Справа № 0516/4853/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/3072/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Донця О.Є.,
Мороза В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дружківці на постанову
Дружківського міського суду від 23
жовтня 2012 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року у справі 2а/0516/292/12
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Дружківці
про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дружківці, в якому просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати не в повному
обсязі підвищення до пенсії в розмірі
25% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.77 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», зобов'язати відповідача
сплачувати підвищення до пенсії як
жертві політичних репресій в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком з липня 2010
року по березень 2012 року.

Постановою Дружківського міського
суду Донецької області від 23 жовтня 2012
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату
підвищення до пенсії відповідно до ст.77
ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за
період з 10 серпня 2011 року по 10 лютого 2012
року в розмірі 25% мінімальної пенсії за
віком. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року рішення суду першої інстанції
змінено шляхом зміни в абзаці другому
резолютивної частини постанови слів та
цифр «по 10 лютого 2012 року» на слова і
цифри «по березень 2012 року включно» . В
іншій частині постанову Дружківського
міського суду Донецької області від 23
жовтня 2012 року у справі №2а/0516/292/2012
залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в
УГІФУ в м. Дружківці Донецької області,
отримує пенсію за віком, є членом сім'ї
репресованого з політичних мотивів,
була примусово переселена з постійного
місця проживання, реабілітована згідно
зі ст. 3 Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні», що
підтверджується довідкою Комісії з
поновлення прав реабілітованих
Харківської обласної ради від
23.12.1997року № 12/ 2678.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.77 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» призначені
пенсії підвищуються членам сімей
громадян, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, яких було примусово
переселено - на 25% мінімальної пенсії за
віком.

Зазначене підвищення виплачується в
розмірах, зазначених постановою
Кабінету Міністрів України №654 від
16.07.2008року.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і згідно з цією нормою
мінімальний розмір пенсії за віком
дорівнює прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Визначення прожиткового мінімуму,
закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та
врахування при реалізації державою
конституційної гарантії громадян на
достатній життєвий рівень, дають
Закони «Про прожитковий мінімум» від 15
липня 1999 року, «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» від 5 жовтня 2000 року.

У відповідності зі ст. 1 Закону «Про
прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум - це вартісна величина
достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я,
набору продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості. Прожитковий мінімум
визначається нормативним методом у
розрахунку на місяць на одну особу, а
також окремо для тих, хто відноситься
до основних соціальних і демографічних
груп населення, зокрема, осіб, які
втратили працездатність.

Згідно зі ст. 2 того ж Закону
прожитковий мінімум застосовується,
зокрема, для встановлення розмірів
мінімальної пенсії за віком, який у
відповідності зі ст.28 Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 3 Закону «Про
прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо
для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік та публікується в
офіційних виданнях загальнодержавної
сфери розповсюдження.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У зв'язку з наведеним колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
пріоритетності законів над
підзаконними актами, у зв'язку з чим у
спірних правовідносинах застосуванню
підлягає ст.77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а не постанова
КМ України №654 від 16.07.2008 року. Отже,
судами правильно визначено
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
в розмірі 25% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.77 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Оскільки суд першої інстанції,
задовольняючи позов по 10 лютого 2012
року, не звернув уваги на те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 стосуються періоду по
березень 2012 року включно, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
змінив резолютивну частину місцевого
суду.

З огляду на викладене, апеляційним
судом вірно встановлено характер
спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Дружківці
залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду
від 23 жовтня 2012 року із змінами,
внесеними постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року, та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року у справі 2а/0516/292/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: