Справа № 2а-2652/09
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2652/09
Головуючий у 1-й інстанції: Волошин
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Федотова І.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
регіональної митниці на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2009 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 -
директора товариства з обмеженою
відповідальністю «ПГ-Авто» до
Київської регіональної митниці про
скасування протоколів про порушення
митних правил та постанов про
порушення митних правил,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Київської регіональної митниці про
скасування протоколів про порушення
митних правил від 12 березня 2009 року №
137/10000/09 та 138/10000/09; скасування постанов
про порушення митних правил від 15
червня 2009 року № 137/10000/09 та 138/10000/09.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 10 грудня 2009 року
провадження у справі в частині
позовних вимог про скасування
протоколів про порушення митних правил
від 12.03.2009 №№137/10000/09, 138/10000/09 закрито на
підставі пункту 1 частини першої статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 10 грудня 2009 року
позов задоволено: скасовано постанови
від 15 червня 2009 №№137/10000/09, 138/10000/09 по
справі про порушення митних правил
відносно ОСОБА_2 - директора товариства
з обмеженою відповідальністю "ПГ-Авто"
за ст. 355 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи, просить скасувати
постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 10 грудня 2009 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до умов Контракту АВ-27 про
проведення зовнішньоекономічної
діяльності від 11 липня 2006 року,
укладеного між ТОВ «ПГ-Авто» і
Компанією «SWIG GROUP ІNC» (Нью-Йорк»), ТОВ
«ПГ-Авто», як покупець отримує від
продавця - Компанією «SWIG GROUP ІNC» товар в
асортименті по кількості та вартості у
відповідності до додатків до кожної
поставки.

15 січня 2008 року на митну територію
України ТОВ «ПГ-Авто» був ввезений
вантаж (транспортні засоби -
автомобілі): «Mersedes-Benz» ML - 550, 2008 р.вип. №
кузова 4JBB72EX8A333232; «Lexus» GX 470, 2008р. вип.., №
кузова JTJBT20X080149204.

При ввезені вказаних автомобілів
покупцем - ТОВ «ПГ-Авто» було сплачено
ввізне мито - 63756,25 грн., акцизний збір -
4105,27 грн., ПДВ - 64577,3 грн. за автомобіль
«Mersedes-Benz» ML - 550, і ввізне мито - 52393,75 грн.,
акцизний збір - 3413,8 грн., ПДВ - 53076, 51 грн.
за автомобіль «Lexus» GX 470.

Переміщення з США вищевказаних
автомобілів через митний кордон
України було здійснено у контейнерах
№№ HLCU 4267711, HLCU 4004074.

Так, 17 та 23 січня 2008 року вищевказаний
товар оформлений у Київській
регіональній митниці за: ВМД
№100000012/8/549180 загальною митною вартістю
255025,0 грн. на умовах Incoterms 2000 CIP Київ; ВМД
№ 100000012/8/549425 загальною митною вартістю
366125,0 грн. на умовах Incoterms 2000 CIP Київ.

Під час митного контролю виникли
сумніви щодо реєстрації автомобілів на
території іноземних держав.

26 лютого 2009 року на запит Київської
регіональної митниці надійшла
відповідь від Укрбюро Інтерполу МВС
України №ІР/645/09/С67/2435/СV1/А6/3 (вх. КРМ
4204/4), з повідомленням про те, що
зазначені автомобілі перебували на
реєстраційному обліку в США, тобто є
такими, що були у використанні.

Крім того, у додатку до листа Укрбюро
Інтерполу, а саме роздруківці з бази
даних реєстрації автотранспорту в США
та Канаді «Carfax» навпроти даних по
зазначеним автомобілям вказано «Title
issued or updated», що у перекладі з
англійської мови означає «тайтл (або
документ на право власності), який
видається на автомобілі, що були у
використанні.

Згідно Закону України "Про ставки
акцизного збору на деякі транспортні
засоби" від 24.05.96 р. № 216/96-ВР (чинного на
момент спірних правовідносин),
транспортними засобами, що
використовувалися, слід вважати такі,
на які були або є реєстраційні
документи, видані уповноваженими
державними органами, у тому числі
іноземними, що дають право
експлуатувати ці транспортні засоби.

Ставки акцизного збору на транспортні
засоби, що були у використанні є значно
вищими ніж на нові транспортні засоби.

Таким чином, за підрахунками
відповідача, різниця між митними
платежами, які були заявлені у
вантажній митній декларації та
платежами, які повинні бути сплачені з
урахуванням ставок акцизу на
транспортні засоби, що були у
використанні, а саме: за «Mersedes-Benz» ML - 550,
№ кузова 4JBB72EX8A333232 становить 141 930,10 грн.,
та за «Lexus» GX 470, № кузова JTJBT20X080149204 - 118
800,26 грн.

В зв'язку з цим, 15 червня 2009 року першим
заступником начальника Київської
регіональної митниці були винесені
постанови про порушення митних правил
№ 137/10000/09 та 138/10000/09, якими позивача як
директора ТОВ «ПГ-Авто», притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.355 Митного кодексу
України у вигляді адміністративного
штрафу в розмірі по 8500,00 грн.

Не погодившись з вищевказаними
рішеннями митного органу, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані постанови про порушення
митних правил відносно позивача за ст.
355 Митного кодексу України є
безпідставними і підлягають
скасуванню як протиправні, оскільки в
діях останнього відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого цією статтею.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Митним кодексом України (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Кодексом)
визначаються засади організації та
здійснення митної справи в Україні,
регулюються економічні, організаційні,
правові, кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України.
Кодекс спрямований на забезпечення
захисту економічних інтересів України,
створення сприятливих умов для
розвитку її економіки, захисту прав та
інтересів суб'єктів підприємницької
діяльності та громадян, а також
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій точних відомостей про
товари і транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Згідно ст. 88 Митного кодексу України,
декларант виконує всі обов'язки і несе
у повному обсязі відповідальність,
передбачену цим Кодексом, незалежно
від того, чи він є власником товарів і
транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, митним брокером чи іншою
уповноваженою особою.

Таким чином, декларант в повному обсязі
несе відповідальність за відомості,
внесені до декларації.

Відповідно до статті 355 Митного кодексу
України, заявлення в митній декларації
неправдивих відомостей та надання
митному органу документів з такими
відомостями як підстави для звільнення
від сплати податків і зборів або
зменшення їх розміру або несплата
податків і зборів у строк, встановлений
законодавством, а також інші
протиправні дії, що спричинили
недобори податків і зборів, за
відсутності ознак злочину, - тягнуть за
собою накладення штрафу на громадян у
розмірі від ста до п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а на посадових осіб
підприємств - від п'ятисот до тисячі
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Слід зазначити, що документами, які
містять неправдиві дані є такі, в яких
не відповідають дійсності вказані
відомості щодо суті угоди (договору,
контракту), найменування, асортименту,
ваги, кількості чи вартості товарів,
щодо їх відправника чи одержувача, щодо
держави, з якої вони вивезені чи в яку
переміщуються.

У разі виявлення за результатами
камеральної перевірки фактів несплати
податків та зборів або зменшення їх
розміру в обов'язковому порядку митним
органом повинно розглядатися питання
щодо наявності порушення митних
правил, передбаченого ст. 355 Митного
кодексу України, та за достатності
підстав складатися протоколи про
порушення митних правил.

При цьому, справа про порушення митних
правил може бути заведена тільки в тому
випадку, коли є достатні дані, які
свідчать про наявність складу
правопорушення, зокрема, вини у формі
умислу або необережності.

Відсутність розмежування форм вини на
умисну та необережну при притягненні
до відповідальності за ст. 355 Митного
кодексу України пов'язане з тим, що
внесення до декларації відомостей має
важливе значення для обчислення
розміру податків і зборів, що
підлягають сплаті до бюджету. Тому, з
метою зменшення ризиків внесення до
декларацій неправильних відомостей та,
відповідно, ризиків неправильного
обчислення суми податків і зборів, за
заявлення в митній декларації
неправдивих відомостей та надання
митному органу документів з такими
відомостями передбачено
відповідальність незалежно від форми
вини декларанта.

Аналогічна правова позиція міститься в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 09 лютого 2012 року по справі
№ К/9991/32969/11 та ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 09
лютого 2012 року від 05 грудня 2013 року по
справі № К/9991/3234/11.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що лист Укрбюро Інтерполу
МВС України є недопустимим доказом, так
як вказаний лист є офіційною
відповіддю, наданою державним органом.

При цьому, з листа № 71/АЄ/17-500-73894, який
міститься в матеріалах справи,
надісланого 31 серпня 2007 року
Департаментом консульської служби
Міністерства закордонних справ
України до Державної митної служби
України вбачається, що МЗС отримано
роз'яснення до Відділу реєстрації
транспортних засобів офісу іноземних
місій Державного департаменту США про
те, що документ про право власності
«тайтл» видається на автомобілі, що
були у використанні.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав задоволення
позовних вимог щодо визнання
протиправними та скасування постанов
відповідача у справі про порушення
митних правил № 137/10000/09 та 138/10000/09 від 15
червня 2009 року, за якою якими позивача
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
статті 355 Митного кодексу України та
накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі по 8500,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, відповідачем надано належні
докази на підтвердження висновку про
порушення позивачем податкового
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Київської регіональної митниці
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
регіональної митниці - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 10 грудня 2009 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 - директора товариства з
обмеженою відповідальністю «ПГ-Авто»
до Київської регіональної митниці про
скасування постанов про порушення
митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М.
Бистрик

І.В. Федотов

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Федотов І.В.