Справа № 521/14097/13-а
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/54/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі судового засідання -
Безсмертна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу адміністративної
юрисдикції за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до заступника
начальника Південної митниці Голомши
Ярослава Ярославовича про скасування
постанови по справі про порушення
митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_2 з вказаним
адміністративним позовом, просив суд
скасувати постанову № 0544/50000/13 в справі
про порушення митних правил від 07
серпня 2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2. Позовні вимоги мотивовані тим,
що особою, яка винесла зазначену
постанову, невірно були визначені
фактичні обставини дій ОСОБА_2, які було
розцінено як порушення митних правил.

07.08.2013 роки відповідач - в особі
заступника начальника Південною
митниці-начальника Управління по
боротьбі з контрабандою і митними
правопорушеннями Голомша Я.Я. виніс
постанову у справі про порушення
митних правил за № 0544/50000/13 про визнання
позивача винним в здійсненні
правопорушення передбаченого ст. 485
Митного кодексу України з накладенням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 300 % несплаченої суми
митних платежів в сумі 95 227,23 грн. З
даною постановою позивач не згоден,
оскільки він жодного порушення не
здійснював і не мав наміру здійснювати,
у тому числі і те, яке йому ставиться
митними органами, у зв'язку з чим
вважаю, що воно має бути скасоване.

20.03.2013 роки позивач виїхав до Болгарії у
гості на декілька днів. Позивач
відзначає, що у нього є і паспорт
громадянина Болгарії, який він оформив
і отримав у встановлений законному
порядку. Через 2 дні він зібрався
виїхати назад додому до України.
Оскільки у нього було багато
подарунків, придбаних ним для своїх
родичів, один з його знайомих, в яких
він гостив, - а саме ОСОБА_6
запропонувала позивачу свою допомогу,
а саме запропонувала оформити на його
ім'я доручення на автомобіль, що
належить їй, марки «ДЕО Ланос»
зареєстрований в Болгарії за № НОМЕР_1,
для того, щоб він швидше добрався б до
себе додому з Болгарії в Україну. Він
погодився і вони разом з нею прибули до
нотаріуса, який перевірив їхні
паспорти, документи на машину и
підтвердив, що він дійсно по паспорту
Болгарії має повне право керувати цим
автомобілем, у тому числі і з правом
виїзду за кордон. Нотаріус оформив
належним чином доручення, після чого
позивач поклав в цей автомобіль
дарунки і свою ручну поклажу і 22.03.2013
років виїхав додому в Україну. Цим же
днем, а саме 22.03.2013 року він, керуючи
вказаним автомобілем в'їхав до України
з Болгарії, транзитом через Молдову.
Кордон Молдови і України він пересікав
через «Рені-Джурджулешті». У пункті
пропуску пред'явив співробітникам
пограничної і митної служб два
паспорти - паспорт гр-на Болгарії і
паспорт громадянина України.

Після ознайомлення і перевірки
вказаних документів, яких-небудь
претензій як з боку пограничної, так і
митною служб України до них відносно
його в'їзду до України - не поступило.

У зв'язку з тим, що а/м марки «ДЕО Ланос»
за рег/номером СА 2194 РВ на якому позивач
в'їжджав до України був зареєстрований
в Болгарії, громадянство яке він мав, та
на митниці йому заявили, що, оскільки
даний автомобіль зареєстрований в
Болгарії, то його зможуть пропустити
до України оскільки він є громадянином
Болгарії і що немає перешкод по
ввезенню даного автомобіля за
дорученням, проте попередили, що через 2
місяці я повинен вивезти його назад з
України.

Вказані обставини знаходять своє повне
підтвердження тим, що цього дня, а саме -
22.03.2013 років після проходження
прикордонно-митного контролю позивач
на а/м марки «ДЕО Ланос» зареєстрований
в Болгарії за №СА 2194 РВ був пропущений
на митну територію України.

Приїхавши до себе додому я залишив
автомобіль у дворі і їм до 22.05.2013 року не
користувався, оскільки все-таки цей
автомобіль не мій і він відповідає за
нього. Рівно через 2 місяці, як мені і
говорили співробітники митниці про те,
що повинен вивезти автомобіль з
України, позивач, 22.05.2013 років прибув на
митницю в «Нові Траяни-Чадир Лунга» для
його вивозу з України до Молдови і далі
назад в Болгарію ОСОБА_6.

Позивач був здивований, коли
співробітники митниці України, після
того, як він знову пред'явив їм обидва
паспорти громадянина України і
Болгарії, заявили, що він порушив митні
правила України і що він, як громадянин
України не мав права ввезти цей
автомобіль і управляти їм. На дане
звинувачення з їх боку він заперечив,
що він нічого не приховував від
митниці, пред'явивши їм обидва
паспорти, коли 22.03.2013 років ввозив в
Україну цей автомобіль. При його
ввезенні він не мав яких-небудь поганих
намірів якось його продати без
документів або розукомплектовати і
продати по частинах. Намір у позивача
був один - доїхати додому і вивезти його
назад, як йому сказали на митниці.

