Справа № 821/3531/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р. Справа № 821/3531/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області на Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2013
року по справі за позовом Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Асканійське" Асканійської державної
сільськогосподарської дослідної
станції Інституту зрошувального
землеробства Національної академії
аграрних наук України до Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 04
жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано частково
протиправним та частково скасовано
податкове повідомлення-рішення від
20.03.2013 р. № на суму 80795 грн., з яких
за основним платежем на 35909 грн., за
штрафними санкціями на 44886 грн. В решті
податкове повідомлення-рішення від
20.03.2013 р. № на суму 16200 грн., з яких
за основним платежем на 7200 грн., за
штрафними санкціями на 9000 грн.,
залишено без змін.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

1103.2014 року до суду апеляційної
інстанції надійшла заява представника
відповідача про відкладення розгляду
справи в зв'язку з відсутністю
фінансування на відрядження. Разом з
тим, будь яких посилань на неможливість
розгляду апеляційної скарги ДПІ за
відсутності представника відповідача,
необхідність дослідження нових
доказів, які не були дослідженні в суді
першої інстанції, періоду часу
протягом якого ДПІ отримає
фінансування на відрядження, - вказана
вище заява с собі не містить, у зв'язку з
чим підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем в період з 07.02.2013 р. по
27.02.2013 р. проведено позапланову виїзну
перевірку ДП "ДГ "Асканійське" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., результати
якої оформлено актом від 06.03.2013 р. №
41/22/00856787.

У висновках акту перевірки зазначено,
що встановлено порушення:

1. пп.7.4.4 п.7.4 ст.7, пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185,
пп.187.1.а п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 ст.198,
п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України,
в результаті чого встановлено
завищення ПДВ за декларацією
спеціального режиму оподаткування за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. у розмірі
43109,41 грн., т.ч. за: січень 2010 року в сумі
144,16 грн., лютий 2010 року в сумі 280,68 грн.,
березень 2010 року в сумі 345,85 грн.,
квітень 2010 року в сумі 6249,77 грн., травень
2010 року в сумі 6475,06 грн., червень 2010 року
в сумі 5505,33 грн., липень 2010 року в сумі
1050,64 грн., серпень 2010 року в сумі 6240,59
грн., вересень 2010 року в сумі 1299,91 грн.,
жовтень 2010 року в сумі 1217,36 грн.,
листопад 2010 року в сумі 1940,05 грн.,
грудень 2010 року в сумі 1672,34 грн., квітень
2012 року в сумі 6666,67 грн., червень 2012 року
в сумі 2437 грн., липень 2012 року в сумі 7200
грн.

На підставі акту перевірки Каховською
ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 29.03.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 96975 грн., з яких за
основним платежем на 43109 грн., за
штрафними санкціями на 53866 грн.

На нарахування грошових зобов'язань з
податку на додану вартість у сумі 43109
грн. за основним платежем вплинули
висновки відповідача про наступні
порушення: завищення податкового
кредиту у зв'язку з включенням касових
чеків, які містять суму поставлених
товарів, що перевищує 200 грн. за день на
суму 9996,30 грн.; віднесення до
податкового кредиту суми ПДВ у розмірі
16809,03 грн. по відносинах з ПП "ПВФ
"Будінвест"; віднесення до податкового
кредиту суми ПДВ у розмірі 6666,67 грн. по
відносинах з ТОВ "БК "Акрополь";
віднесення до податкового кредиту суми
ПДВ у розмірі 7200 грн. по відносинах з
ТОВ "ТК "Маніту"; віднесення до
податкового кредиту суми ПДВ у розмірі
2437 грн. по відносинах з СФГ "Адоніс".

При цьому, позивач погоджується з
невірним відображенням податкового
кредиту по ТОВ "ТК Маніту" за період
липень 2012 року у сумі 7200 грн., оскільки
податкова накладна виписана на іншого
покупця і не належить ДП "ДГ
"Асканійське".

Вимогами п.5.2 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р.
за № 34/18772 (далі - Порядок № 984),
передбачено, що у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів.

Відповідно до п.6 Порядку № 984 факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в аті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні документи або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Вказаних вимог відповідачем не
дотримано, оскільки Каховська ОДПІ
взагалі не аналізувала первинні
бухгалтерські документи по відносинах
з ПП "НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь
СВ", СФГ "Адоніс", а обмежилася лише щодо
ПП "НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ"
зазначенням у табличному варіанті
даних щодо стану цих підприємств, а
стосовно СФГ "Адоніс" - викладенням
змісту акту перевірки цього
контрагента. При цьому, в чому полягає
порушення позивачем вимог податкового
законодавства акт перевірки не
містить.

З наведених у табличному варіанті
даних слідує, що неправомірність
формування податкового кредиту по
взаємовідносинах з ПП "НВФ "Будінвест" у
сумі 16809,03 грн. (за квітень 2010 року - 5578,73
грн., за травень 2010 року - 5724,97 грн.,
червень 2010 року - 5505,33 грн.) відповідач
пов'язує з тим, що дане підприємство
припинено з 18.07.2012 р. внаслідок визнання
банкрутом, свідоцтво платника ПДВ
анульовано 30.09.2010 р. за ініціативою
податкового органу у зв'язку з
внесенням до ЄДР запису про
відсутність за місцезнаходженням.

Неправомірність формування
податкового кредиту по відносинах з
ТОВ "БК "Акрополь СВ" за квітень 2012 року
у сумі 6666,67 грн. Каховська ОДПІ пов'язує
з тим, що підприємству анульовано
свідоцтво платника ПДВ 11.04.2012 р. за
ініціативою податкового органу
внаслідок подання декларацій про
відсутність поставок.

Неправомірність формування
податкового кредиту з СФГ "Адоніс" за
червень 2012 року у сумі 2437 грн.
відповідач пов'язує з даними,
відображеними у акті Каховської ОДПІ
від 24.09.2012 р. № 425/22-2/31711235 "Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки СФГ "Адоніс" з дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.07.2012 р.", яким встановлено відсутність
основних виробничих фондів, рухомого
та нерухомого майна, трудових ресурсів,
необхідних для здійснення
господарських операцій.

Положеннями п.1.7 ст.1 Закону України "Про
податок на додану вартість" визначено,
що податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" платник податку зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну, що
має містити зазначені окремими
рядками: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дату виписування
податкової накладної; в) повну або
скорочену назву, зазначену у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; е) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ж) ціну поставки
без врахування податку; з) ставку
податку та відповідну суму податку у
цифровому значенні; и) загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно з вимогами пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6).

Згідно з вимогами п.201.1 ст.201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Отже, з точки зору податкового
законодавства України головними
умовами для віднесення сплаченого при
придбанні товару ПДВ до складу
податкового кредиту є використання
придбаних товарів (робіт, послуг) у
власній господарській діяльності
платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

Для встановлення обґрунтованості
декларування податкового кредиту
необхідно встановити також наступні
обставини: реальність здійснення
господарських операцій, суми за якими
віднесені до податкового кредиту;
наявність у продавців товарів, робіт
(послуг), які видавали податкові
накладні, спеціальної податкової
правосуб'єктності; віднесення до
складу податкового кредиту лише сум,
сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що
підлягають використанню у
господарській діяльності платника
податку.

Судом першої інстанції встановлено, що
правовідносини між ПП "НВФ "Будінвест"
та ДП "ДГ "Асканійське" виникли на
підставі договорів купівлі-продажу
пилолісу від 13.04.2010 р. № 3-3/10, від 05.05.2010 р.
№ 3-4/10, від 07.06.2010 р. № 3-5/10.

На виконання умов даних договорів ПП
"НВФ "Будінвест" поставило позивачу
пилоліс, що підтверджується
видатковими накладними № 25 від 13.04.2010
р., № 58 від 05.05.2010 р., № 30 від 07.06.2010 р.,
податковими накладними № 25 від 13.04.2010
р., № 58 від 05.05.2010 р., № 30 від 07.06.2010 р.

Розрахунки між сторонами проведено у
повному обсязі.

Отриманий від ПП "НВФ "Будінвест"
пилоліс використано позивачем у
господарській діяльності, що
підтверджується матеріальними звітами
по рахунку 205, актами-звітами про роботу
столярної майстерні, заборно-лімітними
карками, видатковими накладними.

10.04.2012 р. між позивачем та ТОВ "БК
"Акрополь СВ" було укладено договір
поставки № 1000412, відповідно до якого
Замовник доручає, а Підрядник
зобов'язується виконати: поставку
обладнання та матеріалів, монтажні та
пуско-налагоджувальні системи
відеонагляду на об'єкті, розташованого
за адресою: Херсонська область,
Каховський район, с.Тавричанка.

На виконання даного договору ТОВ "БК
"Акрополь СВ" поставило позивачу
системи відеоспостереження та надало
послуги з налаштування та
встановлення, що підтверджується
видатковою накладною № 327 від 10.04.2012 р.,
актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № 41 від 10.04.2012 р., податковими
накладними № 13, № 14 від 10.04.2012 р.

Розрахунки між сторонами проведено у
повному обсязі.

Отриманий від ТОВ "БК "Акрополь" товар
використано позивачем у господарській
діяльності, що підтверджується
відомістю по амортизації,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 104, актом приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів, матеріальним звітом по
рахунку 1521.

У липні 2012 року ДП "ДГ "Асканійське"
отримало від СФГ "Адоніс" товар
(клапани, шланги, наконечники, інше), що
підтверджується видатковою накладною
№ 1/07 від 05.07.2012 р., податковою накладною
№ 14 від 26.06.2012 р.

Розрахунки між сторонами проведено у
повному обсязі.

Отриманий від СФГ "Адоніс" товар
використано позивачем у господарській
діяльності, що підтверджується
лімітно-заборною карткою.

Будь-яких зауважень щодо вказаних
податкових накладних, на підставі яких
ДП "ДГ "Асканійське" формувало
податковий кредит відповідного
періоду, акт перевірки не містить.

Крім цього, в акті перевірки не
спростовується факт того, що суми
податку на додану вартість були
внесені позивачем до реєстру отриманих
податкових накладних від вказаних
контрагентів, включені до складу
податкового кредиту відповідного
податкового періоду, відображені у
реєстрах отриманих податкових
накладних, та відповідають даним
податкової декларації з податку на
додану вартість. А, отже, позивачем до
податкового кредиту були віднесені
лише витрати по сплаті податку, які
підтверджені податковими накладними.

ПП "НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ",
СФГ "Адоніс" на момент здійснення
господарських операцій з позивачем
мали право на виписку податкових
накладних і були зареєстровані
платниками податку на додану вартість.
Анулювання реєстрації платника ПДВ
після здійснення господарських
операцій з позивачем, не свідчить про
протиправність віднесення ДП "ДГ
"Асканійське" сплачених сум ПДВ до
податкового кредиту.

В Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відсутні записи про відсутність ПП "НВФ
"Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ", СФГ
"Адоніс" на момент здійснення
господарських операцій з позивачем за
місцезнаходженням.

У разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення сплачених
сум до податкового кредиту,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також
мали свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї. Оскільки,
якщо контрагент допустив будь-які
порушення, то це тягне
відповідальність саме для цієї особи.

Каховська ОДПІ не обґрунтовує
наявність у позивача реальної
можливості з'ясувати всі обставини
діяльності постачальників - ПП "НВФ
"Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ", СФГ
"Адоніс" на момент придбання у них
товарів, послуг, з метою виявлення тих
обставин, які унеможливлюють
віднесення вартості сум ПДВ до
податкового кредиту.

Аналіз наданих позивачем податкових та
видаткових накладних, декларацій з ПДВ,
інших первинних та платіжних
документів свідчить про дотримання
позивачем спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту по операціям з ПП
"НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ",
СФГ "Адоніс", які були предметом
перевірки.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV ) встановлено вимоги
до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп.2.4 п.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15 та п.п.2.16 п.2
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Для надання юридичної сили і
доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Із первинних документів, оформлених за
результатами господарської діяльності
позивача із ПП "НВФ "Будінвест", ТОВ "БК
"Акрополь СВ", СФГ "Адоніс" вбачається,
що зазначені первинні документи
повністю відповідають ознакам
первинних документів, на підставі яких
ведеться бухгалтерський облік, тобто
господарські та бухгалтерські
документи, отримані позивачем від ПП
"НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ",
СФГ "Адоніс" є дійсними.

Відповідно до положень ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Каховська ОДПІ не надала суду належних
доказів того, що на момент проведення
операцій з позивачем ПП "НВФ
"Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ", СФГ
"Адоніс" були фіктивними
підприємствами, вчиняли порушення в
сфері оподаткування, документували
безтоварні операції з метою формування
фіктивного податкового кредиту для
інших суб'єктів господарювання, та
укладали нікчемні правочини, які
завідомо порушують публічний порядок
та суперечать інтересам держави і
суспільства.

Стосовно механізму підтвердження
платниками податків реальності тих
господарських операцій, по яким були
сформовані податковий кредит з ПДВ,
слід зазначити, що Закон України "Про
податок на додану вартість" та
Податковий кодекс України встановлює
вимоги лише щодо документального
підтвердження задекларованих
господарських операцій, а як вже
зазначено вище, акт перевірки не
містить зауважень щодо правильності
складання наданих позивачем первинних
документів.

З урахуванням закріпленої в ст.204 ЦК
України презумпції правомірності
правочину, а також враховуючи вимоги
ст.71 КАС України, Каховська ОДПІ
повинна надати суду належні та
достовірні докази своїх тверджень про
те, що задекларовані позивачем
операції з придбання товарів та послуг
у вищевказаних контрагентів в
реальності не виконувались, а мало
місце лише перерахування позивачем в
їх адрес коштів з метою завищення
податкового кредиту без фактичного
отримання від них товарів чи послуг.

А оскільки такі дії мають злочинний
характер, то доказом їх вчинення може
бути лише відповідне рішення, винесене
в порядку кримінально-процесуального
судочинства.

Однак у даній справі докази вчинення
позивачем таких дій відсутні.

З наведеного слідує, що під час
проведення господарської операції із
суб'єктом господарювання, що має ознаки
фіктивності, платник податків може
бути необізнаним стосовно дійсного
стану правосуб'єктності свого
контрагента і реально отримати товари
роботи чи послуги від фізичних осіб,
які діють від імені такого контрагента
і мають наміри порушити податкове
законодавство, або ж бути обізнаним
щодо фіктивності такого контрагента, і
використовувати його з метою
незаконної конвертації грошових
коштів, завищення своїх валових витрат
та податкового кредиту.

При цьому в першому випадку дії
платника податків є добросовісними, і
такими, що не порушують приписи
податкового законодавства, а в другому
випадку його дії є незаконними, що
вичиняються із прямим умислом на
порушення норм податкового
законодавства і тягнуть як податкову,
так і кримінальну відповідальність.

У даній справі Каховська ОДПІ не
посилається на факти вчинення
представниками позивача таких
злочинних дій, і не надає докази
притягнення посадових осіб позивача та
осіб, які причетні до діяльності
вищевказаних контрагенті, до
кримінальної відповідальності за такі
дії.

В акті перевірки не зазначено про
порушення кримінальних справ відносно
посадових осіб вищезазначених
контрагентів позивача.

Підсумовуючи викладене, слід дійти
висновку, що за відсутності доказів
проведення посадовими особами чи
представниками позивача фіктивних
господарських операцій з ПП "НВФ
"Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ", СФГ
"Адоніс" та при наявності належним
чином оформлених первинних документів
по операціях з цими підприємствами,
висновок Каховської ОДПІ про завищення
позивачем податкового кредиту за
такими операціями не може вважатися
законним та обґрунтованим.

Лише сам факт наявності господарських
відносин з контрагентом, який порушує
податкове законодавство, не може
тягнути за собою негативні наслідки
для платника податків у вигляді
зменшення податкового кредиту,
оскільки платник податків може бути
необізнаним стосовно таких порушень та
дійсних намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі №21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
правомірність формування позивачем
податкового кредиту на загальну суму
33112,70 грн. по господарських відносинах з
ПП "НВФ "Будінвест" (квітень-травень 2010
року сума ПДВ 16809,03 грн.), ТОВ "БК
"Акрополь СВ" (квітень 2012 року сума ПДВ
6666,67 грн.), СФГ "Адоніс" (червень 2012 року
сума ПДВ 2437 грн.).

Що стосується неправомірності
віднесення до податкового кредиту
липня 2012 року суми ПДВ у розмірі 7200 грн.
за податковою накладною № 126 від 13.07.2012
р., то суд погоджується з цими
висновками Каховської ОДПІ, оскільки
вказана накладна виписана на покупця
ДП "ДГ "Пасічна", а не на позивача, що не
заперечується ДП "ДГ "Асканійське".

Стосовно висновків Каховської ОДПІ з
приводу безпідставного включення до
податкового кредиту сум з податку на
додану вартість за касовими чеками суд
зазначає наступне.

Положеннями пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" (який був чинним на час
спірних правовідносин) визначено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника.

Підставою для нарахування податкового
кредиту без отримання податкової
накладної також є касові чеки, які
містять суму поставлених товарів
(послуг), загальну суму нарахованого
податку (з визначенням фіскального
номера, але без визначення податкового
номера постачальника). При цьому з
метою такого нарахування загальна сума
поставлених товарів (послуг) не може
перевищувати 200 гривень за день (без
урахування податку на додану вартість).

На думку відповідача, в даному випадку
повинні застосовуватися норми цього
підпункту, які дозволяють платнику
податку відносити сплачені суми ПДВ до
податкового кредиту лише тоді, коли
загальна сума не перевищує 200 грн. за
день (без урахування податку на додану
вартість).

Між тим суд не погоджується з такою
позицією відповідача, оскільки
вищевказані норми пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" передбачають як підставу для
нарахування податкового кредиту без
отримання податкової накладної
розрахункові документи, різниця між
якими - в наявності чи відсутності у цих
розрахункових документах податкового
номера постачальника.

В залежності від того, зазначено чи не
зазначено у чеках податковий номер
постачальника, повинні
застосовуватися норми стосовно
визначення загальної суми у межах
граничної суми, встановленої
Національним банком України для
готівкових розрахунків, або суми, яка
не може перевищувати 200 грн. за день (без
урахування ПДВ).

З досліджених у судовому засіданні
чеків встановлено, що у них зазначено
загальні суми платежів, суми податку та
податкові номери постачальників.

Тобто, в даному випадку повинен
застосовуватися абз.1 пп.7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" щодо визначення загальної
суми у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових коштів.

Оскільки Постановою Національного
банку України від 09.02.2005 р. № 32 "Про
встановлення граничної суми
готівкового розрахунку" встановлено
граничну суму готівкового розрахунку
одного підприємства (підприємця) з
іншим підприємством (підприємцем)
протягом одного дня за одним або
кількома платіжними документами
відповідно до п.2.3 Положення про
ведення касових операцій в
національній валюті України у розмірі
10000 грн., а загальна сума, яка зазначена
у чеках не перевищує 10000 грн.,
відповідачем безпідставно нараховано
позивачу грошове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 9996,30
грн.

Що стосується застосування до ДП "ДГ
"Асканійське" штрафних санкцій суд
зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем безпідставно віднесено до
податкового кредиту липня 2012 року суму
ПДВ у розмірі 7200 грн. по відносинах з
ТОВ "ТК "Маніту", а тому Каховською ОДПІ
правомірно нараховано грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 7200 грн. на підставі
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 209.2 статті 209 ПК України
встановлено, що згідно зі спеціальним
режимом оподаткування сума податку на
додану вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від"ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.6 пункту 54.3 статті 53 цього
Кодексу, тягне за собою накладення на
платника податків штрафу у розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Нормами пункту 123.2 статті 123 ПК України
визначено, що використання платником
податків (посадовими особами платника
податків) сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із законом з питань
відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу) додатково до
штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї
статті, - тягне за собою стягнення до
бюджету суми податків, зборів
(обов'язкових платежів), що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Сплата штрафу не
звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

Таким чином, розмір штрафної санкції
складає 9000 грн. ((7200 грн. х 25 %) : 100 %) + 7200
грн. = 9000 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції цілком обґрунтовано дійшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог, а саме: про часткове
визнання протиправним та часткове
скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.03.2013 р. №
в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 80795 грн., з яких
за основним платежем на 35909 грн. (9996,30
грн. - чеки, 25812,70 грн. - правочини з ПП
"НВФ "Будінвест", ТОВ "БК "Акрополь СВ",
СФГ "Адоніс"), за штрафними санкціями на
44886 грн. ((35909 грн. : 25 %) х 100 %) + 35909 грн.) = 44886
грн.).

Доводи апеляційної скарги один в один
дублюють заперечення на
адміністративний позов (т. 1 а.с. 131). були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та висновків останнього не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2013
року по справі № 821/3531/13-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль