Справа № 804/2578/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р. Справа № 804/2578/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кучми К.С., розглянувши в порядку
письмового провадження у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ» до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що відповідачем у
період з 20.08.2013 року по 27.08.2013 року була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ», як суб'єкта господарської
діяльності. За результатами перевірки
відповідачем був складений акт
№405/224/32952501 від 28.08.2013 року «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ТОВ «Фірма
«ВІП-ГАРАНТ» під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ» за
період травень-листопад 2012 року». Акт
позивачем був підписаний із
зауваженнями та останнім були подані
письмові заперечення до акту, які були
залишені податковим органом без
розгляду. На підставі висновків
відображених в акті перевірки
Лівобережною ОДПІ було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 11.09.2013 р., яким позивачу було
донараховано 843 041, 25 грн., з яких: 674 433
грн. - за основним платежем та 168 608,25 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач вважає прийняте відповідачем
податкове повідомлення-рішення
протиправним посилаючись на те, що
викладені в акті перевірки факти та
висновки відповідача є безпідставними,
оскільки ґрунтуються на припущеннях і
не містять достатніх фактичних даних
на підтвердження виводів про
нікчемність правочинів. Крім того,
відповідач встановивши на підставі
власних припущень недійсність
(нікчемність) укладеного позивачем
правочину та порушення ним норм
цивільного законодавства, без
встановлення в передбаченому
законодавством порядку будь-яких
фактичних обставин та належних
доказів, перевищив надані йому
повноваження. За таких обставин,
позивач просив суд: визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
ОДПІ від 11.09.2013 року № на суму 843
041,25 грн. (674 433,00 грн. - за основним
платежем, 168 608,25 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила суд позов
задовольнити та зазначила, що надала
суду всі докази в обґрунтування
заявлених позовних вимог та не
заперечувала проти подальшого
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином,
заперечень проти позову не надав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ» ()
зареєстроване, як суб'єкт
господарської діяльності 20.05.2004 року
Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
перебуває на обліку в Лівобережній
об'єднаній державній податковій
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з 09.06.2004 р. №
4548.

ТОВ «ФІРМА «ВІП-ГАРАНТ» здійснює
охоронні послуги та має відповідну
ліцензію МВС України серії АВ №582059 від
09.12.2010 року на надання послуг з охорони
власності та громадян.

Судом також встановлено, що у період з
20.08.2013 року по 27.08.2013 року Лівобережною
ОДПІ була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«ФІРМА «ВІП-ГАРАНТ», як суб'єкта
господарської діяльності. За
результатами перевірки відповідачем
був складений акт № 405/224/32952501 від 28.08.2013
року «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ТОВ «ФРМА
«ВІП-ГАРАНТ» () під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ
«АЛЬЯНС-ІСТ» () за період
травень-листопад 2012 року».

Згідно висновків акту перевірки від
28.08.2013 року встановлені порушення ТОВ
«ФІРМА «ВІП-ГАРАНТ»:

-нереальність здійснення
господарських відносин ТОВ «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ», а саме: встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення ТОВ
«ФІРМА «ВІП-ГАРАНТ» операцій по
ланцюгу з постачальником ТОВ
«АЛЬЯНС-ІСТ» за травень-листопад 2012
року;

-в порушення п.198.2., п.198.3., п.201.1. ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додатну вартість у травні-листопаді 2012
року на суму 674 433, 00 грн., у т.ч.: у травні
2012 року на суму 148 857, 00 грн.; у червні 2012
року на суму 81 840, 00 грн.; у липні 2012 року
на суму 81 840, 00 грн.; у серпні 2012 року на
суму 80 348, 00 грн.; у вересні 2012 року на
суму 80 348, 00 грн.; у жовтні 2012 року на суму
85 740, 00 грн.; у листопаді 2012 року на суму
115 460, 00 грн.

На підставі висновків відображених в
акті перевірки Лівобережною ОДПІ було
прийняте спірне податкове
повідомлення-рішення № від 11.09.2013
р., відповідно до якого позивачу було
донараховано 843 041, 25 грн., з яких: 674 433
грн. - за основним платежем та 168 608,25 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями.

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення №
від 11.09.2013 р. є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Так, 30.04.2012 року між ТОВ «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ» та ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ» був
укладений договір № 43005, відповідно до
умов якого позивач доручив останньому
здійснення пошуку об'єктів для охорони,
що стосується фізичної охорони,
супроводу вантажів чи фізичних осіб,
охорона за допомогою службових собак,
охорона групами реагування, технічна
охорона та інші види охорони; монтажу
охоронних систем, навчання в учбовому
центрі, правовий аналіз вхідної
документації, складання проектів
договорів, роботу по погашенню
простроченої ДЗ, усне консультування з
правових, адміністративних та інших
питань.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: актів надання послуг №113034 від
30.11.2012 року, №103111 від 31.10.2012 року, №93007
від 30.09.2012 року, №ОУ-83115 від 31.08.2012 року,
№73105 від 31.07.2012 року, №63007 від 30.06.2012
року, №53117 від 31.05.2012 року, на виконання
умов зазначеного договору ТОВ
«АЛЬЯНС-ІСТ» надало послуги з
складання проектів договорів,
здійснило правовий аналіз вхідної
документації, роботу по погашенню
простроченої дебіторської
заборгованості, надавало усне
консультування з правових,
адміністративних та інших питань
господарської діяльності, інші
послуги, також надавало консультаційні
послуги щодо проведення навчання на
базі учбового центру.

Реальність проведених господарських
операцій позивач підтверджує наданими
копіями первинних документів, а саме:

-договору № 43005 від 30.04.2012 року;

-податкових накладних №930 від 30.11.2012
року, №845 від 30.09.2012 року, №664 від 31.10.2012
року, №765 від 31.08.2012 року, №526 від 31.07.2012
року, №442 від 30.06.2012 року, №331 від 31.05.2012
року;

-актами надання послуг №113034 від 30.11.2012
року, №103111 від 31.10.2012 року, №93007 від
30.09.2012 року, №ОУ-83115 від 31.08.2012 року, №73105
від 31.07.2012 року, №63007 від 30.06.2012 року,
№53117 від 31.05.2012 року;

-платіжних доручень №773 від 22.11.2012 року,
№738 від 08.11.2012 року, №681 від 18.10.2012 року,
№569 від 05.09.2012 року, №541 від 30.08.2012 року,
№513 від 13.08.2012 року, №503 від 07.08.2012 року,
№454 від 16.07.2012 року, №449 від 09.07.2012 року,
№427 від 05.07.2012 року, №384 від 14.06.2012 року,
№354 від 31.05.2012 року, №334 від 18.05.2012 року.

Відповідно до положень п.85.2., п.85.4., п.85.8.
ст.85 ПК України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи органу державної податкової
служби мають право отримувати у
платників податків належним чином
завірені копії первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Посадова (службова) особа органу
державної податкової служби, яка
проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Отже, для цілей перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків цього
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку первинно слід
встановити зміст та реальність
господарської операції.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.

Проте, відповідач не дослідив
відповідні первинні документи на
підтвердження реальності проведених
господарських операцій та передчасно
зробив висновки щодо нереальності
наслідків, заради яких позивачем було
укладено вищезазначений правочин.

Відповідно до абз.1 п.201.10. ст.201 ПК
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, лише в разі фактичного здійснення
господарської операції документ може
вважатися первинним та тим самим
підтверджувати реальність проведення
такої господарської операції. А, якщо
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

На підставі викладеного, а також
враховуючи, що первинні бухгалтерські
документи на надання послуг від
контрагента ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ»,
оформлені належним чином, а отже є
доказом того, що зазначений договір №
43005 від 30.04.2012 року був спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Пунктом 138.2. ст.138 ПК України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3. ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1. ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно до п.198.2. ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Вищезазначені норми законодавства, які
регулюють порядок формування
податкового кредиту, не передбачають
позбавлення платника податків права на
формування податкового кредиту в разі
порушення його контрагентами вимог
податкового законодавства по ланцюгу
постачання.

Отже, посилання Лівобережної ОДПІ на
довідку ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська №1317/153/38113730 від
18.04.2013 року про результати
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ» () щодо
правомірності коригування додаткових
зобов'язань, сформованих за травень,
грудень 2012 року, січень 2013 року не
можуть бути прийняті судом до уваги.
Оскільки, враховуючи зазначене ТОВ
«ФІРМА «ВІП- ГАРАНТ» не повинна нести
відповідальність за діяльність його
контрагента ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ».

Аналіз вищевикладених норм
податкового законодавства показує, що
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні послуг сум податку на
додану вартість є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності. Тому, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтвердженні
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Це належним
чином і було зроблено позивачем та
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК
України господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи.

Послуги, що надавались ТОВ «ФІРМА
«ВІП-ГАРАНТ» відповідно до договору
№43005 від 30.04.2012 року мають
консультаційний та посередницький
характер, а тому не потребують
наявність значних фондів, технічного
персоналу, виробничої потужності,
складських приміщень, транспортних
засобів у контрагента ТОВ «АЛЬЯНС-ІСТ».
Тому, твердження відповідача з приводу
того, що операції проведені ТОВ
«Альянс-ІСТ» не є господарською
діяльністю підприємства, в розумінні
п.п.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу
України - є безпідставними та такими, що
не відповідають дійсності.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що у
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку, що винесене
податкове повідомлення-рішення №
від 11.09.2013 року є протиправним, а
тому підлягає скасуванню, з викладених
вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 11.09.2013 року, прийняте
Лівобережною об'єднаною державною
податковою інспекцією
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя
Кучма К.С.