Справа № 805/18216/13-а
Суддя: Ушенко С. В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р.
Справа № 805/18216/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Ушенко С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача- Управління Пенсійного
фонду України у м.Красноармійську та
Красноармійському районі про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 07.12.2013р. № Ф-29129-17,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 07.12.2013р. № Ф-29129-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком
та отримує пенсію по втраті
годувальника, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Красноармійську та
Красноармійському районі як платник
єдиного внеску, є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування. 17.12.2013
року на його адресу надійшла вимога №
Ф-29129-17 від 07.12.2013р. про сплату недоїмки з
єдиного внеску у розмірі 6 432,69 грн.
Вважає, що зазначена вимога є
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України" №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".
Зазначила, що внесені зміни звільняють
її, як фізичну особу - підприємця та
пенсіонера, від сплати за себе єдиного
внеску без її добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Вважає, що вимога відповідача № Ф-29129-17
від 07.12.2013р. про зобов'язання сплатити 6
432,69 грн. винесена у спосіб, що
суперечить чинному законодавству
України та підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено
Управління Пенсійного фонду України у
м.Красноармійську та
Красноармійському районі.

Відповідач не погоджується з позовними
вимогами позивача, в матеріалах справи
наявні письмові заперечення проти
позову, в яких останній посилається на
те, що відповідно до вимог Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом. Пенсія - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Таким чином, вважає, що
оскільки позивач отримує пенсію по
втраті годувальника, він зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок. Просив
відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач та представники відповідача і
третьої особи, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явились. В матеріалах справи наявна
письмова заява позивача щодо
здійснення розгляду справи без її
участі.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ухвали Донецького
окружного адміністративного суду від
25.02.2014р. розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановлено
наступне.

Позивач, ОСОБА_1, є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
10.02.1999р., перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_1 (а.с. 11). З 09.09.1998 року
позивач є пенсіонером та до 05.04.2011р.
отримував пенсію за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_2 (а.с. 12),
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Красноармійську та Красноармійському
районі як платник єдиного внеску. З
05.04.2011р. отримує пенсію по втраті
годувальника.

Відповідач, Красноармійська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, є органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п.
19-1-1.8 Податкового кодексу України,
відповідно до якого забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Так, з набранням чинності Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
та Закону України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
повноваження щодо формування
податкової політики в частині
адміністрування, зокрема, єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та забезпечення
її реалізації з 01.10.2013 року покладені на
органи доходів і зборів України.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст.1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції,
чинній на момент звернення позивача до
суду) органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
формує податкову і митну політику (в
частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів, єдиного
внеску) та забезпечує її реалізацію
(центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику),
та його територіальні органи.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 цього Закону органи
доходів і зборів мають право стягувати
з платників несплачені суми єдиного
внеску.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі
Закон № 1058), Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон №1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

07 грудня 2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф-29129-17 про сплату недоїмки,
якою зобов'язано позивача сплатити
суму єдиного внеску в розмірі 6 432,69 грн.

Як вбачається з доданих до позовної
заяви повідомлень-розрахунків
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області здійснено нарахування
позивачеві єдиного внеску за період
липень, вересень 2011р., січень 2012р. -
червень 2013 року у загальному розмірі 7
626,72 грн.

Листом від 29.10.2013р. № 5949/10/05-16-1702-13-6
відповідач повідомив позивача, що
вищезазначена сума заборгованості
частково сплачена у розмірі 1 194,03 грн.,
зарахування коштів здійснено в рахунок
сплати недоїмки в порядку календарної
черговості її виникнення. Залишок
несплаченої суми заборгованості
складає 6 432,69 грн. (а.с. 26-27).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року про залучення третіх осіб до
участі у справі та витребування
доказів Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області зобов'язано надати до суду до
10.02.2014р., зокрема, детальний розрахунок
суми боргу, нарахованого спірною
вимогою про сплату недоїмки від 07.12.2013
року № 29-129-17. Проте, на виконання вимог
зазначеної ухвали розрахунок суми
боргу, визначеного спірною вимогою, із
зазначенням конкретного періоду його
нарахування до суду не надано без
поважних причин.

Позивач вважає спірну вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску такою,
що підлягає скасуванню, оскільки він є
фізичною особою-підприємцем та
пенсіонером за віком і відповідно до
вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 звільнений
від сплати за себе єдиного внеску
оскільки не укладав з відповідачем
договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Аналізуючи норми законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
оцінивши докази, які наявні в
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

Статтею 1 Закону №1058 визначено поняття
"пенсія" - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 09.09.1998 року є пенсіонером за
віком та до 05.04.2011р. отримував пенсію за
віком. З 05.04.2011р. перейшов на інший вид
пенсії і відповідно до Закону № 1058
отримує пенсію по втраті годувальника

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону №2464 платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведено
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу відповідно до закону, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника є різновидом
пенсійних виплат, які призначаються у
відповідності до Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі. Нормою ст. 4 Закону №2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р.,
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами за віком та отримують
пенсію по втраті годувальника у зв'язку
з переходом на інший вид пенсії.

Таким чином, з 06.08.2011р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами та отримують відповідно
до закону пенсію або соціальну
допомогу.

Оскільки, позивач є пенсіонером за
віком та отримує пенсію, відповідно до
Закону № 1058, він у відповідності ч. 4 ст.
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільняється з 06.08.2011 р. від сплати за
себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку,
визначеному ст. 10 цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів
укладення позивачем договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведені вище правові норми, а також те,
що позивачем не надано до суду доказів
щодо конкретних періодів і сум
нарахування позивачеві боргу з єдиного
внеску та враховуючи відсутність у
суду повноважень приймати рішення, які
ґрунтуються на припущеннях, приходжу
до висновку, що позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
від 07.12.2013р. № Ф-29129-17 є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 72, 86, 94, 122,
158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Управління Пенсійного фонду України у
м. Красноармійську та
Красноармійському районі про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 07.12.2013р. № Ф-29129-17 -
задовольнити у повному обсязі.

Скасувати вимогу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
сплату недоїмки № Ф-29129-17 від 07.12.2013р. на
суму 6 432,69 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 05 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Ушенко С. В.