Відносно позивача, цим днем, 22.05.2013
років, після спливу майже 6-8 годин, був
складений протокол за № 0544/50000/13 про
порушення ним нібито ст. 485 Митного
кодексу України. Позивача звинувачують
в тому, що він 22.03.2013 років, спеціально
не повідомив митниці, що він гр-н
України, щоб ввезти вищезгаданий
автомобіль до України як громадянин
Болгарії, оскільки інакше він повинен
був сплатити митні платежі в сумі 54 419,26
грн.

Позивач вважає, що відповідачем при
винесенні оскарженої постанови були
порушені вимоги ст. 489 МК (Обставини, які
підлягають з'ясуванню при розгляді
справ про порушення митних правил),
тобто залишилися без якої-небудь уваги
обставини його невинності. Окрім цього,
відповідачем було грубо порушено
вимогу, передбачену ст.283 КУпАП, а саме
ч. 4 даної статті чітко і однозначно
говорить про те, що «Постанова у справі
повинна містити … також вказівку на
порядок і термін її оскарження...», а
також те що він не був присутнім при
розгляді справи та не був належним
чином повідомлений про місце, дату та
час розгляду справи.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
надав додаткові письмові пояснення де
вказав, що вказана постанова була
винесена з порушенням, а саме було
застосовано постанову КМУ від 13.03.2013 р.
№ 185 «Деякі питання виконання Закону
України «Про Єдиний державний
демографічний реєстр та документів, що
підтверджують громадянство України,
посвідчують особу чи її спеціальний
статус», дія якої відповідно до
постанови КМУ від 12.06.2013 р. № 415 була
зупинена.

Представник відповідач Південної
митниці Міндоходів за довіреністю
Ткаченко О.В. позов не визнав та надав
суду заперечення, в яких зазначив, що
протокол та постанова по справі про
порушення митних правил були винесені
законно та у відповідності до чинного
законодавства України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 07.08.2013 року
заступником начальника Південної
митниці Голомша Я.Я. відносно позивача
було винесено постанову по справі про
порушення митних правил № 0544/50000/13, якою
на позивача було накладено
адміністративне стягнення на підставі
ст. 485 МК України за адміністративне
правопорушення у вигляді штрафу у
розмірі 95 227,23 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про
скасування постанови, щодо притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст. 485 МК України.
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим,
що особою, яка винесла зазначену
постанову, невірно були визначені
фактичні обставини дій ОСОБА_2, які було
розцінено як порушення митних правил.

07.08.2013 роки відповідач - в особі
заступника начальника Південною
митниці-начальника Управління по
боротьбі з контрабандою і митними
правопорушеннями Голомша Я.Я. виніс
постанову у справі про порушення
митних правил за № 0544/50000/13 про визнання
позивача винним в здійсненні
правопорушення передбаченого ст. 485
Митного кодексу України з накладенням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 300 % несплаченої суми
митних платежів в сумі 95 227,23 грн. З
даною постановою позивач не згоден,
оскільки він жодного порушення не
здійснював і не мав наміру здійснювати,
у тому числі і те, яке йому ставиться
митними органами, у зв'язку з чим
вважаю, що воно має бути скасоване.

20.03.2013 роки позивач виїхав до Болгарії у
гості на декілька днів. Позивач
відзначає, що у нього є і паспорт
громадянина Болгарії, який він оформив
і отримав у встановлений законному
порядку. Через 2 дні він зібрався
виїхати назад додому до України.
Оскільки у нього було багато
подарунків, придбаних ним для своїх
родичів, один з його знайомих, в яких
він гостив, - а саме ОСОБА_6
запропонувала позивачу свою допомогу,
а саме запропонувала оформити на його
ім'я доручення на автомобіль, що
належить їй, марки «ДЕО Ланос»
зареєстрований в Болгарії за № НОМЕР_1,
для того, щоб він швидше добрався б до
себе додому з Болгарії в Україну. Він
погодився і вони разом з нею прибули до
нотаріуса, який перевірив їхні
паспорти, документи на машину и
підтвердив, що він дійсно по паспорту
Болгарії має повне право керувати цим
автомобілем, у тому числі і з правом
виїзду за кордон. Нотаріус оформив
належним чином доручення, після чого
позивач поклав в цей автомобіль
дарунки і свою ручну поклажу і 22.03.2013
років виїхав додому в Україну. Цим же
днем, а саме 22.03.2013 року він, керуючи
вказаним автомобілем в'їхав до України
з Болгарії, транзитом через Молдову.
Кордон Молдови і України він пересікав
через «Рені-Джурджулешті». У пункті
пропуску пред'явив співробітникам
пограничної і митної служб два
паспорти - паспорт гр-на Болгарії і
паспорт громадянина України.

Після ознайомлення і перевірки
вказаних документів, яких-небудь
претензій як з боку пограничної, так і
митною служб України до них відносно
його в'їзду до України - не поступило.

У зв'язку з тим, що а/м марки «ДЕО Ланос»
за рег/номером СА 2194 РВ на якому позивач
в'їжджав до України був зареєстрований
в Болгарії, громадянство яке він мав, та
на митниці йому заявили, що, оскільки
даний автомобіль зареєстрований в
Болгарії, то його зможуть пропустити
до України оскільки він є громадянином
Болгарії і що немає перешкод по
ввезенню даного автомобіля за
дорученням, проте попередили, що через 2
місяці я повинен вивезти його назад з
України.

Вказані обставини знаходять своє повне
підтвердження тим, що цього дня, а саме -
22.03.2013 років після проходження
прикордонно-митного контролю позивач
на а/м марки «ДЕО Ланос» зареєстрований
в Болгарії за №СА 2194 РВ був пропущений
на митну територію України.

Приїхавши до себе додому він залишив
автомобіль у дворі і їм до 22.05.2013 року не
користувався, оскільки все-таки цей
автомобіль не мій і він відповідає за
нього. Рівно через 2 місяці, як мені і
говорили співробітники митниці про те,
що повинен вивезти автомобіль з
України, позивач, 22.05.2013 років прибув на
митницю в «Нові Трояни-Чадир Лунга» для
його вивозу з України до Молдови і далі
назад в Болгарію ОСОБА_6.

Позивач був здивований, коли
співробітники митниці України, після
того, як він знову пред'явив їм обидва
паспорти громадянина України і
Болгарії, заявили, що він порушив митні
правила України і що він, як громадянин
України не мав права ввезти цей
автомобіль і управляти їм. На дане
звинувачення з їх боку він заперечив,
що він нічого не приховував від
митниці, пред'явивши їм обидва
паспорти, коли 22.03.2013 років ввозив в
Україну цей автомобіль. При його
ввезенні він не мав яких-небудь поганих
намірів якось його продати без
документів або розукомплектовати і
продати по частинах. Намір у позивача
був один - доїхати додому і вивезти його
назад, як йому сказали на митниці.

Відносно позивача, цим днем, 22.05.2013
років, після спливу майже 6-8 годин, був
складений протокол за № 0544/50000/13 про
порушення ним нібито ст. 485 Митного
кодексу України. Позивача звинувачують
в тому, що він 22.03.2013 років, спеціально
не повідомив митниці, що він гр-н
України, щоб ввезти вищезгаданий
автомобіль до України як громадянин
Болгарії, оскільки інакше він повинен
був сплатити митні платежі в сумі 54 419,26
грн.

Позивач вважає, що відповідачем при
винесенні оскарженої постанови були
порушені вимоги ст. 489 МК (Обставини, які
підлягають з'ясуванню при розгляді
справ про порушення митних правил),
тобто залишилися без якої-небудь уваги
обставини його невинності. Окрім цього,
відповідачем було грубо порушено
вимогу, передбачену ст.283 КУпАП, а саме
ч. 4 даної статті чітко і однозначно
говорить про те, що «Постанова у справі
повинна містити … також вказівку на
порядок і термін її оскарження...», а
також те що він не був присутнім при
розгляді справи та не був належним
чином повідомлений про місце, дату та
час розгляду справи. Також у протоколі
про порушення митних правил №0544/50000/13
зазначено місце, час та день розгляду
справи, а саме 17.07.2013 р. о 10:00 за адресою:
Південна митниця, м. Одеса, Митна площа,
1.

07.08.2013 р. заступник начальника
Південної митниці Голомша Я.Я. було
винесено постанову № 0544/50000/13 в справі
про порушення митних правил.

Також представник позивача зазначив,
що розгляд справи заступником
начальника Південної митниці Голомша
Я.Я. в справі про порушення митних
правил № 0544/50000/13 було розглянуто за
відсутності ОСОБА_2 та не за адресою,
яка вказана в протоколі про порушення
митних правил №0544/50000/13 від 22.05.2013 р. -
Південна митниця, м. Одеса, Митна площа,
1, а було проведено за місцезнаходження
Південної митниці, м. Одеса, вул.
Гайдара, 21-А, а також в не той день, як
вказано у протоколі.

