Справа № 2-а/679/158/13
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/287/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Малого
підприємства «АРС» на постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року

у справі № 2-а/679/158/2013

за позовом прокурора м. Нетішина в
інтересах держави в особі Міністерства
палива та енергетики України та
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» від імені і за дорученням
якого діє Відокремлений підрозділ
«Хмельницька АЕС»

до Виконавчого комітету
Нетішинської міської ради

треті особи Мале підприємство
«АРС», Славутська районна державна
адміністрація, ДП «Славутське лісове
господарство»

про визнання протиправним і
скасування рішення та державного акта

В С Т А Н О В И В :

У липні 2010 року прокурор м. Нетішина
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Міністерства палива та
енергетики України, ДП НАЕК
«Енергоатом», від імені і за дорученням
якого діє Відокремлений підрозділ
«Хмельницька АЕС» (далі - ВП ХАЕС), з
позовом до Виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, треті особи
без самостійних вимог: Мале
підприємство «АРС», Славутська районна
державна адміністрація, ДП «Славутське
лісове господарство» про визнання
нечинним пункту 2.5 рішення Виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
народних депутатів Хмельницької
області від 25.11.1993 №129 та визнання
недійсним державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серії І-ХМ №000466 від 09.06.2000.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 25.09.2013,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20.11.2013, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 2.5 рішення Виконавчого комітету
Нетішинської міської ради народних
депутатів Хмельницької області від
25.11.1993 року № 129 та державний акт на
право користування землею серії І-ХМ №
000466 від 09.06.2000.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
МП «АРС» оскаржило їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального та процесуального
права і прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що суди попередніх
інстанцій у своїх рішеннях
безпідставно не застосували до спірних
правовідносин наслідки пропущення
строку звернення до суду з
адміністративним позовом, оскільки про
обізнаність ВП ХАЕС щодо користування
МП «АРС» спірною земельною ділянкою
свідчать наявні в матеріалах справи
письмові докази, а саме згода
генерального директора ВП ХАЕС ОСОБА_2
на передачу в довгострокове
користування третій особі спірної
земельної ділянки під час погодження
встановлення меж земельної ділянки у
січні 2000 року, згода позивача від 10.12.1996
на будівництво МП «АРС» виробничої
бази тощо.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
народних депутатів Хмельницької
області від 25.11.1993 №129 надано в постійне
користування МП «АРС» земельну ділянку
загальною площею 0,5 га, що розташована в
районі відділу обладнання
Хмельницької АЕС, для будівництва
виробничої бази.

На підставі вказаного рішення 09.06.2000
головою Нетішинської міської ради МП
«АРС» виданий державний акт серії І-ХМ
№000466 на право постійного користування
спірною земельною ділянкою.

На підставі рішення тридцять четвертої
сесії Нетішинської міської ради пятого
скликання від 30.09.2008 №32 управління
Держкомзему у м. Нетішині Хмельницької
області для ДП НАЕК «Енергоатом»
видало державний акт від 12.12.2008 серії ЯЯ
№334553 на право постійного користування
земельною ділянкою площею 56,8000 га у м.
Нетішин Хмельницької області для
обслуговування об'єктів «Будівельний
двір». Відповідно до плану меж
земельної ділянки вона межує з землями
Славутського держлісгоспу та
Нетішинської міської ради. При цьому,
як установлено судами, 04.09.2008
Хмельницькою регіональною філією ДП
«Центр державного земельного
кадастру» прийнятий обмінний файл,
внесені записи до Поземельної книги та
відомості до бази даних АС ДЗК.

Таким чином, ВП ХАЕК переоформлено
право користування земельною ділянкою
площею 56,8000 га в м. Нетішині для
обслуговування об'єктів «Будівельний
двір».

27.07.2009 ВП ХАЕС звернувся з листом
№67-515/6553 до МП «АРС», виробничі споруди
та об'єкти якого знаходяться на
земельній ділянці «Будівельний двір»,
із пропозицією укласти договір про
відшкодування витрат на сплату
земельного податку за земельну ділянку
площею 0,57 га. На вказаний лист ВП ХАЕС
отримало відповідь МП «АРС» від 10.08.2009,
в якій останній відмовив в такому
відшкодуванні. Відмова обґрунтована
тим, що користування земельною
ділянкою здійснюється на законних
підставах, зокрема, на підставі
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою від
09.06.2000 серії І-ХМ №000466.

Крім того, судами установлено, що
земельна ділянка «Будівельний двір» ВП
ХАЕК була включена до меж міста Нетішин
лише 16.01.2003 згідно з постановою
Верховної ради України №466-IV «Про зміну
меж міста Нетішин Хмельницької
області».

Беручи до уваги зазначене, а також те,
що станом на 25.11.1993, тобто на час
прийняття оспорюваного рішення
Виконавчим комітетом Нетішинської
міської ради, та на 09.06.2000 (дата видачі
МП «АРС» державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою 0,4971 га), спірна земельна
ділянка знаходилась за межами міста
Нетішин, на територію якого
розповсюджувалась компетенція саме
Нетішинської міської ради щодо
вирішення земельних питань, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшли
обгрунтованого висновку про те, що
25.11.1993 Виконавчий комітет Нетішинської
міської ради прийняв рішення №129 та
виданий на його підставі акт на право
постійного користування серії І-ХМ
№000466 від 09.06.2000 з перевищенням
передбачених законом повноважень.

Таким чином, колегія суддів суду
касаційної інстанції погоджується з
обґрунтованим висновком судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
станом на 1993 рік у Виконавчого комітету
Нетішинської міської ради повноважень
розпоряджатися спірною земельною
ділянкою.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що положення статті 100 КАС України
у цьому випадку застосуванню не
підлягають з огляду на таке.

З матеріалів справи судами попередніх
інстанцій установлено, що позивачу
достовірно стало відомо про оспорюване
рішення та акт на право постійного
користування спірною земельною
ділянкою з листа МП «АРС» від 10.08.2009 №79.
Тобто, що річний строк звернення до
суду з адміністративним позовом МП
«АРС» не пропущено.

Під час дослідження матеріалів справи
судом першої інстанції установлено, що
наявний у протоколі встановлення меж
земельної ділянки від 13.01.2000 підпис
навпроти прізвища генерального
директора ВП ХАЕС ОСОБА_2 не належить
цій особі. Зазначеного сторони у справі
не заперечували.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що твердження МП «АРС»
про обізнаність позивача щодо
існування оспорюваного рішення від
25.11.1993 №129 до 2009 року та відсутності
підстав для вилучення земельної
ділянки в установленому порядку є
необґрунтованими.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаними висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 10 Земельного кодексу України (у
редакції Закону України від 05.05.1993 N
3179-XII) до відання міських Рад народних
депутатів у галузі регулювання
земельних відносин на їх території
належить передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди, у порядку,
встановленому статтями 17 і 19 цього
Кодексу.

У той же час, пунктом 1) частини першої
статті 11 цього Кодексу було визначено,
що передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування у
порядку, встановленому статтями 17 і 19
цього Кодексу, належить до відання
районних Рад народних депутатів на їх
території.

Отже, правильним є висновок судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
у Виконавчого комітету Нетішинської
міської ради компетенції
розпоряджатися спірною земельною
ділянкою станом на 1993 рік.

Пунктами 1, 4 статті 70 КАС України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Ураховуючи, що судами попередніх
інстанцій на підставі належних доказів
установлено, що позивач довідався про
оспорюване рішення відповідача з листа
МП «АРС» від 10.08.2009 №79, інших належних
та допустимих доказів, які б свідчили
про обізнаність позивача щодо
існування оспорюваного рішення від
25.11.1993 №129 до серпня 2008 року судами не
отримано, колегія суддів погоджується
з позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності правових підстав для
застосування положень статті 100 КАС
України.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу малого підприємства
«АРС» залишити без задоволення.

Постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.