Справа № 812/897/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/897/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Вороніній Г.М..,

за участю :

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Краснодонської об'єднаної державної
податкової

інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області -
Зелюкіної Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання недійсною
податкової консультації від 24.01.2014 року
№ 271/17-02/02, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання недійсною
податкової консультації від 24.01.2014 року
№ 271/17-02/02.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ОСОБА_1 є фізичною особою -
підприємцем з 2001 року та знаходиться на
загальній системі оподаткування.
Основними видами економіч ної
діяльності є виробництво виробів із
дроту, ланцюгів і пружин (код КВЕД 25.93)
та виро бництво інших текстильних
виробів (код КВЕД 13.99).

В 2010 році позивач придбав нерухоме
майно - будівлю банно-прального
комбінату для використання в своїй
господарській діяльності. Був
розроблений проект реконструкції
будівлі з метою використання для
виробництва виробів з дроту та інших
текстильних виро бів, відповідно до
вимог чинного законодавства України
виконані будівельні роботи, при дбане
та встановлено додаткове виробниче
обладнання. В кінці жовтня 2013 року
будівля була введена в експлуатацію,
про що оформлена декларація про
готовність об'єкта до експлуатації та
зареєстрована інспекцією державного
будівельно-архітектурного контролю
Луганської області була зареєстрована
за № ЛГ03 від 22.10.2013 року.

«09» грудня 2013 року позивач звернувся за
місцем реєстрації до Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Луганській області з
листом № 160 про надання йому податкової
консультації, а саме: чи має він право
документально оформити нарахування
амортизації основних засобів та
віднесення їх до складу валових витрат.

Листом від 24.01.2014 року № 271/17-02/02
відповідачем було надано позивачу
відповідь у порядку ст. 52 ПК України по
суті якої зазначалося, що фізичні особи
- підпри ємці на загальній системі
оподаткування не можуть включати до
складу витрат суму аморти зації
основних засобів, оскільки для цього
необхідно ведення первинних
документів, оформ лених відповідно до
вимог, встановлених ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а для фізичних
осіб - підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством ведення
бухгалтерського обліку складу витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, не перед
бачено.

Отже, ні Податковий кодекс України, ні
Закон України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» не позбавляє права фізичної
особи - підприємця на загальній системі
оподаткування вести бухгалтерський
облік валових витрат основних фондів,
що підлягають амортизації, а
враховуючи норми пункту 44.1 статті ПК
України - зобов'язує пла тника податків
вести облік основних засобів, які в
силу пп. 139.1.5 п. 139.1 статті 139 ПК України
підлягають амортизації.

На думку позивача, висновок
відповідача про відсутність у позивача
права здійснювати облік основних
засобів та, як наслідок, включати до
валових витрат суми амортизації основ
них засобів є невірним.

Позивач просить суд визнати недійсною
податкову консультацію Красно
донської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Луганській
області, яка була надана Фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1 та викладена в
листі від 24.01.2014 року № 271/17-02/02,
повністю.

Зобов'язати Краснодонську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів в
Луганській області надати Фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 нову
податкову консультацію з приводу
поставлених питань з ураху ванням
висновків суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив
суд їх задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, надала
суду письмові заперечення проти
адміністративного позову, відповідно
до яких зазначено, що до складу витрат
фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування не
включається сума амортизації основних
засобів та згідно п.п. 139.1.5. п.139.5. ст..139
ПКУ витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно зі статтями 144 -148
цього Кодексу, з урахуванням пунктів
146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті
148 цього Кодексу. Юридичні особи
відносять амортизацію до складу витрат
та згідно п. 138.2. ст.138 витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
ПКУ і при визначенні оподатковуваного
прибутку необхідні первинні документи,
оформлені відповідно до вимог,
встановлених ст. 9 Закону України від
16.07.1999р. №996-ХГУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", а так як ведення
бухгалтерського обліку складу валових
витрат виробництва (обігу) та основних
фондів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, для фізичних
осіб - підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством не
передбачено.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС
України, суд дійшов висновку про
задоволення позову з огляду на
наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1
зареєстровано в якості фізичної особи -
підприємця виконавчим комітетом
Краснодонської міської ради
Луганської області 22.05.2001 року. Місцем
проживання фізичної особи - підприємця
: АДРЕСА_1 (а.с.8).

З витягу державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вбачається, що позивач здійснює
зокрема такі види діяльності, як виро
бництво інших текстильних виробів (код
КВЕД 13.99) та виробництво виробів із
дроту, ланцюгів і пружин (код КВЕД 25.93)
(а.с.9).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
знаходиться на податковому обліку у
Краснодонській об'єднаній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області з
25.05.2001 року за № 841 (а.с.10).

В 2010 році позивач придбав нерухоме
майно - будівлю банно-прального
комбінату для використання в своїй
господарській діяльності
(реконструкція під «Підприємство по
виготовленню витратних матеріалів для
харчової промисловості»). Був
розроблений проект реконструкції
будівлі з метою використання для
виробництва виробів з дроту та інших
текстильних виро бів, відповідно до
вимог чинного законодавства України
виконані будівельні роботи, при дбане
та встановлено додаткове виробниче
обладнання. В кінці жовтня 2013 року
будівля була введена в експлуатацію,
про що оформлена декларація про
готовність об'єкта до експлуатації та
зареєстрована інспекцією державного
будівельно-архітектурного контролю
Луганської області була зареєстрована
за № ЛГ03 від 22.10.2013 року (а.с.11-13).

09 грудня 2013 року позивач звернувся до
Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Луганській
області з листом № 160 про надання йому
податкової консультації, а саме: чи має
він право документально оформити
нарахування амортизації основних
засобів та віднесення їх до складу
валових витрат (а.с.14).

Листом від 24.01.2014 року № 271/17-02/02
відповідачем було надано позивачу
відповідь у порядку ст. 52 ПК України по
суті якої зазначалося, що фізичні особи
- підпри ємці на загальній системі
оподаткування не можуть включати до
складу витрат суму аморти зації
основних засобів, оскільки для цього
необхідно ведення первинних
документів, оформ лених відповідно до
вимог, встановлених ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а для фізичних
осіб - підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством ведення
бухгалтерського обліку складу витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, не перед
бачено (а.с.15).

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 17 КАС України передбачено, що в
числі інших юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Тому у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податкова консультація
- допомога контролюючого органу
конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування, нарахування та сплати
податків чи зборів, контроль за
справлянням яких покладено на такий
контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового
кодексу України, за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом.

Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

За вибором платника податків
консультація надається в усній,
письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими
органами.

Контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
проводить періодичне узагальнення
податкових консультацій, які
стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню, у тому числі за допомогою
Інтернет-ресурсів.

Пунктом 53.3. статті 53 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків може оскаржити до
суду як правовий акт індивідуальної
дії податкову консультацію
контролюючого органу, викладену в
письмовій або електронній формі, яка,
на думку такого платника податків,
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Вищий адміністративний суд України в
п.1 інформаційного листа від 01.06.2010р.
№781/11/13-10 «Щодо застосування окремих
норм матеріального права під час
розгляду адміністративних справ» (п.1.1)
стосовно індивідуальних правових
актів зазначив, що вони стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.

Загальною рисою, яка відрізняє
індивідуальні акти управління, є їх
виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня
конкретність, а саме: чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх
допомогою конкретних, а саме
індивідуальних, справ або питань, що
виникають у сфері державного
управління; чітка визначеність
адресата - конкретної особи або
осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Відповідно до п. 177.2. статті 177 ПК
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно пункту 177.4. статті 177 ПК України
до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що вклю чаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу («Податок на
прибуток підприємств»).

З вищенаведеного вбачається, що
витрати суб'єкта господарювання, який
не є платником податку на прибуток, але
надає звітність про доходи від заняття
підприємницької діяльністю,
формуються у тому ж порядку як у
платників податку на прибуток.