Ст.ст. 524, 526 МК України встановлено, що
справа про порушення митних правил
розглядається за місцезнаходженням
органу доходів і зборів, посадові особи
якого здійснювали провадження у цій
справі. Справа про порушення митних
правил розглядається в присутності
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності за
це правопорушення, та/або її
представника.

Згідно зі ст. 531 МК України, підставами
для скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є: 1)
відсутність у діях особи, яка
притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил; 2)
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду; 3)
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; 4) винесення
постанови неправомочною особою,
безпідставне недопущення до участі в
розгляді справи особи, притягнутої до
відповідальності, або її представника,
а також інше обмеження прав учасників
провадження у справі про порушення
митних правил та її розгляду; 5)
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення; 6) накладення
стягнення, не передбаченого цим
Кодексом. Підставами для скасування чи
зміни постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил можуть бути
визнані й інші визначені законами
обставини.

Тому не зрозуміло, чому головний
інспектор оперативного сектору № 2
оперативного відділу СБК та ПМП
Південної митниці Цеков В.Є. у
протоколі про порушення митних правил
№0544/50000/13 від 22.05.2013 р. вказав місце
розгляду справи - Південна митниця, м.
Одеса, Митна площа, 1. Тим самим суд
вважає, що вказана посадова особа
безпідставно недопустила до участі в
розгляді справи особу, притягнутої до
відповідальності.

Викладені представником позивача
обставини справи не були спростовані
представником відповідача.

Відповідно до ст. 458 МК України,
порушення митних правил є
адміністративним правопорушенням, яке
являє собою протиправні, винні (умисні
або з необережності) дії чи
бездіяльність, що посягають на
встановлений цим Кодексом та іншими
актами законодавства України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
пред'явлення їх органам доходів і
зборів для проведення митного контролю
та митного оформлення, а також
здійснення операцій з товарами, що
перебувають під митним контролем або
контроль за якими покладено на органи
доходів і зборів цим Кодексом чи іншими
законами України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність.

Ст. 489 МК України передбачено, що
посадова особа при розгляді справи про
порушення митних правил зобов'язана
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутня
вина у вчинення правопорушення
передбаченого ст. 485 МК України, у
зв'язку з тим, що він приїхав на
автомобілі, який йому не належить, а
належить громадянці Болгарії ОСОБА_6, а
він його не купував на своє ім'я для
подальшої її реалізації на території
України чи розукомплектування тобто не
мав на то ніякого права на його імпорт
та не міг бажати цього.

На підставі цього в діях ОСОБА_2
відсутній склад правопорушення -
суб'єктивна, об'єктивна сторона, вина,
мотив, та причинний зв'язок, тому, що
через два місяці він виїхав на цьому
автомобілю з території України для
повернення його власникові.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у
справах про порушення митних правил
здійснюється відповідно до цього
Кодексу, а в частині, що не регулюється
ним, - відповідно до законодавства
України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Таким чином
з врахуванням процесуальних
особливостей адміністративного
судочинства доведення факту
неправомірності дій позивача,
покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 66 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Судом враховується положення ст. 55
Конституції України, згідно з якою
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Відповідно до ст. 11
КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Способи захисту
прав та законних інтересів позивачів
(невичерпний перелік) передбачені ст. 105
КАС України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162
КАС України суд може прийняти
постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення. Відповідно до ст. 530 МК
України, законність та обґрунтованість
постанови митниці у справі про
порушення митних правил можуть бути
перевірені судом або центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, а
постанови центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, - судом у
зв'язку з поданням адміністративного
позову, внесенням подання прокурора
або в порядку контролю. За результатами
перевірки центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, що проводив
перевірку, приймає одне з таких рішень:
1) про залишення постанови без змін, а
скарги - без задоволення; 2) про
скасування постанови і надіслання
справи на новий розгляд; 3) про
скасування постанови та закриття
справи; 4) про зміну виду
адміністративного стягнення в межах
відповідальності, передбаченої за
відповідне порушення митних правил, з
тим, однак, щоб це стягнення не було
посилено. У разі скасування постанови у
справі про порушення митних правил
суми штрафів повертаються особам, які
притягалися до адміністративної
відповідальності за це правопорушення,
або уповноваженим ними особам з
державного бюджету органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, за
поданням відповідних органів доходів і
зборів. Перевірка законності та
обґрунтованості постанови у справі про
порушення митних правил судом
здійснюється у порядку, встановленому
Кодексом адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
283 КУпАП, ст.ст. 458, 485, 487, 489, 524, 526, 530, 531 МК
України, ст.ст. 11, 12, 69, 71, 86, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
заступника начальника Південної
митниці Голомши Ярослава Ярославовича
про скасування постанови по справі про
порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову № 0544/50000/13 в справі
про порушення митних правил від 07
серпня 2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я:
Бобуйок І.А.