Справа № 826/10848/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
прокуратури міста Києва на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 липня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
прокуратури міста Києва про визнання
бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до прокуратури міста Києва
(далі по тексту - відповідач) про
визнання бездіяльності відповідача,
яка полягає у невирішені вимоги його
заяви про: «Дозволити мені бути
присутнім при розгляді даної заяви та
взяти участь у її перевірці…», -
протиправною; визнання бездіяльності
відповідача, яка полягає у відсутності
в рішенні відповідача від 03.01.2013 року
мотивів відмови у задоволенні вимоги
заяви позивача від 29.11.2012 року про його
особисту участь у прийнятті рішення за
цією заявою; визнання рішення
відповідача від 03.01.2013 року № 05/1/2-585-12 як
таке, що не містить роз'яснення порядку
його оскарження, протиправним; судові
витрати покласти на відповідача;
зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяву позивача від 29.11.2012
року.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 24 липня 2013
року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 липня 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі. На думку апелянта,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова суду
- скасуванню в частині, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 29.11.2012 року позивач звернувся із
заявою до прокуратури міста Києва, в
якій просив: розібратися та вжити
відповідні заходи прокурорського
реагування щодо виявлення, усунення
причин та умов, які сприяли зазначеному
порушенню; дозволити позивачу бути
присутнім при розгляді даної заяви та
взяти участь у її перевірці, завчасно
повідомити заявника про це.

За результатами розгляду заяви
позивача, листом від 03.01.2013 року №
05/1/2-585-12 відповідач надав відповідь, в
якій вказав, що подання заперечень на
адміністративний позов є
процесуальним правом, а не обов'язком
сторони, а тому підстави для проведення
перевірки відсутні. Крім того, в листі
вказано, що Прокуратура міста Києва
надала письмові заперечення до
Окружного адміністративного суду
міста Києва по справі № 2а-12398/12/2670 у
строки, визначені судом в листі від
25.09.2012 року, про що зазначено в
мотивувальній частині постанови.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до 40 Конституції України
держава гарантує, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення
громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі
Закон № 393/96-ВР) передбачено, що
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 15 Закону № 393/96-ВР
передбачено, що органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань). Відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено,
що органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема, письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення, що й було зроблено
відповідачем у листі від 25.07.2013 року №
9/2007.

Частиною першою та другою ст. 20 Закону
№ 393/96-ВР встановлено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України
«Про прокуратуру» прокурор розглядає
заяви і скарги про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг,
розгляд яких віднесено до компетенції
суду. Прийняте прокурором рішення може
бути оскаржено вищестоящому прокурору
або до суду.

Відповідно до п. 4.14 Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 21.06.2011 року № 9гн (далі -
Інструкція) за підсумками вирішення
звернень може бути прийнято одне з
таких рішень:

- задоволено - вжито заходів до повного
або часткового поновлення прав і
законних інтересів заявника. Не може
вважатися задоволеним звернення,
рішення по якому прийнято не за
вимогами громадянина, а за
результатами виявлених недоліків або
порушень закону. Частково задоволене
звернення - звернення, у якому
міститься дві чи більше вимог і за
результатами перевірки якого не всі з
них визнані обґрунтованими;

- повторно задоволено - звернення щодо
оскарження відповіді певної
прокуратури, за яким приймалося
рішення про відмову в задоволенні
раніше поданого звернення. При цьому
первинне рішення скасовується;

- відхилено - вимоги заявника, викладені
у зверненні, визнані необґрунтованими;

- роз'яснено - за зверненням, у якому не
містилося прохань про задоволення
будь-яких вимог або клопотань, надано
роз'яснення з питань правового
характеру, строк розгляду звернення
обчислюється з наступного дня після
реєстрації звернення в прокуратурі.
Водночас, закінченням строку розгляду
та вирішення звернень вважається дата
направлення письмової відповіді. По
задоволених зверненнях строк
вирішення закінчується датою внесення
документа прокурорського реагування
та надання відповіді автору звернення.

Статтею 19 Закону України «Про
звернення громадян» визначені
обов'язки і перелік органів, які
розглядають заяви чи скарги
громадянина, обмеження та процедуру їх
перевірки.

За змістом цієї норми Закону, органи
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, посадові
особи зобов'язані об'єктивно, всебічно
і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Стаття 19 Закону України «Про звернення
громадян» встановлює певні обмеження
та випадки розгляду звернення за
участю особи, випадки такої участі.

Так, відповідно до частини 1 абзацу
другого і третього статті 19 Закону
України «Про звернення громадян» у
разі прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги суб'єкт розгляду зобов'язаний
скласти про це мотивовану постанову, на
прохання громадянина запрошувати його
на засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що системний аналіз зазначеного дає
підстави дійти висновку, що особа може
бути запрошеною для розгляду її заяви
чи скарги лише у випадку проведення
засідання, тобто розгляду її
колегіально.

Інших винятків Закон не містить, а тому
заяви чи скарги розглядаються
суб'єктами у порядку визначеному їх
положеннями чи правилами, без
обов'язкового виклику і присутності
цих осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 01.12.2011 року у справі №
К-44805/09.

Таким чином, колегія суддів зауважує,
що оскільки відповідачем не
проводяться засідання при розгляді
звернень громадян, у тому числі заяви
позивача, то відповідачем не порушено
право позивача на його участь у процесі
прийняття рішення за результатами
розгляду заяви, а тому оскаржуване
рішення в цій частині є правомірним.

Що стосується вимоги позивача про
визнання бездіяльності відповідача,
яка полягає у відсутності в рішенні
відповідача від 03.01.2013 року мотивів
відмови у задоволенні вимоги заяви
позивача від 29.11.2012 року про його
особисту участь у прийнятті рішення за
цією заявою, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції в цій
частині з огляду на наступне.

Пунктом 6.1. Інструкції №9гн
передбачено, що звернення громадян,
запити, звернення народних депутатів
України, депутатів місцевих рад
вважаються вирішеними та знімаються з
контролю, якщо поставлені в них питання
перевірено, вжито необхідних заходів,
дано вичерпні відповіді згідно з
чинним законодавством і направлено
письмову відповідь.

Системний аналіз зазначених норм
свідчить про те, що в будь-якому випадку
за результатами розгляду звернень
громадян, органами прокуратури
приймається саме рішення та надається
вмотивована відповідь.

Як вбачається зі звернення позивача
від 29.11.2012 року, в ньому позивачем були
викладені дві вимоги, а саме:

1. розібратись та вжити відповідних
заходів;

2. дозволити йому бути присутнім при
розгляді даної заяви.

Так, з огляду на рішення відповідача
від 03.01.2013 року, заява ОСОБА_2 від 29.11.2012
року була частково розглянута та
надана відповідь по суті лише щодо
першої вимоги з урахуванням викладених
фактів.

Водночас, інший пункт заяви позивача, в
якому просить сприяти в реалізації
його права бути присутнім під час
розгляду заяви, відповідачем
розглянуто не було.

Суд приймає першої інстанції правильно
взяв до уваги посилання позивача на те,
що оскільки рішення щодо вимоги про
його безпосередньої участі при
розгляді заяви не було прийнято, тому
відповідач мав вказати у своїй
відповіді причини відмови в
задоволенні цієї вимоги.

Що стосується вимоги позивача про
визнання рішення відповідача від 03.01.2013
року № 05/1/2-585-12 як таке, що не містить
роз'яснення порядку його оскарження, а
тому - протиправним, колегія суддів
звертає увагу на те, що відповідно до
абз. 9 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» у разі визнання
заяви чи скарги необґрунтованою,
посадові особи в межах своїх
повноважень, зобов'язані роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення.

З наданої відповідачем відповіді
вбачається, що заяви позивача не
визнавалися необґрунтованими, тому
колегія суддів вважає правомірними дії
посадових осіб прокуратури міста Києва
щодо незазначення порядку оскарження
прийнятого рішення.

Також, не зважаючи на те, що звернення
позивача від 29.11.2012 року розглянуто
відповідачем частково, а саме не надано
відповіді на п. 2 прохальної частини
звернення, суд першої інстанції
скасував повністю прийняте
відповідачем рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
прокуратури міста Києва задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції скасувати в частині позовних
вимог.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокуратури
міста Києва - задовольнити частково.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2013 року - скасувати в частині
задоволених позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
прокуратури міста Києва щодо не
роз'яснення ОСОБА_2 в листі № 05/1/2-585-12
від 03.01.2013 року порядку оскарження
такого рішення та визнання
протиправним і скасування рішення
прокуратури міста Києва, що оформлене
листом № 05/1/2-585-12 від 03.01.2013 року (абзаци
3 і 4 резолютивної частині рішення). В
цій частині прийняти нове рішення, яким
в задоволенні цих позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

Абзац другий резолютивної
частини постанови викласти в наступній
редакції: «Визнати протиправною
бездіяльність прокуратури міста Києва
щодо не надання відповіді на п. 2
прохальної частини заяви ОСОБА_2 від
29.11.2012 року.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений
18.03.2014 року.

Головуючий суддя

Чаку Є.В.

Судді:

Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.