Справа № 9101/183978/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2013 р. справа № 0870/5786/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2012
року

у справі № 0870/5786/12

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся у
Запорізький окружний адміністративний
суд з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя про визнання дій
протиправними щодо складання вимоги,
скасування вимоги № Ф-4995У про сплату
недоїмки у розмірі 1582,80 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2012
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог (а.с. 78-82).

ОСОБА_1, не погодившись з постановою
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом не
повно досліджені обставини, які мають
значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Запорізької міської ради 14
вересня 2005 року.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що за ІІІ квартал
2010 року та ІV квартал 2010 року
управлінням Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
винесено та надіслано ОСОБА_1 вимоги
про сплату недоїмки зі страхових
внесків від 03 листопада 2010 року №Ф-3149
на суму 854,46 грн. та від 08 лютого 2011 року
№Ф-4228 на суму 878,34 грн. ОСОБА_1
управлінню Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
надано звіт за 2010 рік, в якому позивач
нарахував за 2010 рік страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1792,80 грн. при
цьому, у встановлені законом строки
позивач вказану суму не сплатив, у
зв'язку з чим відповідачем винесено
вимогу про сплату боргу №Ф-4995У від 05
травня 2011 року на суму 1582,80 грн., яка в
себе включає вимоги №Ф-3149 та №Ф-4228.

Не погоджуючись з вимогою №Ф-4995У від 05
травня 2011 року позивач звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області зі
скаргою. Рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області №2171/05 від 28 березня 2012 року
скарга повернута без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся
до Пенсійного фонду України зі скаргою.
Пенсійний фонд України листом №10534/09-10
повідомив, що вимога №Ф-4995 від 05 травня
2011 року є правомірною і скасуванню не
підлягає, дії посадових осіб Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області та управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя є
правомірними.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-ІV від 09
липня 2003 року, страховими внесками є
кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Підпунктом 4 пункту 8 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

За приписами частини 6 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом є: для
страхувальників, зазначених у пунктах
1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць; для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал.

Згідно пункту 8.2 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
06 січня 2004 року № 64/8663, органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки якщо страхувальник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати страхових внесків,
фінансових санкцій (штрафів) та пені.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 березня
2011 року самостійно подав до органів
пенсійного фонду України звіт про
нарахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (єдиний податок,
фіксований податок), в якому зазначив
розмір страхових внесків, які
підлягають сплаті, в сумі 1792,80 грн.
Станом на час розгляду справи позивач
має борг в розмірі 1582,80 грн., докази
сплати боргу матеріали справи не
містять.

Посилання позивача на те, що відповідно
до пункту 4 статті 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від 07
липня 2011 року, фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності звільняються від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу, не
приймаються до уваги, оскільки
відповідно до пункту 4 статті 18 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції у розгляді цієї справи
дійшов обґрунтованих висновків, що
вимога від 05 травня 2011 року №Ф-4995У про
сплату боргу, сформована правомірно,
відповідає вимогам чинного
законодавства України, а тому в
задоволені адміністративного позову
слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим