Справа № 2а-185/2007
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Справа № 13403/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Західного оперативного
командування на постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 30.03.2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Західного
оперативного командування про
зобов'язання відповідача донарахувати
і виплатити грошове забезпечення, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 09 лютого 2007 року звернувся в
Франківський районний суду м. Львова з
адміністративним позовом до
управління Західного оперативного
командування про зобов'язання
відповідача донарахувати і виплатити
грошове забезпечення.

В позові покликається на те, що
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Західного
оперативного командування, у якому
просив зобов'язати відповідача
донарахувати з 01.04.2006року і виплатити
грошове забезпечення виходячи з нових
посадових окладів відповідно до
Постанови КМУ № 268 "Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09.03.2006року,
Постанови КМУ № 984 від 19.07.2006року "Про
деякі питання оплати праці працівників
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів" та усіх інших раніше
виплачуваних надбавок, у тому числі -
передбачених Указами Президента
України № 173 від 23.02.2002року та № 389 від
05.05.2003року, а також зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
належні йому грошові кошти по
матеріальних допомогах на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань за 2006-
2007роки та премії, наданої наказом
військового прокурора Львівського
гарнізону № 330 від 21.12.2006 року "Про
преміювання". Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що він проходить
військову службу в органах військової
прокуратури Львівського гарнізону
Західного регіону України і
знаходиться на забезпеченні у
фінансовій службі Західного
оперативного командування МОУ, яка
здійснює відповідні нарахування, однак
з липня 2006року йому перестали
нараховувати та виплачувати 30%
надбавку за безперервну службу
визначену Указом Президента України №
389 від 05.05.2003 року. 09.03.2006 року КМ України
прийнято постанову № 268 „Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів ті інших органів", а 19.07.2006 року
Постанову № 984"Про деякі питання оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів". Згідно
вказаних нормативних актів збільшено
посадові оклади військовослужбовцям
органів прокуратури, а також введено
надбавку за високі досягнення у праці в
розмірі 100% посадового окладу з
урахуванням надбавки за спеціальне
звання та вислугу років. У зв'язку з цим
він звертався з відповідною заявою до
відповідача, однак у перерахунку
грошового забезпечення йому було
відмовлено. Крім цього наказами
військового прокурора Львівського
гарнізону № 309 від 27 .11.2006 року та від 29.
12.2006року за №340 йому були надані
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально - побутових питань
за 2006-2007роки, а наказом військового
прокурора Львівського гарнізону №330
від 21.12.200броку його було премійовано в
розмірі щомісячного грошового
забезпечення, однак вказані
нарахування теж виплачені не були.
Просить позов задоволити в повному
обсязі.

Оскаржуваною постановою Франківського
районного суду м. Львова від 30.03.2007 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Західного оперативного
командування про зобов'язання
відповідача донарахувати і виплатити
грошове забезпечення - задоволено, а
саме зобов'язано фінансову службу
штабу західного оперативного
командування провести донарахування з
01.04.2006 року та виплатити ОСОБА_1 грошове
забезпечення виходячи з нових
посадових окладів відповідно до
постанови КМ України № 268"Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09.03.2006 року,
Постанови КМ України №984 від 19.07.2006року
"Про деякі питання оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" та усіх інших
раніше виплачуваних надбавок, у тому
числі - передбачених Указами
Президента України №173 від 23.02.2002року
та № 389 від 05.05.2 003року.

У поданій апеляційній скарзі
управління Західного оперативного
командування просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що, як передбачено ч.2
п.1 Постанови КМ України від 07.02.2001р. № 104
«Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ. Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації. Державної
кримінально-виконавчої служби,
відряджених до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ»,
військовослужбовцям відповідної
категорії грошове забезпечення
виплачується виходячи з окладів за
посадами, займаними зазначеними
особами в органах та установах, до яких
вони відряджені, окладів за
військовими званнями та інших видів
грошового забезпечення у розмірах і
порядку, визначених законодавством для
військовослужбовців, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, Державної
кримінально-виконавчої служби.

Проте, абзацом 1 п.5 Постанови КМ України
від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів»
встановлюється, що на
військовослужбовців, які проходять
службу в органах прокуратури на
прокурорсько - слідчих посадах не
поширюється дія Постанови КМ України
від 7 лютого 2001 р. N 104 "Про порядок і
норми грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ, органів і
установ виконання покарань,
відряджених до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ " .

Разом з тим Пунктом 9 Постанови було
визначено, що у разі зменшення у зв'язку
з прийняттям цієї постанови та
визнанням такими, що втратили чинність,
актів КМ України та Указів Президента
України, розміру заробітної плати (без
премії), грошового забезпечення (без
премії) в окремих працівників
державних та інших органів, умови
оплати праці яких визначені цією
постановою, та у працівників,
прирівняних згідно з
нормативно-правовими актами, що
втрачають чинність, за умовами оплати
праці до працівників державних
органів, або яким передбачено
збереження умов оплати праці за
попередньою посадою, на час роботи на
займаній посаді виплачується різниця
між заробітною платою (без премії),
грошовим забезпеченням (без премії),
визначеною за умовами оплати праці,
згідно з нормативно-правовими актами,
що втратили чинність, та розміром
заробітної плати, встановленим за
новими умовами оплати праці.

Пунктом 15 Постанови було визначено, що
умови оплати праці, затверджені цією
постановою, застосовуються з 1 січня 2006
р., а для працівників, окремі умови
оплати праці яких визначені Указами
Президента України - з 1 квітня після
визнання такими, що втратили чинність,
цих Указів. До прийняття урядом цієї
Постанови до грошового забезпечення
позивача, як військовослужбовця
входили окремі види грошового
забезпечення, передбачені указами
Президента України від 23.02.02 №173 та від
05.05.2003 р. №389, то відповідно до вимог п.15
Постанови, нові умови грошового
забезпечення ( в тому числі і щодо
нового розміру посадового окладу)
повинні були застосовуватись після
визнання такими, що втратили чинність
відповідних указів (укази Президента
України від 23.02.02р. № 173 та від 05.05.2003 р.
№ 389 втратили чинність з 01.01.2008 р.
відповідно до указу Президента України
від 18.12.07 №1234). Оскільки до введення
нових умов грошового забезпечення,
затверджених Постановою КМ України №
268 від 09.03.2006 р. розмір грошового
забезпечення позивача складав менше
ніж з введенням нових умов оплати
праці, то є очевидним, що його грошове
забезпечення не зменшилось, а тому
законних підстав для виплати йому
різниці в порядку, визначеному п. 9
Постанови КМ України № 268 від 09.03.2006 р.,
немає.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідності до вимог ст. 46-1 Закону
України "Про прокуратуру"
військовослужбовцям військових
прокуратур встановлені правові та
соціальні гарантії , усі види
постачання і забезпечення ,
передбачені законодавством для осіб
офіцерського складу Збройних Сил
України без винятків. Таким чином
перелічені вище нормативні акти
поширюються на позивача.

Постановою КМ України № 268 від 09.03.2006
року "Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів
встановлені нові розміри посадових
окладів працівників органів
прокуратури, у тому числі військових
прокурорів. Вказаною постановою
встановлено, що грошове забезпечення
військовослужбовців, які проходять
службу в органах прокуратури на
прокурорське-слідчих посадах
складається з посадового окладу , інших
виплат , установлених цією постановою,
а також окладу за військовим званням та
надбавки за вислугу років,
установлених у розмірі і порядку, що .
визначаються законодавством для
військовослужбовців, що здійснюється
згідно Постанови КМ України № 104 від
07.02.2001 року за рахунок бюджету Збройних
Сил України.

Указами Президента України № 17 3 від
23.02. 2002 року "Про посилення соціального
захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та № 389 від 05.
05.2003 року "Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ
України,, Адміністрації . Державної
прикордонної служби України та
Управління державної охорони України
|за безперервну службу", як форма
посилення соціального захисту
військовослужбовців встановлені
надбавки - у вигляді щомісячної
надбавки у розмірі 100% грошового
забезпечення/ окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років/ та надбавки за безперервну
військову службу.

Вказані Укази Президента України № 173
від 23.02.2002 року та № 389 від 05.05. 2003року, на
які покликається позивач - на даний час
не скасовані, а отже вимоги таких
повинні враховуватись при нарахуванні
грошового утримання позивача.
Поширюється, на останнього, також і дія
Постанови КМ України від 19.07.2006 року №
984 "Про деякі питання оплати праці
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів". Тому відповідач повинен
провести перерахунок грошового
утримання позивача з врахуванням
вказаних вище нормативних актів.
Перерахунку підлягає грошове
утримання з 1 квітня 2006 року, відповідно
до вимог Постанови Кабінету Міністрів
України від 09. 03. 2006 року № 268. Щодо
долученого до справи листа Директора
Департаменту фінансів Міністерства
оборони України від 03.10.2006 року, то на
думку суду такий лист має
рекомендаційний характер, не
спростовує підставності вимог
позивача , котрі ґрунтуються на
перелічених вище нормативних актах. З
цих мотивів суд не приймає до уваги, як
законну відмову відповідача, з
покликанням на цей лист, про проведення
такого перерахунку грошового
утримання позивачу, висловлену у листі
від 01.02. 2 007 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

Відповідно до пункту 5 постанови КМУ №
268 грошове забезпечення
військовослужбовців, які проходять
службу в органах прокуратури на
прокурорсько-слідчих посадах, та
військовослужбовців, осіб
начальницького складу, відряджених до
органів державної влади та місцевого
самоврядування, складається з
посадового окладу, інших виплат,
установлених цією постановою, а також
окладу за військовим званням та
надбавки за вислугу років,
установлених у розмірі і порядку, що
визначаються законодавством для
військовослужбовців. На зазначених
осіб не поширюється дія постанови КМ
України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про
порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, органів і установ
виконання покарань, відряджених до
органів виконавчої влади та інших
цивільних установ». Для обчислення
розміру складових грошового
забезпечення замість надбавки за ранг
застосовується розмір окладу за
військовим званням.

Згідно з пунктом 15 постанови № 268 умови
оплати праці, затверджені цією
постановою, застосовуються з 1 січня 2006
року, а для працівників, окремі умови
оплати праці яких визначені указами
Президента України, - з 1 квітня після
визнання такими, що втратили чинність,
цих указів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що постановою № 268
встановлені нові умови праці
працівників прокуратури та нові
розмірі посадових окладів, у зв'язку з
чим не допускається перерахунок
грошового забезпечення з урахуванням
нових розмірів посадових окладів та зі
збереженням раніше виплачуваних видів
грошового забезпечення, які з 1 квітня
2006 року не застосовуються до осіб
офіцерського складу військових
прокуратур. За таких обставин, вважає,
що постановою № 268 не передбачено з 1
квітня 2006 року виплати працівникам
прокуратури щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення,
встановлених Указами Президента
України № 173 та № 389, а застосування
нової структури грошового
забезпечення військових прокурорів
узгоджується з частиною другою статті
461 Закону України від 5 листопада 1994
року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», згідно
з якою на них поширюються всі види
забезпечення, встановлені
законодавством для офіцерського
складу Збройних Сил України
(відповідно до пункту 5 постанови КМУ №
268 - окладу за військовим званням та
надбавки за вислугу років). Виплати,
встановлені Указами Президента
України № 173 та № 389, стосувалися лише
військовослужбовців Збройних Сил
України і не застосовувалися щодо
працівників військових прокуратур
після 1 квітня 2006 року.

А тому висновки суду першої інстанції
не відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови не вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 202 КАС України є підставою
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Західного оперативного командування -
задовольнити.

Постанову Франківського районного
суду м. Львова від 30.03.2007 року у справі №
2а-185/07 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою в позові ОСОБА_1 до
управління Західного оперативного
командування про зобов'язання
відповідача донарахувати і виплатити
грошове забезпечення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду у
порядку адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар