Справа № 2а-3926/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Підприємство «КИЇВ» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство
«КИЇВ» до Державної податкової
інспекції в Печерському районі міста
Києва про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Підприємство «Київ»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 22 квітня 2011
року № /0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2012 року в задоволенні позовних
вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
08 листопада 2010 року ТОВ «Підприємство
«Київ» через поштове відділення
направили до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва декларацію з податку на прибуток
підприємства за ІІІ квартали 2010 року
разом із Додатком К1/1 до рядків 01.2, 01.5,
04.2, 04.10, 04.12 та 07 декларації та
пояснювальною запискою, які були
отримані останньою 10 листопада 2010 року,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями опису
вкладення у цінний лист, фіскального
чеку від 08 листопада 2010 року та
повідомлення про вручення поштового
відправлення та не заперечується
сторонами.

Позивач подав до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва скаргу від 08 листопада 2010 року
№250, в якій, посилаючись на
безпідставність дій посадових осіб
щодо відмови у прийнятті декларації з
податку на прибуток за 9 місяців 2010 року
просили прийняти та зареєструвати
податкову декларацію.

Державна податкова інспекція у
Печерському районі міста Києва листом
№ 64540/10/28-611 (вх. №188 від 29 листопада 2010
року) у відповідь на скаргу ТОВ
«Підприємство «Київ» від 08 листопада
2010 року № 250 повідомила, що подана
декларація з податку на прибуток
підприємства за 9 місяців 2010 року
прийнята та зареєстрована згідно
чинного законодавства.

В свою чергу, листом від 18 листопада 2010
року № 63389 Державна податкова
інспекція у Печерському районі міста
Києва «Про невизнання звітних
документів» на підставі підпункту 4.1.2
п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» не визнала
податкову декларацію за податку на
прибуток підприємств за 9 місяців 2010
року ТОВ «Підприємство «Київ»,
посилаючись на заповнення її всупереч
вимогам Порядку складання декларації з
податку на прибуток підприємства від 29
березня 2003 року № 143, та запропонувала
подати нову декларацію, оформлену
належним чином. Вказаний лист був
отриманий уповноваженою особою ТОВ
«Підприємство «Київ» Науменко Є.П.
(головний бухгалтер) 18 листопада 2010
року під підпис.

Державна податкова інспекція у
Печерському районі міста Києва провела
камеральну перевірку ТОВ
«Підприємство «Київ» з питання
неподання або несвоєчасного подання
податкової звітності з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року, за
результатами якої було складено акт
від 22 квітня 2011 року № 1530/15-11.

Перевіркою встановлено не подання
декларації з податку на прибуток за 9
місяців 2010 року в порушення підпункту
49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України із граничним строком подання -
09 листопада 2010 року.

Наведені обставини слугували
підставою для прийняття 22 квітня 2011
року спірного податкового
повідомлення-рішення №/0, яким за
порушення підпункту 49.18.2 п. 49.18 ст. 49
Податкового кодексу України до ТОВ
«Підприємство «Київ» застосовано
штрафні (фінансові) санкції в сумі 170,00
грн. За результатами адміністративного
оскарження до вищестоящих податкових
органів вказане рішення залишено без
змін.

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи та норми
матеріального права.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового
кодексу України неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Виходячи з приписів пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа
контролюючого органу порушує норми
абзацу першого цього підпункту,
платник податків зобов'язаний до
закінчення граничного строку подання
декларації надіслати таку декларацію
поштою з описом вкладеного та
повідомленням про вручення, до якої
долучається заява на ім'я керівника
відповідного контролюючого органу,
складена у довільній формі, із
зазначенням прізвища службової
(посадової) особи, яка відмовилася
прийняти декларацію, та/або із
зазначенням дати такої відмови. При
цьому декларація вважається поданою в
момент її вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Аналіз зазначених норм матеріального
права вказує на те, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
податкового органу.

Разом з тим, апеляційна інстанція не
може не погодитися з доводами суду
першої інстанції, що чинним
законодавством податковому органу
також надано право не визнати
податкову звітність, отриману і
заповнену платником податку всупереч
правилам, визначеним у затвердженому
порядку її заповнення, у випадку, якщо в
ній не зазначено обов'язкових
реквізитів, вона не підписана
відповідними посадовими особами, не
скріплена печаткою платника податку. В
такому випадку декларація вважається
неподаною.

Слід зауважити, що рішення податкового
органу про невизнання податкової
декларації може бути оскаржено
платником податку в адміністративному
або судовому порядку.

Матеріали справи не містять жодних
доказів оскарження вказаного рішення
про невизнання податкової декларації
позивача за ІІІ квартал 2010 року в
адміністративному або судовому
порядку.

Посилання апелянта на неотримання
такого рішення не можуть бути прийняті
до уваги судом апеляційної інстанції,
так як вони спростовується підписом
головного бухгалтера ТОВ
«Підприємство «Київ» Науменко Є.П. на
вказаному рішенні про його отримання 18
листопада 2011 року. Жодних спростувань
даної обставини апелянтом не наведено.

Крім того, судом першої інстанції
правомірно зауважено про невизнання
податкової декларації було зазначено в
рішенні ДПА у м. Києві від 29 липня 2011
року № 7841/10/25-114 за результатами
розгляду скарги позивача на спірне
податкове повідомлення-рішення. При
цьому, колегія суддів підтримує
позицію суду першої інстанції, що
перевірка судом правомірності рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва про
невизнання податкової декларації від 18
листопада 2010 року №63389 виходить за межі
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, для
оцінки спірного рішення по даній
справі.

Крім того, доводи апелянта відносно
неправомірності застосування до
позивача штрафних санкцій на підставі
Податкового кодексу України у зв'язку з
неподанням податкової декларації до
набрання ним чинності визнаються судом
помилковими з огляду на положення ч. 1
ст. 58 Конституції України, що на момент
вчинення порушення Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ був
передбачений такий же розмір
відповідальності в сумі 170, грн. за не
подачу податкової декларації, що
встановлений ст. п. 120.1 ст. 120 ПК України,
на підставі якої до позивача і була
застосована відповідальність спірним
рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено обґрунтованість
і законність прийнятого спірного
податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права. Оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Підприємство «КИЇВ» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 21 травня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
07.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.