Справа № 802/453/14-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2014 р.
Справа № 802/453/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вільчинського Олександра
Ванадійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Павліченко Аліни Володимирівни

представників позивача:
Бузько А.І.; Сивої В.Д.;

представника відповідача:
Плахотнюк Н.Ю.;

представника третьої особи:
Зельцер А.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ПАТ "Вінницяобленерго" в
особі СО "Немирівські ЕМ"

до: відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача управління
Державної казначейської служби
України у Немирівському районі
Вінницької області

про: визнання дій протиправними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного
адміністративного суду знаходиться
адміністративна справа за позовом ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Немирівські ЕМ" до відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача управління
Державної казначейської служби
України у Немирівському районі
Вінницької області про визнання дій
протиправними, скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним виконавцем винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2-а-5042/09/0270 від
27.04.2010р., виданого на виконання
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 11.02.2010р.,
якою з Управління праці та соціального
захисту населення Немирівської
районної державної адміністрації
Вінницької області стягнуто завдану
шкоду у розмірі 4 616 грн. 31 коп.

Оскільки, така постанова є незаконною
та безпідставною, а також такою, що
порушує права позивача, останній
звернувся до суду з позовом щодо її
скасування.

На адресу суду 12.03.2014р. від ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Немирівські ЕМ" надійшла заява, згідно
до якої позивач просить: 1) визнати дії
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області з винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження
неправомірними; 2)визнати протиправною
та скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області від 04.02.2014р.; 3)
стягнути з відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області судові витрати у розмірі 73 грн.
08 коп.

Положення ч. 1 ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що позивач може протягом
всього часу судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Враховуючи приписи вказаної правової
норми, суд прийшов до висновку про
прийняття такої заяви.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити на підставі та в
межах заявлених позовних вимог, з
урахуванням зазначеної вище заяви.

Представник відповідача щодо позову
заперечувала та просила суд у
задоволенні позовних вимог відмовити,
у відповідності до письмових
заперечень, що містяться в матеріалах
справи (а.с.27-28).

Представник третьої особи в судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задовольнити.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достатність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

На виконання постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
11.02.2013р., 27.04.2010р. видано виконавчий лист
за № 2-а-5042/09/0270, яким стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Немирівської
районної державної адміністрації
Вінницької області завдану шкоду в
розмірі 4 616 грн. 31 коп. на користь ВАТ
"Акціонерна компанія Вінницяобленерго"
в особі СО "Немирівські електричні
мережі" (а.с. 15).

Відповідно до листа управління
Державної казначейської служби
України у Козятинському районі та м.
Козятині Вінницької області від
05.12.2013р., державному виконавцю
повернуто платіжну вимогу № 1116/3 від
21.11.2013р. без виконання, посилаючись на
приписи постанови Кабінету Міністрів
України № 845 від 03.08.2011р., якими
виконання платіжних вимог державного
виконавця органами Казначейства не
передбачено (а.с. 23).

В подальшому, ПАТ "Вінницяобленерго" в
особі СО "Немирівські електричні
мережі" з метою стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення
Немирівської районної державної
адміністрації Вінницької області
завданої шкоди в розмірі 4 616 грн. 31 коп.,
звернулось до управління Державної
казначейської служби України у
Немирівському районі Вінницької
області. Однак листом від 10.01.2014р. за
вих. 01-50/62 позивачу повернено вказані
документи. Разом з тим роз'яснено, що
виконавчі документи про стягнення
коштів або рішення суду, що набрали
законної сили, боржниками за якими є
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства, здійснюється органами
державної виконавчої служби (а.с. 8).

У зв'язку з чим, позивач звернувся до
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, який постановою
від 04.02.2014р. відмовив ВАТ "Акціонерна
компанія Вінницяобленерго" в особі СО
"Немирівські електричні мережі" у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом від 27.04.2010р. Дане
рішення мотивовано тим, що державний
виконавець позбавлений можливості
проводити будь-які списання коштів за
виконавчими документами, за якими
боржниками є державні органи (а.с. 7).

Не погоджуючись з прийнятою постановою
державного виконавця, позивач оскаржив
її до суду.

Перевіряючи правомірність відмови
суб'єкта владних повноважень у
здійсненні владних управлінських
функцій, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Зокрема, статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Приписами ч.ч. 1, 4 ст.2 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено,
що примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Інші
органи, установи, організації і
посадові особи провадять окремі
виконавчі дії у випадках, передбачених
законом, у тому числі відповідно до
статті 5 цього Закону, на вимогу чи за
дорученням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
"Про виконавче провадження", примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті, що
визначено п. 1 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону.

Судом встановлено, що Вінницьким
окружним адміністративним судом
видано виконавчий лист № 2-а-5042/09/0270 від
27.04.2010р., яким з Управління праці та
соціального захисту населення
Немирівської районної державної
адміністрації Вінницької області
стягнуто завдану шкоду в розмірі 4 616
грн. 31 коп. на користь ВАТ "Акціонерна
компанія Вінницяобленерго" в особі СО
"Немирівські електричні мережі".

З матеріалів справи слідує, що
державним виконавцем 04.02.2014р. винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження з виконання
вищезазначеного виконавчого листа.
Вказана відмова мотивована тим, що
рішення суду про стягнення коштів з
державних органів, державних бюджетів
або бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, що
передбачено Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Надаючи правову оцінку правомірності
винесення зазначеної постанови, суд
виходив з того, що гарантії держави
щодо виконання судових рішень та
виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження", та особливості їх
виконання визначено Законом України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

У відповідності до п. 1 Типового
положення про структурний підрозділ
місцевої державної адміністрації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2012р. № 887,
структурний підрозділ місцевої
держадміністрації утворюється головою
місцевої держадміністрації, входить до
її складу і в межах відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці забезпечує виконання
покладених на цей підрозділ завдань.
Вид структурного підрозділу
(департамент, управління, відділ,
сектор, інший структурний підрозділ,
передбачений законом) та його статус як
юридичної особи публічного права
визначаються головою місцевої
держадміністрації, що визначено п. 4
Типового положення.

Згідно з п. 15 Типового положення,
структурні підрозділи, утворені як
юридичні особи публічного права, мають
самостійний баланс, рахунки в органах
Казначейства, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням, власні бланки.

Як свідчать матеріали справи,
боржником за виконавчим листом №
2-а-5042/09/0270 є Управління праці та
соціального захисту населення
Немирівської районної державної
адміністрації Вінницької області.

Положення ч. 1 ст. 3 Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" визначають, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Однак, згідно з п. 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", цей Закон набирає
чинності з 1 січня 2013 року.

Імперативність даної норми полягає в
тому, що виконання рішень суду,
боржниками за якими є державний орган,
що набрали законної сили до 01.01.2013р.,
подаються до органу державної
виконавчої служби.

Тобто, чинним законодавством
встановлено обов'язок органів
державної виконавчої служби
здійснювати виконання судових рішень,
що набрали законної сили до 01.01.2013р.

Судом встановлено, що виконавчий лист
№ 2-а-5042/09/0270 від 27.04.2010р. на виконання
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 11.02.2010р.,
набрало законної сили 12.03.2010р., тобто до
набрання чинності Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Відтак, вказаний
виконавчий лист подається до органу
державної виконавчої служби.

Окрім того, в порядку дослідження
доказів, судом досліджено лист
управління Державної казначейської
служби України у Немирівському районні
Вінницької області від 10.01.2014р., яким
роз'яснено, що виконавчі документи про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства, здійснюється органами
державної виконавчої служби

Враховуючи вищевикладене, постанова
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області є протиправною і
такою, що підлягає скасуванню.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з того, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, що передбачено ч.1 ст.11
КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд згідно зі ст.
86 КАС України, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивація та докази, надані позивачем,
дають суду підстави для постановлення
висновків, які спростовують доводи
відповідача, більше того, встановлені у
справі обставини підтверджують
позиції позивача.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ПАТ
"Вінницяобленерго" в особі СО
"Немирівські ЕМ" задовольнити повністю.

Визнати дії відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про відмову у відкритті
виконавчого провадження
неправомірними.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 04.02.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Вінницяобленерго" в
особі СО "Немирівські ЕМ" (вул. Горького,
2, м. Немирів, Вінницької області, 22800,
) судові витрати в
розмірі 73, 08 грн., шляхом їх безспірного
списання органом Державної
казначейської служби України із
рахунку відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Вільчинський Олександр Ванадійович