Справа № 826/18520/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної акціонерної компанії «Хліб
України» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Державної
акціонерної компанії «Хліб України» до
відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання
протиправними дій та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Державна
акціонерна компанія «Хліб України»
(далі - Позивач, ДАК «Хліб України»)
звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі - Відповідач, відділ ДВС
Печерського РУЮ) про: визнання
протиправними дій щодо винесення в
рамках виконавчого провадження № 18081106
постанови державного виконавця від
30.10.2013 року про накладення штрафу на ДАК
«Хліб України» у розмірі 1020,00 грн.;
скасування постанови від 30.10.2013 року
про накладення штрафу на Позивача у
розмірі 1020,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.12.2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що у Позивача
були відсутні поважні причини для
невиконання судового рішення, а тому
постанова про накладення штрафу на ДАК
«Хліб України» є правомірною.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, а також
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а постанову
суду першої інстанції - скасувати,
виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, на виконання рішення
Господарського суду м. Києва від 05.02.2008
року у справі № 35/63, залишеного без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2008 року,
Господарським судом м. Києва видано
наказ від 18.06.2008 року № 35/63 про
зобов'язання ДАК «Хліб України»
повернути до державного резерву 114 510,076
тонн пшениці третього класу та 127 189 189,026
тонн пшениці четвертого класу.

Державним виконавцем відділ ДВС
Печерського РУЮ 18.03.2010 року відкрито
виконавче провадження № 18081106 про
примусове виконання наказу
Господарського суду м. Києва від 18.06.2008
року у справі № 35/63.

Постановою державного виконавця від
10.06.2013 року № 18081106 за невиконання
рішення суду на боржника - ДАК «Хліб
України» (далі - Боржник) накладено
штраф в розмірі 680,00 грн.

З метою перевірки виконання
зобов'язання державним виконавцем
11.06.2013 року здійснено вихід за адресою
місцезнаходження Боржника: м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, та встановлено, що
майна, яке боржник зобов'язаний
повернути відповідно до наказу
Господарського суду м. Києва від 18.06.2008
року, не виявлено, про що складено
відповідний акт (а.с. 46).

Позивачем 11.06.2013 року було отримано
повторну вимогу Відповідача від 10.06.2013
року № 81/10 про зобов'язання виконати
рішення суду з встановленням строку
виконання до 5 днів з моменту отримання
даної вимоги.

Однак, за результатами повторної
перевірки виконання ДАК «Хліб України»
рішення суду державним виконавцем
встановлено, що вимогу від 10.06.2013 року
Боржником не виконано, про що
Відповідачем складено акт від 29.10.2013
року (а.с. 50).

У зв'язку з невиконанням рішення суду
від 05.02.2008 року та вимог державного
виконавця, старшим державним
виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ
Кравцовою О.С. винесено постанову про
накладення штрафу на боржника в
розмірі 1020,00 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини,
виходячи з системного аналізу приписів
ст. ст. 1, 2, 6, 18, 24, 75, 89, 90 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 12,
19 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність винесення Відповідачем
оскаржуваної постанови про накладення
штрафу, оскільки посилання ДАК «Хліб
України» на введення Господарським
судом м. Києва мораторію на задоволення
вимог кредиторів стосується лише
грошових зобов'язань боржників, а тому
не може бути визнано поважною причиною
для невиконання рішення суду, яким
Позивача зобов'язано вчинити певні дії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Приписами ч. 1 ст. 27 Закону встановлено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 75 Закону закріплено,
що після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Закону у разі
повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з повторним невиконанням ДАК
«Хліб України» рішення суду від 05.02.2008
року державним виконавцем було
винесено оскаржувану постанову, якою
накладено на Позивача штраф у
подвійному розмірі. Тобто, приймаючи
постанову від 30.10.2013 року про
накладення штрафу на ДАК «Хліб
України» у подвійному розмірі у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 89 Закону,
Відповідач діяв у межах повноважень,
визначених положеннями Законом, у
зв'язку з чим відсутні підстави для
визнання протиправними дій державного
виконавця щодо винесення оскаржуваної
постанови відділу ДВС Печерського РУЮ.

Разом з тим, оцінюючи доводи Апелянта
про поважність причини невиконання
рішення суду у зв'язку з введенням
25.11.2010 року Господарським судом м. Києва
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон про банкрутство), у
редакції, чинній на час прийняття
оскаржуваної постанови, визначено, що
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону про
банкрутство закріплено, що протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Як було встановлено судом першої
інстанції та випливає з матеріалів
справи, державним виконавцем 18.03.2010
року на виконання рішення суду було
зобов'язано Боржника у строк до 7 днів
повернути до державного резерву певну
кількість майна, тобто задовольнити
майнові вимоги стягувача. Проте,
Позивач не виконав повторну вимогу
державного виконавця від 10.06.2013 року
про стягнення майна на користь держави,
посилаючись на поважну причину, яка
унеможливлює таке виконання - введення
25.11.2010 року Господарським судом м. Києва
мораторію на задоволення вимог
кредиторів.

Отже, враховуючи те, що Законом про
банкрутство забороняється стягнення
на підставі виконавчих документів, що
містять майнові вимоги, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
доводів Апелянта щодо наявності
поважних причин для невиконання ним
вимоги державного виконавця від 10.06.2013
року.

Крім того, беручи до уваги
вищезазначене, суд апеляційної
інстанції критично оцінює висновок
суду першої інстанції про те, що даний
мораторій не поширюється на будь-які
матеріальні цінності, крім грошових
коштів.

Аналогічна позиція зазначена у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 15. Так,
Верховним Судом України зауважено, що
дія мораторію не поширюється на
задоволення вимог кредиторів, що
здійснюється боржником у порядку,
встановленому статтею 14 Закону, або
керуючим санацією згідно з планом
санації, затвердженим господарським
судом, або ліквідатором у
ліквідаційній процедурі в порядку
черговості, встановленому статтею 31
Закону. Проте, слід враховувати, що
Законом України від 7 березня 2002 року №
3088-III «Про внесення змін до Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» зі статті 14
Закону виключено норми, які дозволяли
боржникові при проведенні процедури
розпорядження майном одночасно
задовольняти вимоги кредиторів
відповідно до реєстру вимог
кредиторів. Тому боржнику дозволяється
під час процедури розпорядження майном
задовольняти лише ті вимоги
кредиторів, на які згідно з частиною
шостою статті 12 Закону не поширюється
дія мораторію.

Поряд з цим, необхідно зауважити, що
виконання відповідної вимоги
державного виконавця призведе до руху
активів ДАК «Хліб України», що
спричинить порушення умов та порядку
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури, а відтак і досягнення мети
повного або часткового задоволення
вимог кредиторів.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте ухвалив судове рішення з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
скасування постанови про накладення
штрафу було допущено порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу ДАК «Хліб України»
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
акціонерної компанії «Хліб України» -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної акціонерної компанії «Хліб
України» до відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправними дій та
скасування постанови - скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції Кравцової Олени Сергіївни від
30.10.2013 року № 18081106 про накладення на
Державну акціонерну компанію «Хліб
України» штрафу у розмірі 1020, 00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.