Справа № 814/3369/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3369/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

представника відповідача
Миколаївського міжрайонного
управління водного господарства-
Куніної С.В..

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 серпня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Миколаївського
міжрайонного управління водного
господарства до Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області про визнання протиправними
та скасування пунктів Вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Миколаївське міжрайонне управління
водного господарства (далі позивач,
МУВГ або Управління) звернулось до
суду першої інстанції з позовом про
визнання протиправним та скасування
п.п.2, 9 Вимоги про усунення порушень та
попередження про неналежне виконання
бюджетного законодавства в частині
незаконного покриття заборгованості
за електроенергію за 2012 рік за рахунок
асигнувань загального фонду кошторису
на 2013 рік, а також преміювання
працівників управління за економію
електроенергії.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправною та скасовано Вимогу про
усунення порушень та попередження про
неналежне виконання бюджетного
законодавства від 12.07.13 за №02-14/538
Вознесенської об'єднаної державної
фінансової інспекції в частині п.9 щодо
повернення 21,77 тис. гривень премії та
коригування розрахунків з Пенсійним
фондом України.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що в період з 29.03.13 по 10.06.13
ревізорами Вознесенської об'єднаної
державної фінансової інспекції
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Миколаївського міжрайонного
управління водного господарства, про
що було складено Акт №02-24/5 (арк.спр.12).

Під час ревізії, окрім інших порушень,
які позивач не оспорює було
встановлено : 1) що у 2013 році за рахунок
коштів загального фонду покрито
заборгованість зі сплати за
електроенергію за 2012 рік в сумі 860,25
гривень; 2) працівникам управління було
виплачено 21,77 тис. гривень премії за
економію електроенергії за другий
квартал 2012 року, хоча у 2012 році було
спожито електричної енергії на суму
більше ніж передбачено кошторисом, у
зв'язку з чим управління її погашало за
рахунок асигнувань загального фонду 2013
року (арк.спр.12).

12.07.13 відповідачем направлено на адресу
Управління Вимогу про усунення
порушень та попередження про неналежне
виконання бюджетного законодавства за
№02-14/538. Серед інших питань у п.2
зазначеної Вимоги вимагалось не
порушувати в подальшому бюджетне
законодавство та не здійснювати
покриття витрат спеціального фонду за
рахунок загального фонду. В п.9 Вимоги
Фінінпекцією вимагається повернути
безпідставно виплачену премію у сумі
21,77 тис. гривень у порядку,
передбаченому ст.ст.130, 133 КЗпП.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача у частині визнання
протиправною та скасування Вимоги про
усунення порушень та попередження про
неналежне виконання бюджетного
законодавства від 12.07.13 за №02-14/538
Вознесенської об'єднаної державної
фінансової інспекції в частині п.9 щодо
повернення 21,77 тис. гривень премії та
коригування розрахунків з Пенсійним
фондом України.

Колегія суддів вважає правильним
такий висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що відповідно до затверджених
річних лімітів асигнувань витрати
Управління за статтею КЕКВ 1163 по сплаті
за електроенергію на 2012 рік не повинні
перевищувати 2385780 гривень. Фактично
профінансовано з бюджету за цією
статтею 2375100 гривень.

Всього протягом 2012 року позивачем
спожито 8140,814 тис. кВт/год на суму 4853825
гривень, тобто більше ніж було
передбачено кошторисом.

В 2013 році Управлінням була погашена
частина цієї заборгованості за рахунок
коштів асигнувань загального фонду
кошторису на 2013 рік в сумі 860254,76 гривень
(арк.спр.19).

Відповідно до ч.3 ст.57 Бюджетного
кодексу України усі надходження і
витрати записуються в тому бюджетному
періоді, в якому вони здійснені.

Частинами 7, 8 ст.13 БК України заборонено
здійснення оплати з загального фонду
бюджету щодо витрат, які повинні бути
покриті за рахунок спеціального фонду,
без внесення відповідних змін до
Державного бюджету або місцевих
бюджетів.

Колегія суддів вважає правильною
позицію суду першої інстанції, що
витрати по електроенергії за 2012 рік
повинно було покрити за рахунок
спеціального фонду, суд погоджується з
позицією ревізорів, що оплата за це за
рахунок загального фонду 2013 року є
бюджетним правопорушенням.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
цієї частини позову.

Також, з матеріалів справи колегія
суддів вбачає, що наказом
Миколаївського обласного управління
водних ресурсів №54 від 15.08.12 було
вирішено направити на преміювання
працівників Миколаївського МУВГ 90970
гривень, а також преміювати начальника
Миколаївського МУВГ Поліщука М.В.
премією 2049 гривень (арк.спр.52).

Наказом начальника Миколаївського
МУВГ №118 премійовано 17 працівників
Управління на загальну суму 21771 гривень
за економію бюджетних коштів,
виділених для сплати за електроенергію
(арк.спр.64, 67).

Під час проведення ревізії, ревізор не
погодився з можливістю преміювання
працівників Управління за другий
квартал 2012 року за економію бюджетних
коштів, які виділяються для сплати за
використану електроенергію, оскільки
за підсумками 2012 року (та другого
кварталу у тому числі) Управління не
лише не зекономило бюджетні кошти за
цією статтею витрат, а ще й перевищило
кошторис, у зв'язку з чим
розраховувалась у 2013 році за рахунок
загального фонду поточного року, про
що йшла мова вище.

Колегія суддів вважає правильною
позицію суду першої інстанції, що
висновки відповідача про
необґрунтованість преміювання
працівників МУВГ за економію
електроенергії, з урахуванням того, що
фактично такої економії не відбулося, а
навпаки допущено перевищення витрат,
передбачених кошторисом, цілком
логічними, справедливими та розумними.
Але, незважаючи на розумність
висновків ревізорів вбачається
неможливість вимагати від керівника та
працівників МУВГ відшкодування
отриманої премії.

Статті 130-133 КЗпП України визначають
підстави та порядок притягнення
працівників та керівників до
матеріальної відповідальності. При
цьому, необхідною умовою притягнення
працівника та керівника до
відповідальності є його вина у
заподіянні шкоди організації.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції щодо
відсутності вини керівника МУВГ , яка
обґрунтована двома обставинами.

Відповідно до п.2 Типового положення
про преміювання працівників бюджетних
експлуатаційних водогосподарських
організацій за економію
електроенергії та бюджетних коштів, що
виділяються для сплати за
електроенергію, яка затверджена
Галузевою угодою між Державним
агентством водних ресурсів України і
Профспілкою працівників
агропромислового комплексу України на
2011-2013 роки, прямо передбачено, що
економія коштів визначається як
різниця вартостей спожитої
електроенергії на перекачку води по
середньому та диференційованому за
зонами тарифами (арк.спр.44). Тобто,
відповідно до Типового положення для
преміювання за економію
електроенергії достатньо встановлення
багатотарифних лічильників і
порівняння отриманого результату з
тарифом зі звичайним лічильником.
Фактичної економії коштів для
преміювання Типове положення не
вимагає.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що рішення про преміювання
працівників, у тому числі керівника
МУВГ, приймалось не керівником МУВГ, а
вищою організацією Миколаївським
обласним управлінням водних ресурсів .
А тому вимагати притягнення до
матеріальної відповідальності
керівника МУВГ за преміювання
працівників, за умови того, що рішення
про преміювання приймалось не ним, а
іншою особою, є невірним.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що ст.1215 ЦК України забороняє
повернення безпідставно набутої
заробітної плати за відсутності
рахункової помилки і
недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області - залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 серпня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Миколаївського
міжрайонного управління водного
господарства до Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області про визнання протиправними
та скасування пунктів Вимоги, - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13
березня 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.