автономна
Республіка Крим,98600)

Лівадійської селищної ради (вул.
Батуріна, 8,Лівадія,Ялта, місто,
Автономна Республіка Крим,98655)

Реєстраційної служби Ялтинського
міського управління юстиції ( вул.
Ялтинська, 7, смт. Гурзуф, 98600).

треті особи:

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

Ялтинський гірсько-лісовий природний
заповідник (Долосское шоссе 2, а/с
314,Совєтське,Ялта, місто, Автономна
Республіка Крим,98653)

про визнання рішення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м.Ялти АР Крим в
інтересах держави в особі
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Лівадійської селищної ради,
Управління Держкомзему в м. Ялті АР
Крим, за участю третіх осіб -
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника, ОСОБА_3, про
визнання недійсним рішення
Лівадійської селищної ради № 96 від
09.11.2007 та зобов'язання Управління
Держкомзему в м. Ялті АР Крим вчинити
дії щодо скасування реєстрації запису
про державну реєстрацію документа що
посвідчує право на земельну ділянку -
на право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 62884, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі 15.01.2008 за №
5.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2013 у
задоволенні позову Заступника
прокурора м. Ялта в інтересах держави в
особі Республіканського комітету АР
Крим з охорони навколишнього
природного середовища до
Лівадійської селищної ради,
Управління Держкомзему в м. Ялта АР
Крим, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів - Ялтинський
гірсько-лісовий природний заповідник,
ОСОБА_3 про визнання рішення недійсним,
- відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, Заступник прокурора
Автономної Республіки Крим,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2013 та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

У апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що висновок суду щодо не
доведення перебування спірної
земельної ділянки на землях
природно-заповідного фонду
ґрунтується на невірному розумінні
законодавчого регулювання режиму
земель заповідників та земель лісного
фонду. Безпідставними на його думку, є
посилання суду на те, що п. 5 Перехідних
положень Лісового кодексу України не
був чинним на час прийняття спірного
рішення, а також на те, що відведення
земельних ділянок природним
заповідникам, на момент прийняття
спірного рішення, здійснювалось у
загальному порядку, який визначений
Земельним кодексом України з
отриманням актів, оскільки заповідник
створено ще задовго до прийняття
спірного рішення радою, у спосіб
передбачений діючому на той час
законодавству. Крім того, висновки суду
щодо ненадання доказів на
підтвердження знаходження спірної
земельної ділянки на території
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника є такими що
суперечать ст.ст.72, 79, 86 КАС України.

На підставі та за правилами
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, розглянувши
справу, судова колегія встановила
наступне.

ОСОБА_3 звернувся до Лівадійської
селищної ради з заявою від 16.05.2006 про
надання у власність земельної ділянки
площею 0,15 га за рахунок земель
Лівадійської селищної ради у межах
населеного пункту.

При розробці проекту землеустрою
отримані позитивні висновки: органів
СЕС - № 636 від 17.10.2007, управління
екологічної інспекції південно
кримського регіону - № 1373- 49/3 від 21.09.2007,
управління Головного архітектора
Ялтинського міськвиконкому - 05/1363 від
17.07.2006, Республіканського комітету з
охорони культурної спадщини - № 6179 від
01.10.2007; управління земельних ресурсів -
№ 23128-2/10-25 від 26.10.2007.

Проект землеустрою пройшов
землевпоряджувальну експертизу і
отримав позитивний висновок від 01.11.2007
за № 6573/25.

Рішенням Лівадійської селищної ради
20-ої сесії 5-го скликання від 09.11.2007 № 96
затверджено проект землеустрою ОСОБА_3
з відведення земельної ділянки та
передано у власність земельну ділянку
(кадастровий номер :08:001:0595) за
адресою: АДРЕСА_3, площею 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
було оформлено державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 62884, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 15.01.2008 за №
5.

З 16.06.2010 по 08.07.2010 Управлінням Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель Республіканського
комітету по земельних ресурсах АР Крим
проведено позапланову перевірку з
питань дотримання вимог земельного
законодавства на територіях при
використанні земельних ділянок
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника, в ході якої
встановлено факти незаконного надання
земельних ділянок у власність для
фізичних та юридичних осіб
Лівадійською селищною радою на
території Ялтинського гірсько-лісовий
заповідника, серед яких встановлено,
що земельна ділянка, що виділена ОСОБА_3
згідно із матеріалами
лісовпорядкування знаходиться на
території Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника. За результатами вказаної
перевірки складено акт від 08.07.2010 б/н
(т.1, а.с.24-28).

Актом перевірки встановлено, зокрема,
що земельна ділянка, площею 0,1500 га, що
виділена ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд,
згідно із матеріалами
лісовпорядкування знаходиться на
території Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника. Обставини справи
сторонами не заперечуються.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відведення
земельних ділянок природним
заповідникам, на момент прийняття
оскаржуваного рішення, здійснювалося у
загальному порядку, який визначений
Земельним кодексом України, тобто із
розробкою проекту відведення,
визначенням меж земельної ділянки в
натурі на місцевості, отриманням
документу який підтверджує право на
земельну ділянку та внесення
відповідних даних до державного
земельного кадастру.

Крім того, на час прийняття
відповідачем рішення 09.11.2007 № 96 норма
ч. 4 ст. 7 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України" не
набрала чинності, відтак - не мала бути
прийнята до уваги відповідачем з
огляду на те, що діючим на той час
законодавством не було врегульовано
питання визначення меж
природно-заповідного фонду у разі не
встановлення їх меж в натурі.

Колегія суддів, заслухавши
учасників процесу, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо наявності повноважень
у відповідача при прийнятті рішення №
96 від 09.11.2007, яким затверджено проект
землеустрою ОСОБА_3 та передано
безоплатно у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,1500
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
з земель Лівадійської селищної ради.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість прийняття
відповідачем спірного рішення, колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Серед передбачених статтею
12 Земельного кодексу України
повноважень сільських, селищних,
міських рад в галузі земельних
відносин є передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадянам та юридичним особам,
надання їх у користування відповідно
до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування().

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності в тому числі
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання. Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає заяву, і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного
кодексу України проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, спірна земельна
ділянка знаходиться в межах населеного
пункту, про що свідчать рішення
Лівадійської селищної ради 24-ої сесії
4-го скликання №2 від 24.12.2004 року "Про
встановлення меж населених пунктів
смт. Ореанда, смт Курпати, смт
Виноградне, смт. Лівадія", рішення
Лівадійської селищної ради 27-ої сесії
4-го скликання №4 від 19.04.2005 року "Про
затвердження проекту встановлення меж
смт. Виноградне" та рішення Верховної
Ради АР Крим від 22.06.2005 року №1347-4/05 "Про
встановлення меж селищ міського типу
Виноградне, Курпати, Лівадія, Ореанда,
селищ Гірне та Куйбишево Лівадійської
селищної ради (м. Ялти) АР Крим"(т.1, а.с.
106, 107). Вказані обставини
підтверджуються матеріалами проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки, зокрема земельно-кадастровою
документацією.

За умовами відведення земельної
ділянки ОСОБА_3 Ялтинське міське
управління земельних ресурсів
визначило наступні умови складання
проекту землеустрою з відведення
зазначеної земельної ділянки: площа
земельної ділянки-0,15 га, мета
використання-для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
цільове призначення-для
індивідуального житлового, гаражного
та дачного будівництва, умови
відведення-у власність. При цьому
земельна ділянка за класифікацією
угідь згідно форми 6-зем - це землі, не
передані у власність, не надані у
користування в межах населеного
пункту.

Крім того, у висновку Ялтинського
міського управління земельних
ресурсів щодо проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки ОСОБА_3
від 26.10.2007 зазначено про можливість
передачі у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,15га, розташованою за
адресою: АДРЕСА_3.

Проект відведення також був
погоджений: Головним санітарним
лікарем міста Ялта, про що свідчить
висновок №636 від 17.10.2007, Управлінням
екологічної інспекції
південно-кримського регіону, про що
свідчить висновок №1373-49/3 від 21.09.2007,
Управлінням головного архітектора
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим, про що свідчить
висновок №05/1363 від 17.07.2006, Комітетом з
охорони культурної спадщини, про що
свідчить висновок від 02.10.2007 №6179.

Проект відведення пройшов
державну землевпорядну експертизу, за
висновком якої від 01.11.2007 за № 6573/25
матеріали у цілому відповідають
вимогам земельного законодавства.

Таким чином, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
земельна ділянка, яка проектувалася до
відведення ОСОБА_3, не є об'єктом
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення, не
зарезервована до заповідання, про що
свідчить висновок Управління
екологічної інспекції
південно-кримського регіону №1373-49/3 від
21.09.2007.

Також, судом вірно не взято до
уваги посилання позивача на ч. 4 ст. 7
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України",
згідно з якою до встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду,
оскільки вказана норма не була чинною
на момент прийняття оскаржуваного
рішення.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів погоджується з висновком про
відсутність підстав для скасування
оскаржуваного рішення Лівадійської
селищної ради 20-ої сесії 5-го скликання
від 09.11.2007 № 96 про передачу земельної
ділянки у власність, а відтак і про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Таким чином, судом першої
інстанції вірно встановлено характер
спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження апеляційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Крім того, надаючи правову
оцінку спірним відносинам, колегія
суддів враховує наступне.

Так, відповідно до
матеріалів справи, прокурор звернувся
до суду з позовом в інтересах держави в
особі Республіканського комітету АР
Крим з охорони навколишнього
природного середовища у порядку
приписів статті 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з пунктом 2 статті 121
Конституції України, частин 2, 5 статті
36-1 Закону України «Про прокуратуру»
прокуратура України становить систему,
на яку покладається: представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.
Підставою представництва в
суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчинюються у відносинах між ними або
державою.

Прокурор самостійно визначає
підстави для представництва в судах,
форму його здійснення і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

У відповідності до частини 2
статті 60 Кодексу адміністративного
судочинства України прокурор здійснює
в суді представництво інтересів
громадянина або держави в порядку,
встановленому цим Кодексом та іншими
законами.

За змістом статей 59,60 Кодексу
адміністративного судочинства України
прокурор у випадку звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом є законним
представником сторони, а отже, не може
мати більше прав, ніж сама сторона, в
інтересах якої пред'явлено позов.

Разом з тим, серед повноважень
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища, передбачених Законом
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" №1264-Х11 та
Положенням про Республіканський
комітет АР Крим з охорони
навколишнього природного середовища, у
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища відсутнє право на
пред'явлення позову до суду про
скасування рішень органів місцевого
самоврядування щодо надання
громадянам та юридичним особам
земельних ділянок, а тому немає цього
права й прокурор.

Крім того, судова колегія
зазначає, що статтею 13 Конвенції про
захист прав людини і основних свобод
(право на ефективний засіб юридичного
захисту) передбачено, що кожен, чиї
права та свободи, визнані в цій
Конвенції, були порушені, має право на
ефективний засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо
порушення було вчинено особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

При цьому під ефективним засобом
(способом) слід розуміти такий, що
призводить до потрібних результатів,
наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб
захисту повинен забезпечити
поновлення порушеного права, бути
адекватним наявним обставинам.

Отже, якщо прокурором ставилась
мета повернення земельної ділянки, то
слід було заявляти віндикаційний позов
про витребування майна від
добросовісного набувача, якщо ж
покарання винних у порушенні закону
щодо відчуження земельних ділянок, то
потрібно було звертатися до
відповідних правоохоронних органів.
Якщо ж метою було відшкодування шкоди,
завданої державі посадовими особами
внаслідок незаконної передачі
земельних ділянок, то такі вимоги і
мали заявлятися поруч з вимогою про
визнання актів протиправними.

Аналізуючи вищенаведене, судова
колегія дійшла висновку, що прокурором
обрано неправильний спосіб захисту
порушеного права.

З урахуванням вищевикладеного у
сукупності, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
позовних вимог.

Згідно зі статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи і ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Заступника прокурора АР Крим залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кузнякова С.Ю. ) від 14.06.13 у справі №
2а-12554/11/0170/19 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 18 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис Н.Й.
Кондрак

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль