Справа № 2а-1870/10082/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/30038/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Малиніна В.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до прокуратури Сумської області
про визнання протиправим та скасування
наказу, зобов'язаня поновити на посаді,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати протиправним і
скасувати наказ прокурора
Сумської області №1548к від 11.12.2012 року
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" і зобов'язати
відповідача поновити його на
посаді старшого прокурора прокуратури
м. Суми.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 6 лютого 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано і прийнято нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправним і скасовано наказ
прокурора Сумської області №1548к від
11.12.2012 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності» та
зобов'язано поновити позивача на
посаді старшого прокурора прокуратури
м. Суми.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що наказ про звільнення позивача
з посади прийнято відповідачем в межах
його повноважень та з урахуванням
ступеню вини позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що відповідачем не надано доказів
невиконання чи неналежного виконання
позивачем службових обов'язків чи
перевищення повноважень, пов'язаних з
проходженням державної служби.

Судами встановлено, що позивач був
прийнятий на роботу в органи
прокуратури Полтавської області у
вересні 2009 року, де працював до червня
2012 року, і 10.02.2011 року ним складено
Присягу працівника прокуратури.

Наказом прокурора Сумської області
№1348к від 29.10.2012 року позивача
призначено на посаду старшого
прокурора прокуратури м. Суми.

Під час проходження позивачем служби в
органах прокуратури Сумської області
10.12.2012 року було складено рапорт на ім'я
прокурора Сумської області для
вирішення питання про призначення
службового розслідування стосовно
позивача у зв'язку з надходженням до
прокуратури області інформації
Головного управління по боротьбі з
корупцією та організованою
злочинністю Служби безпеки України
щодо його позаслужбових стосунків
корисливого характеру.

Розпорядженням прокурора Сумської
області №120/1 від 10.12.2012 року призначено
службове розслідування.

Позивачем 11.12.2012 року на ім'я
Генерального прокурора України Пшонки
В.П. було надано письмові пояснення.

Наказом прокурора Сумської області
№1548к від 11.12.2012 року "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності" за
порушення вимог Присяги працівника
прокуратури та скоєння проступку, який
порочить працівника прокуратури,
позивача звільнено з посади старшого
прокурора прокуратури м. Суми.

Через два тижні після видання
зазначеного наказу, а саме 25.12.2012 року,
позивача було повідомлено про
можливість ознайомитися зі змістом
висновку щодо наслідків проведеного
стосовно нього службового
розслідування за фактом його
позаслужбових стосунків корисливого
характеру з можливістю надати
заперечення і того ж числа прокурором
Сумської області затверджено даний
висновок. Після цього відповідачем
04.01.2013 року було складено довідку про
ознайомлення позивача вже із
затвердженим висновком, який позивач
підписав із зауваженнями.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
публічна служба - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування. Тобто,
будь-яка державна служба є публічною
службою. Загальними ознаками публічної
служби є те, що це професійна
діяльність осіб, які її обіймають, що
здійснюється на основі Конституції,
законів та інших нормативно-правових
актів, за змістом полягає у виконанні
завдань і функцій держави (органів
державної влади), оплачується з
державних коштів.

Статтею 38 Конституції України
визначено, що громадяни користуються
рівним правом доступу до державної
служби, а також до служби в органах
місцевого самоврядування. Основи
державної служби, відповідно до статті
92 Основного Закону, визначаються
виключно законами України.

Статтею 462 Закону України "Про
прокуратуру" встановлені
підстави для звільнення працівників
прокуратури.

Згідно ч.1 ст.46-1 вказаного Закону
прокурори і слідчі можуть бути
звільнені з роботи на загальних
підставах, передбачених
законодавством про працю.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 461 цього
Закону прокурори і слідчі підлягають
звільненню з органів прокуратури, у
тому числі з позбавленням класного
чину, зокрема, за порушення
"Присяги працівника прокуратури".

В частині 3 ст. 48 Закону України "Про
прокуратуру" зазначено, що за
порушення закону, неналежне виконання
службових обов'язків чи скоєння
ганебного вчинку прокурори несуть
відповідальність згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, який затверджується Верховною
радою України.

За приписами ч. 1 ст.2 Дисциплінарного
статуту прокуратури України,
затвердженого Постановою Верховної
Ради України від 6.11.1991 року N1796-XII,
працівники прокуратури повинні мати
високі моральні якості, бути
принциповими і непримиренними до
порушень законів, поєднувати виконання
своїх професійних обов'язків з
громадянською мужністю,
справедливістю та непідкупністю. Вони
повинні особисто суворо додержувати
вимог закону, виявляти ініціативу в
роботі, підвищувати її якість та
ефективність і сприяти своєю
діяльністю утвердженню верховенства
закону, забезпеченню демократії,
формуванню правосвідомості громадян,
поваги до законів, норм та правил
суспільного життя.

Вимогами п. 1 ст. 8 Дисциплінарного
статуту прокуратури України
дисциплінарні стягнення до
прокурорсько-слідчих працівників, а
також працівників навчальних, наукових
та інших установ прокуратури
застосовується за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків або за проступок, який
порочить його як працівника
прокуратури.

