Справа № 121/97/14-а
Суддя: Цалко А. А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 121/97/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у
складі: головуючого судді Цалко А.А.,
при секретарі Сьомченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ялті
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Сімеїзської селищної
ради про визнання протиправними дії,
визнання протиправним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить суд
визнати протиправними дії Сімеїзської
селищної ради щодо відмови у
задоволенні його клопотання про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;

- визнати протиправним та
скасувати рішення № 69 від 04 листопада
2013 року Сімеїзської селищної ради 37-ої
сесії 6-го скликання в частині відмови у
задоволенні його клопотання про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;

- зобов'язати Сімеїзську селищну
раду винести на засідання найближчої
сесії Сімеїзської селищної ради та
розглянути його клопотання про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,15 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у порядку та строки, передбачені
статтею 118 Земельного кодексу України,
та надати мотивованого рішення за
результатами розгляду вказаного
клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він в
2013 році з метою реалізації свого
конституційного права звернувся до
відповідача з клопотанням та доданими
до нього графічними для отримання
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарчих будівель і споруд на
території смт. Сімеїз. Однак,
оскаржуваним рішенням йому було
відмовлено в задоволені його
клопотання, котре він вважає,
безпідставним та незаконним та таким,
що порушує його законне право на
отримання земельної ділянки.

Позивач у судове засідання не прибув,
про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином, передав
суду телефонограму про розгляд справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином, причин своєї неявки
суду не надав. Однак, на виконання
ухвали суду від 11 січня 2014 року надав
суду запитувані документи.

За таких обставин суд вважає за
можливим розглянути дану справу за
відсутності сторін, без фіксування
судового засідання технічними
засобами відповідно до положень ч. 1 ст.
41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини
(Рим 4 листопада 1950 року),
ратифікованою Верховною радою України
17 липня 1997 року, кожен при вирішенні
питань щодо його цивільних прав і
обов'язків або встановленні
обґрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Конвенція про захист прав і
основних свобод людини є складовою
частиною загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права
свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо
громадянин України, іноземець, особа
без громадянства вважають, що їх права
і свободи порушені або порушаються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації, або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції України з цього питання
відтворені в ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
про завдання адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони, зокрема,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено), з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації та інше.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до Сімеїзської селищної ради
із клопотанням від 20 серпня 2013 року в
порядку ст. 118 ЗК України про визначення
без його погодження та виділення йому
земельної ділянки орієнтовним
розміром до 0,15 га в межах смт. Сімеїз, з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(а.с.9-10).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших
осіб) та документи, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі (у разі надання земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства). У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_1 при зверненні до Сімеїзської
селищної ради були надані графічні
матеріали смт. Сімеїз, АР Крим, але не
бажаного місця розташування
конкретної земельної ділянки (а.с.39).

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування", виключно
на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин, це є виключною компетенцією
сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України,
відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Рішенням 37-ої сесії 6-го скликання
Сімеїзської селищної ради № 69 від 04
листопада 2013 року (а.с.33) було
відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою відносно
відведення у власність земельної
ділянки площею 0,1500 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарчих будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку з невідповідністю
місяця розташування запитуваної
земельної ділянки вимогам
законодавства та містобудівної
документації населених пунктів, та
враховуючі пропозицію постійної
комісії селищної ради з екології,
курортно-рекреаційним та земельним
ресурсам.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення Сімеїзською селищною радою
прийнято без порушень вимог чинного
законодавства, в межах повноважень та у
спосіб передбачений Конституцією і
законами України та дії відповідача
законні, оскільки ОСОБА_1 при зверненні
до суб'єкту владних повноважень не була
визначена конкретна земельна ділянка
щодо якої він просив би надати йому
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо її відведення у власність.
Зазначена відмова є мотивованою та
відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 19, 55 Конституції України, ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини (Рим 4 листопада 1950
року), ратифікованою Верховною радою
України 17 липня 1997 року, ст.ст. 6,11,41,71,
159-163 КАС України, ст.ст. 24,26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 12,116, 118 ЗК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 про
визнання протиправними дії
Сімеїзської селищної ради щодо відмови
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;

про визнання протиправним та
скасування рішення № 69 від 04 листопада
2013 року Сімеїзської селищної ради 37-ої
сесії 6-го скликання в частині відмови у
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;

про зобов'язання Сімеїзську селищну
раду винести на засідання найближчої
сесії Сімеїзської селищної ради та
розглянути клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
порядку та строки, передбачені статтею
118 Земельного кодексу України, та про
надання мотивованого рішення за
результатами розгляду вказаного
клопотання - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Ялтинський міський суд в порядку та
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

СУДДЯ: