Справа № 806/477/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Житомир справа № 806/477/14

категорія 10.2.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко
Є.Ю., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Житомирському районі
Житомирської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі про
стягнення 972,13 грн.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі суму
основного розміру пенсії, цільової
грошової допомоги на прожиття,
допомоги на поховання та витрати на
виплату та доставку пенсій у розмірі
972,13 грн. У обґрунтування своїх позовних
вимог Управління Пенсійного фонду
України в Житомирському районі
Житомирської області посилається на
те, що відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженому спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, витрати по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, виплачені позивачем,
повинні бути відшкодовані
відповідачем за жовтень - грудень 2013
року в сумі 972,13 грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.
Подала заяву, в якій просила розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача позов не
визнала, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог, з мотивів
наведених у письмових запереченнях.

Зважаючи на відсутність перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
та приймаючи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши надані докази, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
при підписанні актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за жовтень - грудень 2013
року, які були подані Управлінням
Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі, останнім
не було прийнято до заліку частини
витрат Пенсійного фонду, що підлягають
відшкодуванню за жовтень - грудень 2013
року в загальній сумі 972,13 грн.,
внаслідок чого відповідачем були
складені таблиці розбіжностей до актів
за жовтень - грудень 2013 року.

Відповідно до вказаних таблиць
відповідачем не було прийнято
виплачених пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень - грудень 2013
року по пенсіонеру ОСОБА_1 у загальному
розмірі 276,75 грн.; по пенсіонеру ОСОБА_2 -
208,92 грн.; за жовтень - листопад 2013 року
по пенсіонеру ОСОБА_3 у загальному
розмірі 186,46 грн.; по пенсіонеру ОСОБА_4 -
300,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 призначено і виплачується
позивачем пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, ОСОБА_1 як опікун ОСОБА_5, з
батьком якої - ОСОБА_6, стався нещасний
випадок на виробництві, в результаті
якого настала смерть потерпілого,
отримує призначену їй пенсію у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Вказані обставини підтверджуються
копіями актів про нещасний випадок на
виробництві, витягів із акту огляду у
МСЕК, витягу із рішенням виконкому
Глибочицької сільської ради, свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1 від 19.07.1956 року,
наявними у матеріалах справи.

У період з жовтня по грудень 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області зазначеним особам
виплачувався основний розмір
відповідних пенсій, щомісячну цільову
грошову допомогу та доставку до пенсій
у загальному розмірі 972,13 грн.

Відповідно до ст. 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
Основи), загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Згідно із статтею 4 Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 частини 1 статті 25 Основ
визначено, що за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення -
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків визначено статтею 21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV,
у редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон
1105-XIV).

В силу приписів частини 1 цієї статті
Закону 1105-XIV, у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні: пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

За таких обставин та враховуючи те, що
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Між тим, статтею 81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

У частині 4 статті 26 Основ зазначено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічні положення закріплені у
статті 24 Закону 1105-XIV, зокрема, у пункті 5
частини 1 вказаної статті встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що витрати, понесені органами
Пенсійного фонду України у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонерам, підлягають відшкодуванню
за рахунок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань як належного
страхувальника від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного суду України №№
21-129а13 від 21.05.2013 року та 21-150а13 від 04.06.2013
року.

Згідно із частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Разом з цим, суд критично оцінює доводи
представника відповідача, викладені у
письмових запереченнях, стосовно того,
що Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у місті
Житомирі правомірно відмовило у
відшкодуванні позивачу пенсій не
пов'язаних із страховим випадком. Так
як нещасний випадок, який стався з
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є невиробничою
травмою; у нещасному випадку, який
стався з ОСОБА_3 відсутня вина
підприємства; нещасний випадок з
потерпілим ОСОБА_4 трапився з вини
третьої особи, зважаючи на таке.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду від 25.11.2005
року № 22-1, для призначення пенсії по
інвалідності, якщо інвалідність
настала внаслідок трудового каліцтва,
подається також акт форми Н-1 або інший
офіційний документ (про нещасний
випадок), а групу і причину
інвалідності встановлює
медико-соціальна експертна комісія
(МСЕК).

Для встановлення інвалідності від
трудового каліцтва не має значення чи
наступив нещасний випадок по вині
потерпілого чи інших осіб, важливо щоб
нещасний випадок стався при виконанні
працівником трудових обов'язків.

Норми Основ, Закону 1105-XIV та Порядку, не
містять жодних обмежень щодо
призначення пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва у разі
відсутності вини підприємства.

Як видно із актів про нещасний випадок
на виробництві, витягів із акту огляду
у МСЕК, інвалідність ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 настали внаслідок трудового
каліцтва, у зв'язку з чим їм і було
призначено відповідну пенсію, а з
ОСОБА_6 стався нещасний випадок на
виробництві, в результаті якого
настала смерть потерпілого. Дочка
останнього - ОСОБА_5 є інвалідом
дитинства, непрацездатною особою, тому
її опікун - ОСОБА_1, отримує належну
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування (ч. 1
ст. 70 КАС України).

Згідно із положеннями статті 86 КАС
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідачем належних доказів на
спростування вищевказаних обставин
суду надано не було.

Окрім цього, суд зазначає, що предметом
спору у даній справі є стягнення з
відповідача вже понесених позивачем
витрат на випалу відповідних пенсій,
грошової допомоги та доставку до
пенсії, а не правомірність призначення
Управлінням Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області пенсій зазначеним особам чи
встановлення обставин і подій при яких
сталися нещасні випадки з потерпілими,
фактів наявності у цих випадках
виробничих травм та вини підприємства.

Враховуючи наведене вище, суд вважає,
що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду Житомирському районі
Житомирської області про стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Житомирі суми основного розміру
пенсій, цільової грошової допомоги на
прожиття та доставки пенсій за жовтень
- грудень 2013 року у загальному розмірі
972,13 грн. є обґрунтованими, тому позов
слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Житомирському районі
Житомирської області суму основного
розміру пенсії, цільової грошової
допомоги на прожиття, та витрат на
виплату та доставку пенсій в розмірі
972,13 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко