Справа № 872/13220/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 рокусправа № 804/8355/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О.,
Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року у справі №804/8355/13-а за позовом
ОСОБА_1 до суб'єкта владних повноважень
селищної рада смт. Черкаське
Новомосковського району
Дніпропетровської області у особі
Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ
району про визнання
нормативно-правового акта не чинним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до
суб'єкта владних повноважень селищної
рада смт. Черкаське Новомосковського
району Дніпропетровської області у
особі Будинкоуправління № 2
Гвардійської КЕЧ району, згідно якого
просить:

поновити строк на оскарження
нормативно-правового акту під назвою
«Типовий договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги № 133 від 25.08.2004 року» у зв'язку
із нововиявленими обставинами;

визнати нормативно-правовий акт під
назвою «Типовий договір про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги № 133 від
25.08.2004 року» протиправними;

визнати усі зобов'язання за
нормативно-правовим актом під назвою
«Типовий договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги № 133 від 25.08.2004 року»
протиправними;

витребувати у відповідача усі наявні у
нього докази, що стосуються позовних
вимог для підтвердження.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що під тиском та шантажем нею
25.08.2004 року було підписано
нормативно-правовий акт - «Типовий
договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги № 133 від 25.08.2004 року», умови
якого, в подальшому, відповідач усіма
засобами намагається примусити її
виконувати та всіляко порушує права
позивача та права дітей позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року позивачу відмовлено у відкритті
провадження у справі у зв'язку з тим, що
вказаний спір належить розглядати в
порядку цивільного, а не
адміністративного судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач
оскаржує не рішення суб'єкта владних
повноважень (нормативно-правовий акт
чи правовий акт індивідуальної дії),
яке прийнято у публічно-правових
відносинах, а договір, який має
приватноправовий характер, що, в свою
чергу, виключає розгляд цієї справи в
порядку адміністративного
судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції позивач оскаржив її до
апеляційного суду посилаючись на те, що
відсилання його до суду цивільної
юрисдикції він вважає некоректними.
Просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та відкрити адміністративне
провадження згідно позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
позивач просить визнати не чинним
Типовий договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги № 133 від 25.08.2004 року, який
підписаний між підприємством, що надає
житлово-комунальні послуги -
Домоуправлінням № 2 Гвардійської КЕЧ
району та позивачем,

предметом якого є надання громадянину
розстрочки у погашенні заборгованості
з квартирної плати (плати за утримання
житла) та плати за комунальні послуги
(водо-, тепло-, газопостачання, послуги
водовідведення, електроенергія,
вивезення побутового сміття та рідких
нечистот).

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у відкриття
провадження в адміністративній справі
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач фактично оскаржує не рішення
суб'єкта владних повноважень
(нормативно-правовий акт чи правовий
акт індивідуальної дії), яке прийнято у
публічно-правових відносинах, а
договір, який має приватноправовий
характер, що, в свою чергу, виключає
розгляд цієї справи в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права при
винесенні оскарженої ухвали, виходить
з наступного.

Відповідно до п.п.1,6 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевою самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Згідно з ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Відповідності до ст.11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції відносно того, що оскільки
позивач оскаржує не рішення суб'єкта
владних повноважень
(нормативно-правовий акт чи правовий
акт індивідуальної дії), яке прийнято у
публічно-правових відносинах, а
договір, який має приватноправовий
характер, це виключає розгляд цієї
справи в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, колегія судів вважає, що
даний спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції і повинен
вирішуватись в порядку цивільного
судочинства.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів дійшла висновку про
ухвалення судом першої інстанції
рішення без порушень норм
процесуального права, а тому в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а ухвалу суду
першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 199, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року у справі №804/8355/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко