Справа № 820/11094/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р.Справа № 820/11094/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014р.
по справі № 820/11094/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пласт Прінт"

до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

12.11.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Пласт
Прінт" - звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 04.11.2013 року про
визначення податкового зобов'язання
ТОВ "Пласт Прінт" з податку на додану
вартість в сумі 41522,00грн за основним
платежем та 10380,50грн. за штрафними
санкціями.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пласт
Прінт" задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 04.11.2013 року про
визначення податкового зобов'язання
ТОВ "Пласт Прінт" з податку на додану
вартість в сумі 41522,00грн за основним
платежем та 10380,50 грн. за штрафними
санкціями.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ТОВ "Пласт
Прінт", зареєстровано Виконавчим
комітетом Харківської міської ради
28.01.2010 року як юридична особа, включено
до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України з
ідентифікаційним кодом - 20.
(а.с.46-47).

ТОВ "Пласт Прінт" перебуває на обліку як
платник податків в Основ'янській ОДПІ
ГУ Міндоходів у Харківській області з
29.01.2010 року за №20819, зареєстроване
платником ПДВ відповідно до свідоцтва
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №100272228 від 01.03.2010р.
(а.с.45).

Згідно Статуту ТОВ "Пласт Прінт" та
довідки АА №745342 Головного управління
статистики Харківської області,
предметом та видами діяльності
позивача за КВЕД-2010, зокрема, є: інші
види видавничої діяльності; надання в
оренду машин, устаткування та товарів.;
діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих
сферах; діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту; неспеціалізована оптова
торгівля; виготовлення друкарських
форм і надання інших поліграфічних
послуг. (а.с.46-47).

Фахівцями податкового органу на
підставі наказу від 11.10.2013р. №556, згідно
п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78, ст.79 ПК України
проведено документальну невиїзну
позапланову перевірку ТОВ "Пласт Прінт"
() з питань
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ
"Трансіпекс-Захід" (), їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період березень 2012 року, за
результатами якої складено акт від
28.10.2013 року № 1542/20-38-22-01-07/37711780.

Згідно висновків акту перевірки від
28.10.2013 року № 1542/20-38-22-01-07/37711780
податковим органом встановлено
порушення ТОВ "Пласт Прінт" п. 198.1, п.198.2,
п. 198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200, п.201.1
ст. 201 Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
підприємством завищено податковий
кредит з ПДВ у березні 2012 року на суму
41522,00 грн., внаслідок включення до
складу податкового кредиту суми ПДВ з
вартості товару, отриманого від ТОВ
"Трансіпекс-Захід". (а.с.6-19).

На підставі акту перевірки від 28.10.2013
року № 1542/20-38-22-01-07/37711780 Основ'янською
ОДПІ м. Харкова ГУМ у Харківській
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 04.11.2013 року
№, яким ТОВ "Пласт Прінт"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем - податок на додану
вартість у сумі 51902,00грн., у тому числі
за основним платежем - 41522,00грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 10380,50грн. (а.с.20)

Не погодившись із податковим
повідомленням - рішенням № від
04.11.2013 року, позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не надав належних доказів
правомірності висновків акту
перевірки та винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки, факт вказаних порушень
позивачем вимог податкового
законодавства не знайшов свого
підтвердження при судовому розгляді
справи, тому суд першої інстанції
дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 04.11.2013 року
№ винесено з порушенням норм
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою для винесення спірного
податкового повідомлення - рішення
податкового органу слугувало
відображення в акті від 28.10.2013 року
№1542/20-38-22-01-07/37711780 судження суб'єкта
владних повноважень про порушення ТОВ
"Пласт Прінт" вищезазначених вимог
Податкового кодексу України, а саме
формування податкового кредиту з ПДВ
за рахунок відображення в обліку з
податку на додану вартість показників
господарських операцій з ТОВ
"Трасімпекс-Захід", які реально не
відбулись. Так, спеціалістами
Основ'янської ОДПІ м. Харкова
отримано акт від ДПІ у м. Червоноград
Львівської області ДПС від 21.05.2013 року
№438/2200/37711780 "Про результати
документальної позапланової перевірки
ТОВ "Трансіпекс-Захід" код 37711780 з питань
дотримання вимог податкового
валютного та іншого законодавства за
період з 25.06.2011 року по 31.12.2012" (а.с.213-228), з
якого вбачається, що згідно бази даних
1-ДФ середня чисельність працівників,
які перебувають у трудових відносинах
з ТОВ "Трансімпекс-Захід" станом на
01.01.2013 року складає 2 особи. Проведеним
аналізом податкової звітності
платника, до декларацій з податку на
прибуток встановлено, що у платника
відсутні будь-які основні засоби; місце
знаходження суб'єкта господарювання
відповідно до копії виписки її ЄДРЮОП
та ФОП ( 80100, Львівська обл.., м.
Червоноград, вул. Тарнавського,б.1) є
адресою масової реєстрації.
Середньомісячний обсяг оподаткованих
операцій з ПДВ 3,476 млн. грн. Як з'ясовано
перевіркою, проведеною ДПС у м.
Червонограді, Львівської обл., за
період з 25.06.2011року по 31.12.2012 року ТОВ
"Трансімпекс-Захід" не підтвердило свою
діяльність жодним первинним
документом, щодо здійснення
господарської діяльності, відсутній
рух активів, зобов'язань чи власного
капіталу у процесі здійснення
господарської операції, а також у
учасників задекларованих
господарських операцій відсутній
спеціальний податковий статус.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, згідно п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту витрати зі сплати
податку за відсутності податкової
накладної, або за наявності податкової
накладної, оформленої з порушенням
положень ст. 201 Кодексу. Згідно ст. 201
Податкового кодексу України підставою
для відповідальності платника податку
є не підтвердження сум податку,
включеного до податкового кредиту, на
момент перевірки платника податку.
Інших підстав для не включення до
складу податкового кредиту витрат по
сплаті податку чинне законодавство не
передбачає.

З матеріалів справи убачається, що
30.03.2012 року між ТОВ "Трансімпекс-Захід"
(Постачальник) та ТОВ "Пласт Прінт"
(Покупець) укладений договір поставки
№30/03-1, відповідно до умов якого
Постачальник зобов'язується протягом
дії цього договору передати Покупцеві
товари, а Покупець зобов'язаний
прийняти вказані Товари та оплатити
певну грошову суму у порядку та на
умовах, встановлених цим Договором.
(а.с.21-22, том 1)

На виконання зазначеного договору
поставки постачальником ТОВ
"Трансімпекс-Захід" позивачеві
поставлено товар (ламінат с клейовим
шаром, пластик для офсетного друку) що
підтверджується видатковими
накладними: №Т3-000035 від 30.03.2012р., №Т3-000036
від 30.03.2012р., які містять перелік товару,
їх кількість і ціну, по якій вони
поставлені покупцеві. (а.с23-24)

Згідно додаткової угоди до договору №
30/03-1 від 30.03.2012 року витрати з доставки
та перевезення товару здійснюються за
рахунок коштів та силами ТОВ
"Пласт-Прінт" (а.с.9, том справи 2)

Позивачем згідно договору організації
транспортно-експедиційного
обслуговування №14/11 від 30.03.2012 року для
транспортування товару залучено
перевізника - ФОП ОСОБА_1 - з власним
автотранспортом.

Відповідно до товарно-транспортної
накладної серія ТР №30/03-1 від 30.01.2012 року
для транспортування товару виконавцем
- ФОП ОСОБА_1 - доставлено вантаж за
адресою вул. Маршала Конєва, буд. 21, м.
Харків. (а.с.27, том1)

Загальна сума поставленого товару у
березні 2012 року складає 249130,32 грн., в т.ч.
ПДВ 41521,72 грн.

В підтвердження реальності
господарських операцій, що були
проведені в межах договору поставки
№30/03-1 від 30.03.2012 року, укладеного між
ТОВ "Трансімпекс-Захід" (Постачальник)
та ТОВ "Пласт Прінт" (Покупець),
позивачем надані до суду виписані ТОВ
"Трансімпекс-Захід" податкові накладні
від 30.03.2012 року №22, від 30.03.2012 року №23,
(а.с.25-26)

Факт перевезення товару
підтверджується товарно-транспортною
накладною від 30.03.2012 року. (а.с.27, том 1)

В подальшому придбаний товар за
договором поставки №30/03-1 від 30.03.2012
року позивачем використано у власній
господарський діяльності, з метою
виконання умов договорів, укладених
між ТОВ "Пласт Прінт" та ФОП
ОСОБА_2(а.с.58-58а), між ТОВ "Пласт Прінт" та
ТОВ "Контініум -Трейд" (а.с.59-61), ТОВ
"Пласт-Прінт" та ТОВ НПП "Аргон" (а.с. 62-64),
ТОВ "Пласт Прінт" та ТОВ "Пако Холдинг"
(а.с.65-67), ТОВ "Пласт Прінт" та ТОВ "К-Пинт"
(а.с.69-71), ТОВ "Пласт Прінт" та ТОВ
"Хадо-Технологія" (а.с.72-74), ТОВ "Пласт
Прінт" та Благодійним фондом
"Міжнародний Альянс з ВІЛ/СНІД в
Україні" (а.с.76-80) та інших.

Також на виконання умов вказаних
договорів позивачем до матеріалів
справи долучені видаткові та податкові
накладні, якими підтверджується факт
отримання товарів останніми. (а.с. 86-203,
том 1)

Під час розгляду справи, не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст укладених договорів не
відповідає діючому законодавству
України, дійсним намірам сторін та що
ці наміри спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії справ є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки, довідки зустрічної
звірки або акту про неможливість
проведення зустрічної звірки, в яких
викладені висновки про наявність ознак
фіктивної господарської діяльності,
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Таким чином, зазначені відповідачем в
акті перевірки обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
ПДВ у випадку, коли останній виконав
усі передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Адже, Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог
ст. 61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

При цьому, чинне законодавство не
покладає на платника податків
обов'язку перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

Судом першої інстанції правомірно
враховано, що фактичне здійснення
господарських операцій між ТОВ "Пласт
Прінт" та контрагентом підтверджено
первинними бухгалтерськими
документами. З контрагентом проведено
розрахунки, ТМЦ та роботи фактично
отримано та оприбутковано на баланс в
бухгалтерському обліку ТОВ "Пласт
Прінт", та в подальшому використано в
господарській діяльності.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит на
підставі виписаних контрагентом
податкових накладних, отриманих в ході
виконання господарських операцій,
підтверджених належними первинними
документами, що ґрунтується на вимогах
Податкового кодексу України, а отже
донарахування податку на додану
вартість є необґрунтованим.

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання з ПДВ за основним
платежем, тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо скасування
податкового повідомлення - рішення
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 04.11.2013
року.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014р. по
справі № 820/11094/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.