Справа № 816/6535/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.Справа № 816/6535/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представників відповідача: Анохіна
А.Ф., Пищимка І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р.
по справі № 816/6535/13-а

за позовом Комунального
підприємства "Кременчуцьке
тролейбусне управління"

до Державної фінансової інспекції в
Полтавській області

про скасування пунктів 1 то 2 вимоги "Про
усунення виявлених порушень",

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство
"Кременчуцьке тролейбусне управління"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області про скасування пунктів 1 та 2
вимоги "Про усунення виявлених
порушень".

24 грудня 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду
Адміністративний позов задоволений
частково.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 2 Вимоги "Про усунення виявлених
порушень" від 19.09.2013 № 16-06-3-14/6549 щодо
відшкодування на користь комунального
підприємства збитки в сумі 3889,12 грн.,
які виникли в наслідок: відшкодування
добових, витрат на наймання житла та
списання пального на поїздки, які не
передбачені наказами на відрядження за
рахунок винних осіб та стягнення з
осіб, вказаних в акті ревізії, винних у
проведенні зайвих витрат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому
статтями 130-136 Кодексу законів про працю
України.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним судом рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною фінансовою інспекцією в
Полтавській області на виконання п.
1.1.4.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи Держфінінспекції в Полтавській
області на ІІ квартал 2013 року з 20.05.2013
по 09.08.2013 (з призупиненням для
проведення звірок з 11.06.2013 по 22.07.2013)
проведено планову виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
"Кременчуцьке тролейбусне управління"
за період з 01.01.2011 по 30.04.2013.

За результатами ревізії складено Акт
від 16.08.2013 № 06-21/363, дотримання позивачем
законодавства про закупівлю товарів,
робіт і послуг за держані кошти
встановлено проведення підприємством
процедури закупівлі фінансових
лізингових послуг порушенням
законодавства на загальну суму 33 999,78
грн. та порушення умов договору про
закупівлю за державні кошти, що
призвели до збитків на суму 60,06 тис.
грн., які в ході ревізії не
відшкодовані.

Ревізією встановлено, що за даними
бухгалтерського обліку підприємства
витрати по доставці тролейбусів
відображено у січні 2013 року на
збільшення загальновиробничих витрат
(дебет балансового рахунку 91) та
кредиторської заборгованості
підприємства (балансовий субрахунок 685
"Розрахунки з кредиторами") перед КП
"Кременчукводоканал" на суму 15 868,08 грн.
та КП "Благоустрій Кременчука" на суму 14
239,8 грн.

19.09.2013 відповідачем на адресу позивача
було направлено припис про усунення
виявлених порушень № 16-06-3-14/6549.

Не погоджуючись з пунктами 1, 2 вказаної
вимоги позивач звернувся до суду з
позовом про визнання їх протиправними
та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
щодо визнання протиправним та
скасування пункту 2 вимоги "Про
усунення виявлених порушень" від 19.09.2013
№ 16-06-3-14/6549, суд першої інстанції
виходив з того, що вищевказана вимога в
зазначеній частині прийнята
відповідачем не в межах наданих
повноважень, та не у спосіб,
передбачений Конституцією та Законами
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 2 вимоги "Про усунення
виявлених порушень" від 19.09.2013 №
16-06-3-14/6549 зобов'язано відшкодувати на
користь комунального підприємства
збитки в сумі 3889, 12 грн., які виникли
внаслідок: відшкодування добових,
витрат на наймання житла та списання
пального на поїздки, які не передбачені
наказами на відрядження за рахунок
винних осіб.

В подальшому оформлення наказів на
відрядження та здійснення витрат на
відрядження (в т. ч. на використання
службового автомобіля) проводити у
відповідності до вимог п. 1, 4, 5 р. II
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 № 59 (зі
змінами).

В іншому випадку стягнути з осіб,
вказаних в акті ревізії, винних у
проведенні зайвих витрат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.
ст. 130 - 136 Кодексу законів про працю
України.

Колегія суддів вважає неправомірним
такий висновок Державної фінансової
інспекції в Полтавській області,
зроблений під час проведення ревізії з
наступних підстав.

У відповідності до приписів п. 1 розділу
ІІ Інструкції про службові відрядження
в межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 № 59 (далі
Інструкція) направлення працівника
підприємства у відрядження
здійснюється керівником цього
підприємства або його заступником і
оформляється наказом (розпорядженням)
із зазначенням: пункту призначення,
найменування підприємства, куди
відряджений працівник строку й мети
відрядження.

Строк відрядження визначається
керівником або його заступником але
не може перевищувати 30 календарних
днів, за винятком випадків,
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 02.02.2011 N 98.

Згідно п. 4, 5 розділу ІІ вказаної
Інструкції За кожний день (включаючи
день вибуття та день прибуття)
перебування працівника у відрядженні
в межах України, враховуючи вихідні,
святкові й неробочі дні та час
перебування в дорозі (разом з
вимушеними зупинками), йому
виплачуються добові в межах сум,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 02.02.2011 N 98 ( 98-2011-п
).

Визначення кількості днів відрядження
для виплати добових проводиться з
урахуванням дня вибуття у відрядження
й дня прибуття до місця постійної
роботи, що зараховуються як два дні.

При відрядженні працівника строком
на один день або в таку місцевість,
звідки працівник має змогу щоденно
повертатися до місця постійного
проживання, добові відшкодовуються як
за повну добу.

Сума добових визначається згідно з
наказом про відрядження та
відповідними первинними документами.

За відсутності наказу добові витрати
не виплачуються.

Підприємство за наявності
підтвердних документів (в оригіналі)
відшкодовує в межах граничних сум
витрат на найм житлового приміщення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 02.02.2011 N 98 ( 98-2011-п
), витрати відрядженим працівникам на
найм житлового приміщення з
розрахунку вартості одного місця у
готелі (мотелі), іншому житловому
приміщенні за кожну добу такого
проживання з урахуванням включених до
рахунків на оплату вартості проживання
витрат на користування телефоном
(крім витрат на службові телефонні
розмови), холодильником, телевізором
та інших витрат.

Відрядженому працівникові
відшкодовуються витрати на побутові
послуги, що включені до рахунків на
оплату вартості проживання у місцях
проживання (прання, чищення, лагодження
та прасування одягу взуття чи білизни),
але не більш як 10 відсотків сум
добових витрат за всі дні проживання.

Відшкодування витрат на службові
телефонні розмови проводяться в
розмірах за погодженням з керівником.

Витрати на харчування, вартість якого
включена до рахунків на оплату
вартості проживання у готелях
(мотелях), інших житлових приміщеннях
або до проїзних документів,
оплачуються відрядженим працівником
за рахунок добових витрат.

Якщо працівник, відряджений для
участі у переговорах, конференціях,
симпозіумах з питань, що стосуються
основної діяльності підприємства, за
умовами запрошення безоплатно
забезпечується харчуванням
організаторами таких заходів або якщо
вартість харчування включається до
рахунків на найм житлового приміщення,
проїзних документів без визначення
конкретної суми, добові витрати
відшкодовуються в розмірах, що
визначаються у відсотках сум добових
витрат для України згідно з додатком 1
до постанови Кабінету Міністрів
України від 02.02.2011 N 98 ( 98-2011-п ),
зокрема 80 відсотків - при
одноразовому, 55 відсотків -
дворазовому, 35 відсотків - триразовому
харчуванні.

Працівникові, відрядженому в межах
України, відшкодовується плата за
бронювання місця у готелі (мотелі) у
розмірі не більш як 50 відсотків
вартості такого місця за одну добу
згідно з поданими підтвердними
документами в оригіналі.

Витрати на найм житлового приміщення
за час вимушеної зупинки в дорозі, що
підтверджуються відповідними
документами, відшкодовуються в порядку
й розмірах, передбачених цим пунктом.

Витрати, що перевищують граничні
суми витрат на найм житлового
приміщення, відшкодовуються з дозволу
керівника згідно з оригіналами
підтвердних документів. Зазначені
витрати не є надміру витраченими
коштами.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідно до наказів від 01.04.2011 року №
32, від 60.05.2011 року № 38 та від 02.06.2011 року
№45 допущено технічну помилку, яка була
виявлена та виправлена під час
отримання наказів начальником ТМВ та
виправлена, шляхом зазначення місця
відрядження - м. Київ-Чернігів.

Перебування працівників позивача у
відрядженні підтверджується
подорожніми листами виписаними на
підставі вказаних наказів. У
подорожніх листах вказано м. Київ - м.
Чернігів.

Відповідно до наказу від 10.02.2011 року № 11
працівники позивача були відряджені до
м. Полтава-Київ-Чернігів в період з
11.02.2011 року по 15.02.2011 року.

Про перебування працівників у
відряджені в період з 11.02.2011 по 15.02.2011
свідчать касові чеки на придбання
пального на АЗС, які співпадають з
датами відрядження.

Крім того, згідно табелю обліку
робочого часу працівники позивача
перебували у відрядженні згідно наказу
№ 11 від 10.02.2011.

Відповідач не заперечує факт
перебування посадових осіб КП
"Кременчуцьке тролейбусне управління"
у відряджені в м. Чернігів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про те, що технічна помилка
допущена в наказі про відрядження не
призвела до викривлення результатів
діяльності підприємства не є
бухгалтерською помилкою та не призвела
до втрати бюджетних коштів.

Отже, Державна фінансова інспекція в
Полтавській області під час проведення
ревізії підприємства позивача прийшла
до помилкового висновку про порушення
позивачем п. 1, 4, 5 р. II Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 № 59.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги КП "Кременчуцьке тролейбусне
управління" про визнання протиправним
та скасування пункту 2 вимоги "Про
усунення виявлених порушень" від 19.09.2013
№ 16-06-3-14/6549 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р. по
справі № 816/6535/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 17.03.2014 р.