Відповідно до підпункту 139.1.5. пункту
139.1. статті 139 ПК України, не включаються
до складу витрат витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів та
витрати, пов'язані з видобутком
корисних копалин, а також з придбанням
(виготовленням) нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з
урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146
та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 138.1. статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу «в» підпункту
138.10.2. пункту 138.10. статті 138 ПК України,
до складу інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, зокрема, це витрати на
утримання основних засобів, до яких
відноситься і амортизація.

Отже, що до складу витрат не
включаються витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів. Разом з
тим, ці витрати підлягають амортизації
у порядку, визначному статтями 144 - 146 ПК
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
відрахувань.

Позивач, будучи платником податку на
загаль ній системі оподаткування має
право включати до складу витрат
витрати суми амортизації основних
засобів, які документально
підтверджені та прямо пов'язані із
здійсненням господарської діяльності.

З приводу посилання відповідача на
обов'язкове ведення бухгалтерського
обліку складу валових витрат
операційної діяльності та основних
фондів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, для фізичних
осіб - підприєм ців на загальній
системі оподаткування законодавством
не передбачено, тому до складу витрат
фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування не
включається сума амортизації основних
засобів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Цивільного
кодексу України до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відно син.

Зі змісту частини першої ст. 134
Господарського кодексу України слідує,
що суб'єкт господарювання, який
здійснює господарську діяльність на
основі права власності, на свій розсуд,
одноосібно або спільно з іншими
суб'єктами володіє, користується і
розпоряджається належним йому (їм)
майном, у тому числі має право надати
майно іншим суб'єктам для використання
його на праві власності, праві
господарського відання чи праві
оперативного управління, або на основі
інших форм правового режиму майна,
передбачених цим Кодек сом.

Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що основні засоби -
матеріальні активи, у тому числі запаси
корисних копалин наданих у
користування ділянок надр (крім
вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Такі витрати підлягають амортизації у
порядку, визначному статтями 144-146 ПК
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
відрахувань.

Згідно з підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 ПК України платник податків має право
обирати самостійно метод ведення
обліку доходів і витрат.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законо давства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Відповідно до статей 8, 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» платник податку
самостійно веде бухгалтерський облік.

Закон України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Укра
їні» надає фізичній особі - підприємцю
право вести спрощений облік доходів і
витрат, при цьому не позбавляє його
права вести бухгалтерський облік
валових витрат основних фондів, що
підлягають амортизації.

Крім того, пункт 44.1 статті 44 ПК України
визначає, що Для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Податковий кодекс України та Закон
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» не
позбавляє права фізичної особи -
підприємця на загальній системі
оподаткування вести бухгалтерський
облік валових витрат основних фондів,
що підлягають амортизації, а
враховуючи норми пункту 44.1 статті ПК
України - зобов'язує пла тника податків
вести облік основних засобів, які в
силу пп. 139.1.5 п. 139.1 статті 139 ПК України
підлягають амортизації.

Таким чином, платник податків має право
віднести будь-які витрати до складу
витрат за умови їх здійснення в межах
своєї господарської діяльності,
документального підтвердження
відповідних витрат шляхом оформлення
первинних документів відповідно до
вимог законодавства.

У відповідності до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, з
урахуванням приписів ст. 86 КАС України,
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не довів суду
правомірність спірної податкової
консультації, отже висновок
Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про відсутність у фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 права
здійснювати облік основних засобів та,
як наслідок, включати до валових витрат
суми амортизації основ них засобів є
невірним, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно квитанції № к24/В/12 від 11.02.2014
року позивачем сплачено судовий збір у
сумі 73,08 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Судовий збір у сумі 73,08 грн. підлягає
поверненню позивачу з Державного
бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання недійсною податкової
консультації від 24.01.2014 року № 271/17-02/02, -
задовольнити.

Визнати недійсною податкову
консультацію Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області від
24.01.2014 року № 271/17-02/02, яка була надана
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1.

Зобов'язати Краснодонську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Луганській області надати фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 нову
податкову консультацію з приводу
поставлених питань з урахуванням
висновків суду.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 24
березня 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова