Справа № 2а-1328/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.
Справа № 157/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2010 року в справі за позовом Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області до Львівського
комунального підприємства
«Шляхово-ремонтне підприємство
Залізничного району» про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області до Львівського комунального
підприємства «Шляхово-ремонтне
підприємство Залізничного району» про
прийняття рішення про стягнення із ЛКП
«Шляхово-ремонтне підприємство
Залізничного району» в дохід
Держбюджету Залізничного району м.
Львова 30012,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що застосування
відповідачем тарифів за оформлення
документів дозвільного характеру є
неправомірним та непередбаченим
чинним законодавством.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідач здійснював діяльність з
опрацювання документації з виконання
ремонтних робіт на території м. Львова
на підставі та відповідно до чинного
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову в частині
відмови у задоволенні позову та
прийняти нову, якою задоволити позовні
вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що рішення
Львівської міської ради № 581 від 31
липня 2009 року є нечинним. Також вказано,
що лише законами, які регулюють
відносини, пов'язані з одержанням
документів дозвільного характеру,
встановлюється платність або
безоплатність видачі документів.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що перевіркою Львівського
комунального підприємства
«Шляхово-ремонтне підприємство
Залізничного району» проведеною
Державною інспекцією з контролю за
цінами у Львівській області,
результати якої відображено в акті від
21 грудня 2009 року № 760, виявлено
порушення відповідачем ст. 4 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ухвали Львівської міської
ради від 26 жовтня 2000 року № 816. В
результаті відповідач одержав
необґрунтовану виручку загальна сума
якої за період 17 вересня 2009 року 27
листопада 2009 року становить 1004,00 грн.

На підставі вказаного акту Державною
інспекцією цін у Львівській області
прийняте рішення № 337 від 23 грудня 2009
року про застосування до відповідача
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін на суму 30012,00
грн. (порушення 10004,00 грн. + штраф у двох
кратному розмірі (10004,00 грн. х 2).

Згідно рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради «Про порядок
видачі дозволів щодо виконання
ремонтних робіт на території м. Львова
та здійснення контролю за відновленням
благоустрою» від 31 липня 2009 року № 581
делеговано повноваження щодо
опрацювання документації з виконання
ремонтних робіт на території м. Львова,
здійснення контролю за дотриманням
порядку проведення робіт, термінами,
якістю їх виконання та відновлення
благоустрою ЛКП «Шляхово-ремонтне
підприємство Залізничного району» - у
Залізничному районі (пп. 3.5. п. 3.) та
затверджено тариф у розмірі 350,00 грн. за
послугу для підприємств щодо
опрацювання документації з виконання
ремонтних робіт на одному об'єкті,
здійснення контролю за дотриманням
порядку проведення робіт, термінами та
якістю їх виконання та відновлення
благоустрою на території м. Львова (п. 5).

Згідно ч.1 ст. 144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обовязковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Згідно з ч. 11 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування доводяться до відома
населення; і на вимогу громадян їм може
бути видана копія відповідних актів
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування.

Листом юридичного управління
Львівської міської ради від 12 березня
2010 року № 1104/вих. 689 підтверджується, що
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради № 581 від 31
липня 2009 року «Про порядок видачі
дозволів щодо виконання ремонтних
робіт на території м. Львова та
здійснення контролю за відновленням
благоустрою» є чинне та не скасоване у
встановленому законодавством порядку.
Згідно п. 5.4 рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1438
від 26 грудня 2006 року «Про регламент
виконавчого комітету Львівської
міської ради» рішення виконавчого
комітету, яке встановлює певні правила,
порядок дій, затверджує певне
положення, набирає чинності з моменту
його оприлюднення у засобах масової
інформації (в т.ч. і електронних).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
необґрунтованим посилання позивача на
те, що рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради «Про порядок
видачі дозволів щодо виконання
ремонтних робіт на території м. Львова
та здійснення контролю за відновленням
благоустрою» від 31 липня 2009 року № 581 не
набуло чинності у встановленому
законодавством порядку оскільки ним не
наведено жодного доказу в
підтвердження цієї позиції, як і не
наведено жодного судового рішення, яке
набрало законної сили, яким було б
скасовано вказане рішення № 581.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти ради, сільського,
селищного, міського голови, голови
районної у місті ради, виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті ради, прийняті в межах
наданих їм повноважень, є обов'язковими
для виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Виходячи з вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції зазначає, що
неправомірність встановлення тарифів
та стягнення плати за опрацювання
відповідної документації не є
предметом даного спору та стосується
не відповідача, а суб'єкта владних
повноважень - виконавчого комітету
Львівської міської ради, рішення якого
відповідач зобов'язаний виконувати.

В підтвердження того, що Львівське
комунальне підприємство
«Шляхово-ремонтне підприємство
Залізничного району» здійснювало
діяльність з опрацювання документації
з виконання ремонтних робіт на
території м. Львова та здійснення
контролю за дотриманням порядку
проведення робіт, термінами та якістю
їх виконання та відновлення
благоустрою із стягненням за це плати у
розмірі 350,00 грн. є наявність
відповідних договорів щодо здійснення
контролю за виконанням ремонтних робіт
і відновленням благоустрою на
території м. Львова, відповідні рахунки
та акти здавання приймання робіт.

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що Львівське
комунальне підприємство
«Шляхово-ремонтне підприємство
Залізничного району» здійснювало
діяльність з опрацювання документації
з виконання ремонтних робіт,
здійснення контролю за дотриманням
порядку проведення робіт, термінами та
якістю їх виконання та відновлення
благоустрою із стягненням за це плати у
розмірі 350,00 грн. на підставі та
відповідно до чинного рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради «Про порядок видачі
дозволів щодо виконання ремонтних
робіт на території м. Львова та
здійснення контролю за відновленням
благоустрою» від 31 липня 2009 року № 581.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2010 року в справі № 2а-1328/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук