Справа № 514/685/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/55515/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Тарутинському районі Одеської області
на постанову Тарутинського районного
суду Одеської області від 24 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року

у справі № 514/685/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Тарутинському районі
Одеської області

про визнання протиправними дії,
скасування розпорядження та
зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

24.04.2013 ОСОБА_2 звернулась до
Тарутинського районного суду Одеської
області з адміністративним позовом про
визнання протиправним та скасування
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в Тарутинському районі
Одеської області (далі - Управління) від
21.11.2012 №123449, визнання неправомірними
дій відповідача та зобов'язання
здійснити правильне нарахування і
призначення позивачу пенсії за віком,
стягнути невиплачену суму пенсії.

Постановою Тарутинського районного
суду Одеської області від 24.05.2013,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27.09.2013, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження УПФУ в Тарутинському
районі Одеської області від 21.11.2012 №123449
про перерахунок пенсії; зобов'язано
Управління провести вірне призначення,
нарахування та доплату позивачу пенсії
за віком з 28.05.2012 із врахуванням для
обчислення пенсії визначеного у
встановленому порядку показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2011 рік - календарного року, що
передує року нарахування пенсії, з
врахуванням виплачених сум. У решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Управління
оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права та прийняти нове
рішення - про відмову у позові.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що судами попередніх
інстанцій безпідставно не враховано
факт призначення пенсії позивачу за
вислугою років у 2003 році.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_2 просила залишити рішення
судів попередніх інстанцій без змін, а
скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 з 01.09.1982 працювала
вчителем німецької мови
загальноосвітньої школи с. Євгеновка
Тарутинського району Одеської області.

28.11.2003 позивач була звільнена з
займаної посади у зв'язку із виходом на
пенсію за вислугу років.

01.12.2003 ОСОБА_2 прийнята на посаду
вчителя німецької мови
загальноосвітньої школи с. Євгеновка
Тарутинського району Одеської області.

Зазначені відомості підтверджуються
записами в трудовій книжці.

У травні 2012 року позивач звернулась до
Управління із заявою про призначення
пенсії за віком, на підставі чого 08.08.2012
отримала пенсійне посвідчення НОМЕР_1.

Розпорядженням Управління від 21.11.2012
№123449 позивачу було зроблено
перерахунок пенсії за віком за новою
формулою та призначено пенсію
щомісячно у розмірі 1 069,21 грн. У
розрахунок була взята середньомісячна
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях національної економіки
України за 2007 рік на одну особу в цілому
по Україні, у розмірі 1 197,91 грн.

ОСОБА_2 вперше звернулась до Управління
за призначенням пенсії за вислугу
років 01.12.2003.

На підставі вказаної заяви протоколом
відповідача від 19.12.2003 №4/189 позивачу з
01.12.2003 була призначена пенсія за
вислугу років.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що відповідач окрім заяви
позивача про призначення пенсії від
01.12.2003 не надав жодних фактичних
доказів отримання позивачем
призначеної у 2003 році пенсії, зокрема,
ані копії пенсійного посвідчення,
виданого у 2003 році, ані документів, які
підтверджують відкриття у грудні 2003
року особового рахунку на ім'я ОСОБА_2

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що дії відповідача щодо
здійснення перерахунку пенсії
позивачу, замість її призначення, та не
застосування показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2011 рік для цього
були неправомірними.

Крім того, у своєму рішенні суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що протокол відповідача від 19.12.2003 №4/189
був винесений вже після того, як
позивач на підставі статті 7 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
втратив право на отримання пенсії за
вислугу років.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обгрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» звернення
за призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію. При цьому
пенсії за віком і по інвалідності
призначаються незалежно від того,
припинено роботу на час звернення за
пенсією чи вона продовжується. Пенсії
за вислугу років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на цю
пенсію.

Згідно з частиною третьою статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» переведення з одного виду
пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини другої статті 40
цього Закону заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії визначається за
формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс -
середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 у травні 2012 року
зверталась до відповідача саме за
призначенням пенсії, як установлено
судами попередніх інстанцій пенсію за
вислугу років вона у 2003-2012 роках не
отримувала та фактично пенсіонером не
була, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність застосування
Управлінням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передував року
звернення позивача за призначенням
пенсії за віком (за 2011 рік). Також,
зважаючи на установлені обставини
справи, суд касаційної інстанції
вважає, що до спірних відносин у цьому
випадку положення частини третьої
статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосуванню не
підлягають, оскільки у ОСОБА_2 у 2003 році
лише виникло право на отримання пенсії
за вислугу років, проте вона ним не
скористалась і фактично цей вид пенсії
не отримувала, пенсіонером за вислугу
років не була.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України Суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тарутинському районі Одеської області
залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного
суду Одеської області від 24 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.