Справа № 810/4809/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Еко-Хліб» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Еко-Хліб» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Київське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - Позивач, Київське
обласне відділення ФСЗІ) звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Еко-Хліб» (далі -
Відповідач, ТОВ «Укр Еко-Хліб») про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 32 171,62 грн. та пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 880,91 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 року
позов задоволено частково - стягнуто з
ТОВ «Укр Еко-Хліб» на користь
Київського обласного відділення ФСЗІ
адміністративно-господарські санкцій
в сумі 24 128,72 грн. та пені в сумі 661,13 грн.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідачем не було дотримано
обов'язку щомісячно надавати державній
службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з того, що
ТОВ «Укр Еко-Хліб» за деякі місяці 2012
року подавало звіти про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні судом всіх
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами, що спричинило прийняття
неправильного рішення.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити повністю, а постанову
суду першої інстанції скасувати,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, згідно зі
звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(за формою № 10-ПІ) Відповідачем
визначена: середньооблікова кількість
штатних працівників - 37 осіб; кількість
штатних працівників інвалідів, які
повинні працювати на робочих місцях, - 1
особа; кількість працюючих інвалідів - 0
осіб.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Відповідачем до
Макарівського районного центру
зайнятості подано звіти про наявність
вакансій за формою № 3-ПН (а.с. 9-12),
відповідно до яких існували вакансії
станом на: 01.03.2012 року - 1; 20.03.2012 року - 1;
24.04.2012 року - 1; 04.09.2012 року - 1.

Як вірно встановив суд першої
інстанції, у зв'язку з тим, що
Відповідачем не було працевлаштовано 1
інваліда протягом 2012 року, останній
зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі середньої річної заробітної
плати - 32 171,62 грн. та пеню за несвоєчасну
їх сплату в розмірі 880,91 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз приписів
ст. ст. 17, 18, 18-1, 19, 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», ст. 218 ГК України,
а також ряду положень інших
нормативних актів, прийшов до висновку,
що на Відповідача покладено обов'язок
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів, а тому
неподання останнім такої інформації за
січень-лютий, травень-серпень,
жовтень-грудень 2012 року є підставою для
нарахування
адміністративно-господарських
санкцій.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі - Закон) для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Приписи ч. 2 ст. 20 вказаного Закону
визначають, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Як було встановлено раніше,
чисельність інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, встановленого ст. 19 Закону,
становила 1 особу.

Діючим законодавством встановлюється
обов'язковий для підприємств норматив
робочих місць, призначених для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, а також передбачається
сплата підприємствами
адміністративно-господарських санкцій
у разі порушення встановлених
нормативів щодо створення робочих
місць для інвалідів.

При цьому,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України,
Податковим кодексом України, а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ст. 218 ГК
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

За змісту положень ст.18-1 Закону
вбачається, що пошук підходящої роботи
для інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
працевлаштування.

При цьому, колегією суддів
враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 20
Закону України «Про зайнятість
населення» (який діяв до 01.01.2013 року)
підприємства зобов'язані щомісячно
подавати центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, Відповідач звіти форми 3-ПН про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів до
Макарівського районного центру
зайнятості подавав у березні, квітні та
вересні 2012 року.

Тобто, Відповідачем не було виконано у
повному обсязі обов'язок по
інформуванню щодо утворення
(пристосування) робочих місць та
наявності вакансій для
працевлаштування інвалідів.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити на тому, що, як
вбачається з матеріалів справи,
Макарівським районним центром
зайнятості було направлено до ТОВ «Укр
Еко-Хліб» з метою працевлаштування два
інваліди - 12.03.2012 року ОСОБА_2 та 14.03.2012
року ОСОБА_3, що підтверджується листом
Макарівського районного центру
зайнятості від 03.06.2013 року №851 (а.с. 8).
Однак, зі змісту зазначеного листа
вбачається, що вказані особи не були
працевлаштовані у зв'язку з їх відмовою
через транспортну недоступність.
Тобто, незабезпечення
працевлаштування вказаних осіб було
спричинено певними об'єктивними
обставинами, що не пов'язані з діями чи
бездіяльністю Відповідача.

Крім того, судом першої інстанції не
було враховано, що ТОВ «Укр Еко-Хліб»
додатково вживались заходи щодо пошуку
інвалідів для працевлаштування,
зокрема, шляхом звернення до голови
Мотижинської сільської ради
Макарівського району Київської
області листом від 11.01.2012 року №10 (а.с.
43), в якому Відповідач повідомляв про
наявність незадіяних посад інвалідів
на підприємстві та просив надати
допомогу у підборі кадрів.

Отже, оскільки доказів того, що ТОВ «Укр
Еко-Хліб» відмовило інвалідам у
прийнятті на роботу, несвоєчасно
надавало державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, Позивачем
не надано, суд першої інстанції дійшов
до передчасного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм, зокрема, матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
допущено порушення норм матеріального
права. У зв'язку з цим колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити повністю, а постанову
суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Укр
Еко-Хліб» - задовольнити повністю.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Еко-Хліб» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст. ст. 211,
212 КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.