Справа № 2а-1584/10/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року
№ 2а-1584/10/1370
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий -суддя
секретар судового засідання -
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Галицького району м.
Львова в інтересах держави в особі
Міністерства палива та енергетики
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі ВП "Держенергонагляд у Західному
регіоні" ДП НЕК "Укренерго" до
Львівського комунального підприємства
"Віра" про стягнення штрафу.
Обставини справи.
Прокурор Галицького району м. Львова
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Міністерства палива та
енергетики Державного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі ВП
"Держенергонагляд у Західному регіоні
"ДП НЕК "Укренерго" з позовом про
стягнення штрафу з ЛКП "Віра" в сумі 3009
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до
відповідача застосовано штрафну
санкцію за порушення законодавства в
галузі електроенергетики та сфери
теплопостачання, яка у передбачений
законом строк відповідачем
добровільно не сплачена.
Ухвалою від 21.04.2010 р. провадження у
справі зупинено до набрання законної
сили рішенням у справі №2а-2756/10/1370,
предметом оскарження у якій є
постанова про накладення на
відповідача штрафної санкції в сумі 3009
грн. Провадження у справі поновлено
ухвалою від 21.03.2014 року.

Представник прокуратури позовні
вимоги підтримав повністю, просить
позов задовольнити.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності

Відповідач представника до суду не
направив, повідомлявся належним чином.

Суд заслухав пояснення представника
прокуратури, повно, всебічно та
об'єктивно оцінив докази, які містяться
у матеріалах справи та

в с т а н о в и в:

Державною інспекцією з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Львівській області 30.03.2009 винесено
Постанову №35 (а.с.8) про накладення на
відповідача штрафу за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфери
теплопостачання у розмірі сто сімдесят
сім неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян (3009 грн.).

Підставою винесення вказаної
постанови є акт перевірки №03-606 від
04.02.2009р. (а.с.7), у якому зафіксовано
невиконання відповідачем припису
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Львівській області від 30.09.2008р. №03-348.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст.18 КАС України, окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Суб'єкти владних повноважень, згідно з
ч.3 ст.6 КАС України, мають право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, передбачених Конституцією та
законами України. У випадках,
установлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб (ч.2 ст.6 КАС
України).

Статтею 121 Конституції України
визначено, що прокуратура України
становить єдину систему, на яку
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Таким основним законом є Закон України
"Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991, із
змінами і доповненнями (далі -Закон №
1789-XII), відповідно до ст. 1 якого, до кола
об'єктів прокурорського нагляду за
додержанням законів в Україні
належать, зокрема, міністерства та інші
центральні органи виконавчої влади,
органи державного і господарського
управління та контролю, місцеві ради,
їх виконавчі органи, військові частини,
політичні партії, громадські
організації, підприємства, установи і
організації, незалежно від форми
власності, підпорядкованості та
приналежності.

Статтею 20 Закону № 1789-XII визначено, що
при виявленні порушень закону прокурор
у межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді,
відповідно до ст. 36-1 Закону № 1789-XII,
полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у
випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Обираючи форму представництва,
передбачену частиною п'ятою цієї
статті, прокурор визначає, в чому
полягає порушення або загроза
порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

Відповідно до ч.2 ст. 60 КАС України, з
метою представництва інтересів
громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням), бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, провадження в
якій відкрито за адміністративним
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду, подає апеляційну,
касаційну скаргу, заяву про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами для
представництва інтересів громадянина
або держави.

Прокурор, який звертається до
адміністративного суду в інтересах
держави, в позовній заяві (поданні)
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. У
разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до адміністративного суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

У рішенні Конституційного Суду України
від 08. 04.1999 року у справі за № 3 -рп/99 (про
представництво прокуратурою України
інтересів держави в арбітражному суді)
зазначено, що "інтереси держави" є
оціночним поняттям, прокурор у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи могло відбутися порушення
матеріальних чи інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Таким чином, при зверненні прокурора до
відповідного суду, прокурор повинен у
позовній заяві обґрунтувати обставини,
які вказують на існування необхідності
захисту інтересів держави.

