Справа № 2-287/10 (2а-20/10/2703)
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/76030/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Конюшка К.В.

Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду
м.Севастополя від 18 червня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Севастопольської міської ради, третя
особа ОСОБА_5 про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду
м.Севастополя від 18 червня 2010 року
залишеним без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року відмовлено в позові ОСОБА_4 до
Севастопольської міської ради про
скасування рішення відповідача №23-27
від 10 липня 2007 року щодо надання згоди
на передачу у власність гр. ОСОБА_5
земельної ділянки орієнтованою площею
0,04 га по АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд та розробку
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернулася з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нове про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого першою Севастопольською
державною нотаріальною конторою 23.08.1996
року, позивачу належить квартира
АДРЕСА_1.

01.01.2002 року у 4-квартирному жилому
будинку за вказаною адресою відбулася
пожежа, що підтверджується актом про
пожежу від 01.01.2002 р.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
14.03.2002 р. № 364 зазначений будинок , який
є комунальної власністю міста та
знаходиться на балансі РЕП-1, визнаний
непридатним для проживання та
передбачено знести будинок і
виключити його із житлового фонду
після відселення громадян.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
18.09.2002 р. №1400-р сім'ї ОСОБА_4 була надана
квартира АДРЕСА_3. При цьому, ОСОБА_4 в
склад сім'ї не включена, оскільки
зареєстрована за іншої адресою.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
11.10.2006 р. №1048 ОСОБА_5 була надана
однокімнатна квартира АДРЕСА_4.

Рішенням Севастопольської міської
ради від 10 липня 2007 р. № 2327, було надано
згоду на передачу у власність гр.
ОСОБА_5 земельної ділянки орієнтованою
площею 0,04 га по АДРЕСА_1 для будівництва
і обслуговування житлового будинку і
господарських споруд та розробку
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій виходили з правомірності
спірного рішення відповідача та
відсутності правових підстав для його
скасування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої та апеляційної
інстанцій та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Відповідно до ч.2 ст. 116, ст. 118 Земельного
кодексу України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування без будь-яких
обмежень такого права та переваг у його
реалізації.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовані розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначене місце розташування
земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зверталась до Ленінської
районної державної адміністрації
міста Севастополя з заявою про
узгодження виділення спірної
земельної ділянки, до Управління
міського будівництва і архітектури з
клопотанням про надання спірної
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку та господарських будівель,
отримала акт вибору та узгодження
міста розташування земельної ділянки з
узгодженнями Управління міського
будівництва і архітектури Ленінської
районної державної адміністрації,
зверталась до Севастопольської
міської філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при державному
комітеті України по земельних ресурсах
та Севастопольського міського
головного управління земельних
ресурсів.

Поряд з цим, позивачем не надано
доказів звернення до
Севастопольської міської ради з
необхідними матеріалами у
відповідності з вимогами ч.6 ст. 118
Земельного кодексу України для
підготовки проекту рішення міської
ради щодо надання згоди на передачу у
власність земельної ділянки по АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель та розробку проекту
відведення земельної ділянки.

Крім цього, дійсно у відповідності зі
ст. 41 Земельного кодексу України право
на земельну ділянку зберігається за
власником або землекористувачем у разі
зруйнування будівлі внаслідок пожежі,
якщо він розпочне відбудову
зруйнованої або спорудження будівлі.

Однак, позивач не є власником
зруйнованої будівлі вцілому, не мав
права власності на земельну ділянку
як власник квартири, з моменту пожежі
01.01.2002 р. і по час розгляду справи судами
не розпочав відбудову зруйнованого
будинку.

Відповідно до п.34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», виключною компетенцією
міських Рад є вирішення відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Згідно з частиною другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь -якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, як вірно зазначено судами,
Севастопольська міська рада приймаючи
рішення №23-27 від 10 липня 2007 року щодо
надання згоди на передачу у власність
гр. ОСОБА_5 земельної ділянки
орієнтованою площею 0,04 га по АДРЕСА_1
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд та розробку проекту землеустрою
по відводу земельної ділянки» діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначений чинним
законодавством України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а рішення Ленінського
районного суду м.Севастополя від 18
червня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: