Справа № 9101/70674/2012
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2013-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2013 р. справа № 2а-4416/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області на
постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування підвищення до пенсії у
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та зобов'язати відповідача
виплатити недоплачену соціальну
допомогу як дитині війни.

Постановою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2011
року позовні вимоги задоволені
частково. Визнано протиправними дії
відповідача щодо нездійснення
перерахунку та виплати позивачу
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 20
березня 2011 року по 22 липня 2011 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду першої інстанції з даним позовом
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач з даним позовом звернувся до
районного суду 21 вересня 2011 року,
тобто, після внесення змін Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів»змін до КАС України, якими
змінено строки звернення до
адміністративного суду за захистом
порушених прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою вказаної
статті визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справа "Стаббігс та інш.
Проти Великобританії" рішення від
22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення
від 27.02.1980р.)

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

у х в а л и В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, ухвала оскарженню не
підлягає .

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова