Справа № 743/17/13-а (2-а/743/4/13)
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
743/17/13-а (2-а/743/4/13) Головуючий у 1-й
інстанції: Павленко О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 06 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання незаконною та
скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 06
лютого 2013 року позов задоволено.
Визнано незаконною та скасувати
Постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
закінчення виконавчого провадження
від 30.11.2012 року № 34946261 з примусового
виконання виконавчого листа №
2518/2-а-19038/2011 виданого 22.08.2012 року
Ріпкинським районним судом
Чернігівської області про зобов'язання
УПФУ в Ріпкинському районі здійснити
перерахунок та забезпечити виплату
додаткової пенсії та доплати до пенсії
ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.04.2011
року по 22.07.2011 року, з обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою судді Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 11.06.2012 року зобов'язано УПФУ в
Ріпкинському районі здійснити доплату
до пенсії ОСОБА_2 за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення, відповідно до ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру двох мінімальних заробітних
плат, встановленого Законом України
"Про Державний бюджет України" на
відповідний рік та Законом України "Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати" з 01.04.2011
року по 22.07.2011 року, за виключенням сум
доплати, раніше нарахованої та
виплаченої за вказаний період, а також
здійснити нарахування та забезпечити
виплату ОСОБА_2 пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, відповідно до ч.2 ст.
51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з 25 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 01.04.2011 року по 22.07.2011
року, за виключенням раніше
нарахованих та виплачених сум.

22.08.2012 року Ріпкинським районним судом
Чернігівської області було видано
виконавчий лист № 2518/2-а-1903 8/2011, який
знаходився на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. від
30.11.2012 року закінчено виконавче
провадження ВП № 34946261 з примусового
виконання виконавчого листа №
2518/2-а-19038/2011, виданого 22.08.2012 року
Ріпкинським районним судом
Чернігівської області про зобов'язання
УПФУ в Ріпкинському районі здійснити
перерахунок та забезпечити виплату
додаткової пенсії та доплати до пенсії
ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.04.2011
року по 22.07.2011 року, з обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
оскільки рішення суду боржником
виконано частково, а саме проведено
перерахунок необхідної виплати, а
застосувати до боржників штрафні
санкції, передбачені ст.ст. 75, 89 Закону
України "Про виконавче провадження" не
можливо, так як рішення суду боржник
виконує у зв'язку із незалежних від
нього обставин (відсутні кошти на
рахунках для даного виду виплат).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що при
винесенні постанови державним
виконавцем Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції м. Чернігова не було дотримано
вимоги п. 11 ч. 1 ст. 49, ч.З ст.75 Закону
України "Про виконавче провадження", а
отже вона є незаконною.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України від 21.04.1999,
№ 606-XIV "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом
неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії, які спрямовані
на завершення виконавчого провадження.

Ст. 7 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати в своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян та
юридичних осіб.

Ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачені випадки коли
виконавче провадження підлягає
закінченню.

Так, згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому ч. З ст. 75 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі, якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Виходячи з правового аналізу даних
норм, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що
законодавцем виписаний алгоритм дій
державного виконавця при виконанні
судових рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії, і тільки після накладення на
боржника штрафу відповідно до ст. 89
Закону України "Про виконавче
провадження" та внесення ним подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
державний виконавець виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження".

В порушення вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем не надано суду першої
інстанції та апеляційної інстанції
належних доказів щодо вчинення ним
всіх дій для належного виконання
рішення суду, також, що під час
примусового виконання вказаного
виконавчого листа були повністю
виконані вимоги ч. 3 ст. 75 Закону України
"Про виконавче провадження" і не
можливо виконати постанову суду без
участі боржника.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції "Про
захист прав та свобод людини", яка
ратифікована Законом України "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод" від
17.07.1997 року гарантує неухильність
виконання рішення суду громадянами,
юридичними особами та всіма органами
влади України, до яких відносяться
також і Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради.

Крім того, суд першої інстанції
правомірно посилається на рішення
Європейського суду з прав людини,
зокрема у справах «Дуденко проти
України», «Півень проти України», що
неможливість особи домогтися
виконання судового рішення на свою
користь та неспроможність державних
органів забезпечити виконання
судового рішення є втручання у право
цієї особи на мирне володіння майном,
закріплене у ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини.

Таким чином, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права,
судом першої інстанції правомірно не
прийнято до уваги відсутність
фінансування вказаного органу.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм права, колегія суддів прийшла до
висновку, що при винесенні постанови
державним виконавцем Деснянського
відділу ДВС Чернігівського міського
управління юстиції м. Чернігова не
було дотримано вимоги п. 11 ч. 1 ст. 49, ч.З
ст.75 Закону України "Про виконавче
провадження", а отже вона є незаконною.

Таким чином, суд першої інстанції дав
належну оцінку всім обставинам справи
та вірно застосував законодавство, що
регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
позовній заяві доводи позивача є
необґрунтованими та, відповідно, його
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 06 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.