Справа № 805/597/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/800/31088/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Лосєв А. М., Сіроша М.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районім.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року

у справі № 805/597/13-а

за позовом Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та

автоматики
«Укрдорзв'язок» в особі філії
«Донецький виробничий

експлуатаційно-технічний
вузол зв'язку»

до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька

Донецької області
Державної податкової служби

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В

Державне підприємство дорожнього
зв'язку, інформаційного забезпечення
та автоматики «Укрдорзв'язок» в особі
філії «Донецький виробничий
експлуатаційно-технічний вузол
зв'язку» (надалі також - позивач)
звернулось до суду до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби (надалі також - ДПІ,
відповідач) про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від 22
травня 2012 року № .

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року позов задоволений частково,
визнано недійсним податкове
повідомлення-рішення від 22 травня 2012
року № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання в розмірі 82532,85
грн. та застосування штрафних санкцій в
розмірі 20633,21 грн., в задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року апеляційні скарги Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики «Укрдорзв'язок» в особі
філії «Донецький виробничий
експлуатаційно-технічний вузол
зв'язку» та Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 р. в
справі № 805/597/13-а залишено без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 2
квітня 2013 року-без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року і ухвалити нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою для нарахування
зобов'язання зі сплати грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в загальному розмірі
364426,26 грн. на підставі податкового
повідомлення-рішення, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 7 травня
2012 року № 66/17-1/03444973 про порушення
позивачем вимог підпунктів 168.1.2, 168.1.5
пункту 168.1 статті 168 Податкового
кодексу України(надалі також - ПК
України; тут і надалі - в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), а саме у зв'язку з тим,
що перерахування податку на доходи
фізичних осіб до бюджету під час
виплати доходів у вигляді заробітної
плати робітникам у 2011-2012 роках
відбувалось не в повному обсязі та
несвоєчасно.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що перевіркою питання
дотримання роботодавцем законодавства
щодо виплати доходів у вигляді
заробітної плати без сплати податків
до бюджету за період з 1 березня 2011 року
по 1 травня 2012 року встановлено, що
станом на 1 травня 2012 року
заборгованість по заробітній платі
складає 305436,20 грн., у томі числі за
листопад 2011 року - 2731,17 грн., грудень 2011
року - 15304,14 грн., січень 2012 року - 71301,98
грн., лютий 2012 року - 102062,39 грн., березень
2012 року - 114036,52 грн.

Станом на 1 травня 2012 року
заборгованість з податку на доходи
фізичних осіб складає 291541,01 грн., в тому
числі за квітень 2011 року - 7137,38 грн.,
травень 2011 року - 24870,72 грн., червень 2011
року - 25365,38 грн., липень 2011 року - 25159,37
грн., серпень 2011 року - 25134,17 грн.,
вересень 2011 року - 18516,61 грн., жовтень 2011
року - 30292,85 грн., листопад 2011 року - 24731,83
грн., грудень 2011 року - 32928,33 грн., січень
2012 року - 24818,72 грн., лютий 2012 року - 25260,16
грн., березень 2012 року - 27325,49 грн.

Згідно обставин встановлених судами
попередніх інстанцій, на думку
відповідача, вказана сума
заборгованості зі сплати податку на
доходи фізичних осіб виникла у зв'язку
з тим, що перерахування податку в день
видачі заробітної плати робітникам
позивач здійснював пропорційно
фактично виданій заробітній платі, але
у зв'язку з тим, що заробітна плата
виплачувалась не у повному обсязі, має
місце заборгованість з податку на
доходи фізичних осіб у кожному місяці,
що перевірявся.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили із
того, що Податковим кодексом України в
редакції, яка була чинною до 6 серпня 2011
року, не встановлений граничний термін
сплати податку з доходів фізичних осіб,
а тому в періоді з 1 квітня 2011 року по 6
серпня 2011 року позивачем не допустив
порушень щодо граничного строку
сплати податку, у зв'язку з цим позивачу
безпідставно збільшено суму грошового
зобов'язання у розмірі82532,85 грн. та
застосовано штрафні санкцій в розмірі
20633,21 грн.

Статтею 168 Податкового кодексу України
визначено порядок сплати податку з
доходів фізичних осіб.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 зазначеної
вище статті ПК України передбачено, що
податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Статтею 168 Податкового кодексу України
не були визначені особливості
перерахування податку з доходів
фізичних осіб до державного бюджету у
випадку нарахування податковим
агентом оподатковуваного доходу, але
не виплати його платнику податку до
набрання чинності 6 серпня 2011 року
Закону України від 7 липня 2011 року №
3609-VІ «Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України».

Підпунктом 63 пункту 1 розділу I
вказаного Закону пункт 168.1 статті 168
Податкового кодексу України доповнено
підпунктом 168.1.5,яким встановлено, що
якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим кодексом для місячного
податкового періоду.

Відтак, з огляду на те, що строк
перерахування податку з доходів
фізичних осіб до бюджету у випадку
нарахування податковим агентом
оподатковуваного доходу, але не
виплати його платнику податку
встановлений Законодавцем з часу
набрання чинності Законом України від 7
липня 2011 року № 3609-VІ «Про внесення змін
до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» (6
серпня 2011 року ), - безпідставним є
висновок відповідача про те, що
позивачем з 1 квітня 2011 року до 6 серпня
2011 року допускались порушення вимог
чинного законодавства щодо строку
сплати податку.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження матеріалами справи та не
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

За правилами статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а
оскаржувані рішення слід залишити без
змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 2 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
А.М. Лосєв

М.В. Сірош