Відповідно до ст.9 Дисциплінарного
статуту прокуратури України
дисциплінарними стягненнями є: догана;
пониження в класному чині; пониження в
посаді; позбавлення нагрудного знаку
"Почесний працівник прокуратури
України"; звільнення; звільнення з
позбавленням класного чину.

Згідно ст. 11 вказаного Статуту,
дисциплінарне стягнення має
відповідати ступеню вини та тяжкості
проступку. Прокурор, який вирішує
питання про накладення стягнення,
повинен особисто з'ясувати обставини
проступку та одержати письмове
пояснення від особи, яка його вчинила. В
разі необхідності може бути призначено
службову перевірку.

Порядок проведення службових
перевірок в органах прокуратури
України встановлюється Інструкцією
про порядок проведення службових
розслідувань та службових перевірок в
органах прокуратури України,
затвердженою наказом Генерального
прокурора України №20 від 06.03.2012 року.

Цією Інструкцією визначаються
підстави та порядок проведення
управлінням внутрішньої безпеки,
Головним управлінням кадрового
забезпечення,
організаційно-контрольним управлінням
та іншими підрозділами Генеральної
прокуратури України, старшими
помічниками прокурорів обласного
рівня з питань внутрішньої безпеки,
підрозділами роботи з кадрами
прокуратур обласного рівня, іншими
посадовими особами органів
прокуратури службових розслідувань та
службових перевірок.

Згідно п. 3.2 цієї Інструкції прокурори
обласного рівня проведення службових
розслідувань та службових перевірок
щодо підпорядкованих їм
прокурорсько-слідчих працівників
доручають кадровим підрозділам,
старшим помічникам прокурорів
обласного рівня з питань внутрішньої
безпеки, а за необхідності -
працівникам інших підрозділів
апаратів зазначених прокуратур.

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції встановлено,
що про призначення службового
розслідування чи службової перевірки
уповноважені керівники органів
прокуратури видають розпорядження, у
якому визначаються одноособове або
комісійне проведення розслідування чи
перевірки, голова та члени комісії,
мета, дата початку та закінчення
розслідування або перевірки.

Строки службового розслідування не
можуть перевищувати двох місяців, а
службової перевірки - одного місяця з
дня їх призначення. Початок службового
розслідування та перевірки
визначається датою підписання
розпорядження про їх призначення, а
завершення - датою затвердження
відповідного висновку керівником. У
цей строк не входить час перебування
особи, стосовно якої проводиться
розслідування чи перевірка, у
відпустці або на лікарняному.

Відповідно до п. 10 зазначеної
Інструкції, при проведенні службового
розслідування чи службової перевірки
повному, об'єктивному і всебічному
з'ясуванню підлягають: обставини події,
у зв'язку з якою проводиться
розслідування чи перевірка (час, місце,
спосіб, наслідки тощо); правомірність
дій чи бездіяльності працівників
прокуратури, що призвели до події чи
безпосередньо передували їй; наявність
у діянні прокурорсько-слідчого
працівника ознак дисциплінарного
проступку, адміністративного
правопорушення, злочину чи іншого
ганебного вчинку, їх мотиви; обставини,
що впливають на ступінь і характер
відповідальності прокурорсько-слідчих
працівників; характеристика особи, що
вчинила порушення (ставлення до
виконання службових обов'язків,
поведінка до порушення тощо); причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, посадові особи, якими вони
допущені; характер і розмір завданих
порушенням збитків, а також можливості
їх відшкодування; обставини
зарахування в органи прокуратури
працівників, які припустились ганебних
вчинків, обґрунтованість призначення
їх на відповідні посади, присвоєння
класних чинів, заохочень та роль їх
безпосередніх керівників у
забезпеченні належної поведінки цих
працівників; правильність і
обґрунтованість прийнятого
відповідними компетентними органами
рішення за фактом події.

Згідно п. 20 Інструкції за
пропозиціями, викладеними у висновку
службового розслідування чи службової
перевірки, прокурорсько-слідчі
працівники можуть бути притягнуті до
встановленої законом
відповідальності.

Дисциплінарне стягнення
застосовується відповідно до вимог
Дисциплінарного статуту прокуратури
України не пізніше одного місяця з дня
затвердження висновку.

Висновок службового розслідування чи
службової перевірки та видані за їх
результатами накази долучаються до
особової справи працівника, стосовно
якого вони проводилися. Матеріали
службового розслідування та службової
перевірки зберігаються в
установленому порядку згідно з
вимогами організаційно-розпорядчих
документів Генеральної прокуратури
України.

Відповідно до ст. 149 Кодексу законів про
працю України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. За
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. При обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Виходячи із системного аналізу
Кодексу законів про працю України,
Закону України "Про прокуратуру",
Дисциплінарного статуту прокуратури
України, припинення державної служби
за порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, який,
задовольняючи позов, правильно виходив
з того, що звільнення за порушення
Присяги це крайній захід, при якому
необхідно дотримуватись
встановленої трудовим законодавством
процедури звільнення і таке звільнення
повинно бути застосоване в разі
використання всіх заходів
дисциплінарного впливу до державного
службовця.

За таких обставин висновок суду
апеляційної інстанції про задоволення
позову ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу прокуратури Сумської
області залишити без задоволення, а
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

В.В.Малинін