Подаючи адміністративний позов в
інтересах держави в особі Міністерства
палива та енергетики Державного
підприємства "Національна енергетична
компанія "Укренерго"в особі ВП
"Держенергонагляд у Західному регіоні"
ДП НЕК "Укренерго" до Львівського
комунального підприємства "Віра" про
стягнення штрафу прокурор вбачає
необхідність захисту інтересів
держави щодо забезпечення надходження
коштів до бюджету, тому суд вважає
підставним подання такого позову
прокурором.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип
диспозитивності визначає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідного до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

З огляду на зміст викладених норм
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення несплаченого штрафу,
предметом доказування у даній справі є
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими закон пов'язує
можливість стягнення штрафу у судовому
порядку, обґрунтованість їх розміру,
встановлення факту їх сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

При цьому, питання правомірності
застосування штрафних санкцій не може
бути предметом доказування, оскільки
рішення суб'єкта владних повноважень,
яким такі санкції застосовані не є
предметом судового розгляду, а отже суд
не має права у межах розгляду даної
справи здійснювати його правовий
аналіз.

У відповідності до ст. 5 Закону України
„Про електроенергетику" від 16.10.1997 р. №
575/97-ВР одним із принципів державної
політики в енергетиці являється
створення умов безпеки експлуатації
об'єктів електроенергетики, а також
забезпечення відповідальності
енергопостачальників і споживачів
електричної і теплової енергії. Згідно
із ст. 9 зазначеного Закону державний
нагляд в електроенергетиці здійснює
Державна інспекція з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії.
Державні інспектори з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії мають
право застосовувати у встановленому
Законом порядку санкції до суб'єктів
господарської діяльності за порушення
нормативно-правових актів. За ухилення
або несвоєчасне виконання приписів
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії
суб'єкти господарської діяльності
несуть відповідальність у вигляді
штрафів в розмірі до п'яти тисяч
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Державний нагляд в електроенергетиці
згідно ст. 9 Закону України "Про
електроенергетику" здійснюють
Державна інспекція з експлуатації
електричних станцій і мереж та
Державна інспекція з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, та інші органи,
визначені законодавством України.

Згідно п.2 Положення про порядок
накладення на суб'єктів господарювання
штрафів за порушення законодавства в
галузі електроенергетики та сфері
теплопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1312 від 21.07.1999 р. штрафи за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання накладаються на
суб'єктів господарювання, зокрема, за
ухилення від виконання або несвоєчасне
виконання рішень, приписів,
розпоряджень, інших розпорядчих
документів Національної комісії
регулювання електроенергетики,
Державної інспекції з експлуатації
електричних станцій і мереж, Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної та
теплової енергії та порушення умов
ліцензій.

Відповідальність за ухилення від
виконання або несвоєчасне виконання
припису передбачена ст. 27 Закону
України „Про електроенергетику" і
Постановою Кабінету Міністрів України
№1312 від 21.06.1999 р. „Про затвердження
Положення про порядок накладення на
суб'єктів господарювання штрафів за
порушення законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання".

Відповідно п.10 вищевказаного Положення
суб'єкт господарювання зобов'язаний
сплатити штраф протягом 30 днів з дня
винесення постанови про його
накладення. У випадку несплати штрафу у
зазначений термін він стягується у
судовому порядку.

Правомірність прийняття постанови №35
від 30.03.2009р. про застосування до
відповідача штрафних санкцій
встановлено Львівським окружним
адміністративним судом згідно
постанови у справі №2а-2756/10/1370 від 29.06.2010
року, залишеної без змін відповідно до
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що
встановлені в судовому рішенні іншого
суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4
ст.72 КАС України) є преюдиційними.

З огляду на наведене, оскільки іншого
не було встановлено у визначеному
законом порядку, позов заявлено
прокурором з підстав передбачених
законом, розмір накладеного штрафу та
порядок його накладення позивачем не
порушений, постанова про накладення
штрафу у судовому порядку не скасована,
а отже є законною, штраф відповідачем
добровільно не сплачений, доказів які б
спростовували вищенаведені фактичні
обставини справи, встановлені судом,
відповідачем суду не надано. Відтак суд
вважає позовні вимоги законними,
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Львівського комунального
підприємства "Віра" (м. Львів вул.
Левицького 19, ) до
Державного бюджету України штраф в
сумі 3009 (три тисячі дев'ять) грн.

3. Судові витрати з сторін не
стягуються.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 24.03.2014 р. о 10:00 год.

Суддя
Коморний О.І.