Справа № 258/9945/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Подолянчук
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
справа №258/9945/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Гайдар А.В., Чебанов О.О.

при секретарі судового засідання
Єгоровій К.М.

за участю

позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Кольцова О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 04 лютого 2014 року по
адміністративній справі № 258/9945/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька про визнання дій
незаконними та зобов'язання виконувати
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду у повному
обсязі, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання незаконними дій УПФУ у
Кіровському районі м. Донецька щодо
незаконного припинення виконання
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня
2008р. та зобов'язання УПФУ у Кіровському
районі м. Донецька негайно виконати
вказане рішення суду у повному обсязі.

Свої вимоги позивач аргументував тим,
що відповідач - УПФУ у Кіровському
районі м. Донецька, як суб'єкт владних
повноважень, до 01 листопада 2011р.
виконував вказану постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня
2008р., а потім відповідачем безпідставно
та незаконно було зроблено перерахунок
його пенсії, внаслідок чого розмір його
пенсії значно зменшився, чим було
порушено його право, яке встановлене
постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2008
р.

Такі дії відповідача, з огляду на
положення ст..17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» та рішення Європейського суду
з прав людини «Цибулько та інші проти
України», вважає протиправними.

Просив ухвалити судове рішення, яким
визнати дії УПФУ у Кіровському районі
м. Донецька щодо припинення виконання
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2008
р. незаконним, зобов'язати УПФУ у
Кіровському районі м. Донецька негайно
виконати рішення суду в повному обсязі.

Постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 04 лютого 2014 року по
адміністративній справі № 258/9945/13-а у
задоволенні позову відмовлено (а.с.41-44).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. (а.с.46).
Вказує на необхідності виконання
судового рішення.

Позивач в судовому засіданні наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
зазначив, що в органи державної
виконавчої служби він не звертався, а
судове рішення виконувалось
добровільно.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 серпня 2008 р. зобов'язано УПФ
України в Кіровському районі
м.Донецька здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'я в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком починаючи з 1 березня 2007
року.

Як вбачається з матеріалів пенсійної
справи, які досліджувались в судовому
засіданні, зазначене судове рішення
суду апеляційної інстанції, після
отримання його відповідачем, було
самостійно виконане пенсійним фондом
шляхом прийняття розпорядження від
25.11.2009 року, 02.12.2009 року про перерахунок
пенсії позивача.

З огляду на зазначене судове рішення є
виконаним повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції
від 13.08.2008 року примусовому виконанню
через органи державної виконавчої
служби не піддавалась.

Крім того, як вбачається з розпоряджень
від 12.11.2011 року та 24.01.2012 року позивачу
був проведений перерахунок пенсії
внаслідок змін, що відбулися у
законодавстві.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами з огляду на підстави
звернення до суду, колегія суддів
зазначає наступне.

З 01.11.2011 року відповідач припинив
здійснювати виплату пенсії позивачу у
розмірі визначеному судом. Підстави
припинення, зміни у законодавстві, які
регулюють спірні правовідносини.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
посилається на те, що відповідач
протиправно не виконує рішення суду
відносно нарахування його пенсії, чим
порушує його права. Тобто, виходячи з
підстав звернення до суду, які обрав
для себе позивач та предмету заявлених
вимог, суть спору полягає у належному
виконанні судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що питання,
пов'язані з виконанням судових рішень в
адміністративних справах, встановлені
Розділом V.

Так, статтею 255 КАС України встановлені
наслідки набрання законної сили
судовим рішенням, безпосередньо щодо
обов'язковості їх виконання на всій
території України. Обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Порядок виконання судових рішень в
адміністративних справах визначений
статтею 257 КАС України. Судове рішення,
яке набрало законної сили або яке
належить виконати негайно, є підставою
для його виконання (частина 2).

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження"
(частина 4).

Колегія суддів зазначає, після
прийняття судового рішення, яке набуло
законної сили відносно порушеного
відповідачем права позивача, усі
питання, які пов'язані з його
виконанням перебувають в площинні
відносин та є стадією виконання такого
рішення, що врегульовано Законом
України "Про виконавче провадження".
Належне або неналежне виконання своїх
обов'язків відповідачем, є питанням
належного виконання своїх обов'язків
органу ДВС з приводу реалізації своїх
функціональних обов'язків щодо
належного виконання такого рішення.

Колегія суддів зазначає, що
перерахунок пенсії позивачу
здійснюється на підставі
розпорядження, яким змінений розмір
призначений за судовим рішенням розмір
пенсійних виплат з огляду на зміни що
відбулися в законодавстві.

Зазначене розпорядження є певним
рішенням суб'єкту владних повноважень
в межах пенсійного забезпечення, яке
створює відповідні правові наслідки
для позивача. Як встановлено в судовому
засіданні, позивач не оскаржував в
судовому порядку ні рішення
відповідача, внаслідок не згоди з
проведеним перерахунку пенсії у бік
зменшення розміру пенсійних виплат, не
звертався до суду з вимогами щодо
захисту його порушеного права такими
діями або рішенням відповідача.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про зобов'язання відповідача
виконати судове рішення, позивач обрав
не належний спосіб судового захисту, що
є підставою для відмови у задоволення
позову. В даному випадку ні положеннями
Закону України Закону України від
28.02.1991 року № 796 «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ні положенням КАС України
не передбачено можливості звернення з
такими вимогами.

Тобто, такого способу судового заходу,
як звернення до суду з вимогами про
зобов'язання відповідача виконати
судове рішення з приводу нарахування
та виплати пенсії, згодом (як можливий
варіант у майбутньому) зобов'язати
відповідача виконати рішення суду,
яким зобов'язано виконати судове
рішення та так далі, не існує.

Застосування у даному випадку рішення
Європейського суду з прав людини у
Справі «Цибулько та інші проти
України» від 20.06.2013 року в межах цієї
справи є несприйнятливим з огляду на
різний предмет правового регулювання.
В даному випадку питання полягає не у
тривалому невиконані судового рішення,
або відсутності ефективних засобів
правового захисту для відшкодування
збитку, створеного таким невиконанням,
це не є предметом спору, а питання
полягає у спонуканні відповідача
виконувати судове рішення.

Після ухвалення постанови суду про
захист порушеного права позивача,
настає стадія належного виконання
судового рішення, яке підлягає
виконанню (у випадку його не
добровільного виконання) в порядку
примусового відповідними органами, на
яких покладений такий обов'язок, в
даному випадку на органи ДВС за
правилами Закону України «Про
виконавче провадження».

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, з вищенаведених підстав.

Підстави для відмови у задоволенні
позовних вимог зазначенні судом першої
інстанції є в даному передчасними.
Позивач не звертався з позовом до суду
за захистом порушеного права з підстав
наведених судом. В той же час постанова
суду не підлягає скасуванню, з огляду
на правильне вирішення справи по суті
та колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що у випадку безпідставного
припинення здійснення нарахування та
виплати відповідачем пенсійних виплат
після 01.11.2011 року з підстав змін, що
відбулись в законодавстві, що
регулюють спірні правовідносини щодо
розміру таких пенсійних виплат, то
питання по перерахунку пенсії за
період, який виник через декілька років
після ухвалення судом рішення, їх
правомірність, може бути предметом
іншого судового розгляду з огляду на
різний предмет правового регулювання
розміру таких виплат, який існував на
час ухвалення судового рішення, та тих
змін, що відбулися після (за умови
звернення до місцевого загального суду
як адміністративного суду з позовом в
загальному порядку).

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 04 лютого 2014 року по
адміністративній справі № 258/9945/13-а -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 20
березня 2014 року. У повному обсязі
складена 21 березня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
А.В. Гайдар

О.О. Чебанов