Справа № 587/222/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.Справа № 587/222/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі Сумської
області на постанову Сумського
районного суду Сумської області від
05.02.2014р. по справі № 587/222/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі Сумської
області

про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання до
зарахування трудового стажу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Сумського районного суду Сумської
області з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі, в якому просила суд
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови зарахувати період роботи
на посаді старшої піонервожатої
Нижньосироватської середньої школи з
01.01.1992 р. по 31.08.1999 р. до стажу роботи, що
дає право на пільгову пенсію за
вислугою років; зобов'язати
відповідача зарахувати трудовий стаж
роботи старшою піонервожатою
Нижньосироватської середньої школи до
стажу роботи, що дає право на пільгову
пенсію за вислугу років з 01.01.1992 року по
31.08.1999 року.

Постановою Сумського районного суду
Сумської області від 05.02.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі щодо відмови у зарахуванні
ОСОБА_1 період роботи старшої
піонервожатої з 1 січня 1992 року по 31
серпня 1999 року до стажу роботи, що дає
право на пільгову пенсію за вислугою
років.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Сумському районі
зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи
старшою піонервожатою
Нижньосироватської середньої школи а
після її перейменування
Нижньосироватської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів Сумської районної
ради до стажу роботи, що дає право на
пільгову пенсію за вислугою років за
період з 1 січня 1992 року по 31 серпня 1999
року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, відповідач просить постанову
Сумського районного суду Сумської
області від 05.01.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1, з 1
жовтня 1985 року по теперішній час
працювала спочатку в
Нижньосироватській середній школі, а
потім після її перейменування в
Нижньосироватській загальноосвітній
школі І-ІІІ ступенів Сумської районної
ради.

29 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась з
письмовою заявою до управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі про призначення їй пенсії за
вислугою років і надала йому для цього
відповідні документи.

У відповіді від 6 листопада 2013 року
відповідач відмовив ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за вислугою років з
тих підстав, що спеціальний стаж роботи
повинен становити не менше 25 років,
згідно наданих нею документів такий
стаж на день звернення в неї становив 17
років 2 місяці та 19 днів і їй до
спеціального стажу не був зарахований
період роботи з 1 січня 1992 року по 31
серпня 1999 року на посаді старшої
піонервожатої, яка не передбачена
Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я і посад, робота на яких
дає право на пенсію за вислугою років,
від 4 листопада 1999 року. Робота старшої
піонервожатої зараховується до стажу
для призначення пенсії за вислугою
років тільки до 1 січня 1992 року ( а.с.10).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що стаж роботи позивача
за період з 01.01.1992 року по 31.08.1999 року
стаж роботи позивача з 01 квітня 1992 року
по 31 серпня 1993 року на посаді старшої
піонервожатої підлягає зарахуванню до
спеціального стажу, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно з п. "е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ,
право на пенсію за вислугою років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку. При цьому
згідно з ч.2 ст.7 цього закону, пенсії за
вислугою років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на
пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993 № 909 із змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1436 від 26.09.2002, затверджений Перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років.

Згідно з даним Переліком, користуються
правом на призначення пенсії за
вислугу років особи, які працювали в
загальноосвітніх навчальних закладах
на посадах учителів, логопедів,
вчителів-логопедів,
вчителів-дефектологів, викладачів,
навчальних сурдопедагогів,
тифлопедагогів, вихователів,
завідуючих та інструкторів слухових
кабінетів, директорів, завідуючих їх
заступників з навчально-виховної
(навчальної, виховної),
навчально-виробничої частини або
роботи з виробничого навчання,
завідуючі навчальною і
навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та
позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи, педагоги
організатори, майстри виробничого
навчання, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

Так, Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 не
передбачає посади старшої
піонервожатої. Проте, згідно з
приміткою 3 до зазначеного Переліку
робота на посаді старшої піонервожатої
до 01.01.1992р. зараховується до стажу для
призначення пенсії.

Це пов'язане з тим, що постановою
колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991р. № 25
"Про умови оплати праці та розміри
ставок заробітної плати й посадових
окладів працівників народної освіти в
Українській РСР" замість посади
старшого піонервожатого з 01.04.1991р.
введена посада педагога-організатора.
З того часу в жодному нормативному акті
нема посади старшої піонервожатої і
відповідно не визначені для неї
посадові оклади.

При цьому, у листі Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України від
06.10.2011р. за № 10/2-724 стверджується про
ідентичність посадових обов`язків
працівників, які займають посади
педагогів-організаторів або старших
вожатих, та відповідно про можливість
зарахування періоду роботи на посаді
старшого вожатого до спеціального
стажу роботи, який дає право на
призначення пенсії за вислугу років.

До спеціального стажу зараховується
час роботи на посадах у відповідних
закладах і установах, віднесених до
Переліку за умови, що ця робота є
основною.

З матеріалів справи встановлено, що
згідно наказу по відділу освіти
Сумського райвиконкому № 155-к від 12
грудня 1988 року з 12 грудня 1988 року вона
була переведена на посаду старшої
піонервожатої школи, на якій працювала
по 1 вересня 1999 року, коли була
переведена на посаду вчителя
російської мови і зарубіжної
літератури відповідно до наказу
директора школи № 97 від 1 вересня 1999
року, що підтверджується копією її
трудової книжки ( а.с.6-7).

Згідно наказів заступника начальника
управління освіти молоді та спорту
Сумської райдержадміністрації № 209-к
від 22 жовтня 2013 року та директора школи
№ 63 від 22 жовтня 2013 року посада старшої
піонервожатої, яку обіймала ОСОБА_1, з 1
квітня 1991 року перейменовано на посаду
педагога-організатора. Зазначено/, що
обсяг виконуваної роботи ОСОБА_1
відповідав обсягу посадових обов'язків
педагога-організатора, оплата праці
ОСОБА_1 здійснювалась як
педагогу-організатору. ( а.с.8,9).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 12.08.1993
року, № 637 основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58 (на далі - Інструкція № 58), записи про
найменування роботи, професії або
посади, на яку прийнято працівника,
виконуються для робітників та
службовців відповідно до найменування
професій і посад, зазначених у
Класифікаторі професій.

З огляду на те, що відповідальність за
належне і своєчасне оформлення штатних
розкладів та вірне внесення в трудові
книжки працівників освіти
найменування посад покладається на
керівників підприємств та установ,
несвоєчасне приведення записів у
трудовій книжці працівника у
відповідність з діючим положенням не
може позбавити особу гарантованого
Конституцією права на належне пенсійне
забезпечення.

Отже, робота позивача на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
вислугою років підтверджується
записами у її трудовій книжці. ( а.с. 6-7)

Крім того, колегія суддів зазначає, що
зміна трудової функції працівника -
ОСОБА_1 не відбулась, обсяг виконуваної
роботи ОСОБА_1 відповідав обсягу
посадових обов'язків
педагога-організатора, оплата праці
здійснювалась як
педагогу-організатору, що
підтверджується листом Міністерства
освіти і науки, молоді і спорту України
від 6 жовтня 2011 року №10/2-724, наказами
Управління освіти, молоді та спорту
Сумської РДА від 22 жовтня 2013 року № 209-к
та від 22 жовтня 2013 року № 63.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі
обставини, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що дії Управління Пенсійного Фонду
України в Сумському районі Сумської
області про відмову у зарахуванні
ОСОБА_1 періоду роботи з 01 січня 1992 року
по 31 серпня 1999 року до стажу роботи, що
дає право на пільгову пенсію за вислугу
років, є протиправними.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
22.01.2014 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги відповідача
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі Сумської області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського районного суду
Сумської області від 05.02.2014р. по справі
№ 587/222/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.