Справа № 2а-527/10/1327
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/34937/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про стягнення
допомоги по догляду за дитиною за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 08 вересня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом про
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2007-2008 рік.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 08 вересня
2010 року адміністративний позов
задоволено частково, а саме: визнано
дії Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_4
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України « Про державну допомогу сім'ям
з дітьми» за період з 9.07.2007 до 31.12.2007 р. -
неправомірними. Зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області
провести нарахування та виплату з 09.07
2007 р. по 31.12.2007 р. включно ОСОБА_4 для
догляду за дитиною дочкою ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог ст.
15 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2012 року постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 08 вересня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року і ухвалити нову
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, колегія суддів, в
межах ст. 220 КАС України, дійшла
висновку про залишення касаційної
скарги без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, з яким погодився
Львівський апеляційний
адміністративний суд, дійшли висновку
про наявність правових підстав, для
задоволення позову в частині вимог
позивача за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року.

Аналізуючи обставини справи та
застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції погоджується з вищевказаним
висновком суду попередніх інстанцій, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є матір'ю малолітньої дитини,
та фактично здійснює за нею догляд, є
непрацюючою особою та перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації, де отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Отже, так як позивач незастрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування то
спірні правовідносини регулюються ст.
15 Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Зокрема, в ч.1 ст. 15 вищевказаного Закону
зазначено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року
№ 489-V, зокрема пунктом 14 статті 71, було
зупинено на 2007 рік дію статті 15 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми".

Протягом указаного періоду діяли
приписи статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які по-іншому регулювали спірні
правовідносини в частині визначення
розміру проведення нарахувань та
виплат допомоги. Оскільки вказана
норма Закону була прийнята пізніше в
часі, вона мала пріоритет по відношенню
до норм Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання дій відповідача
неправомірними та стягнення на її
користь невиплаченої суми щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 01
квітня по 08 липня 2007 року включно не
підлягають задоволенню, оскільки в цей
період дію норми, яка визначала право
позивача на допомогу у зазначеному
розмірі, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року в справі № 1-29/2007 були
визнані неконституційними положення
п.7 ст.71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік", отже, з цього
часу відновлено дію ст.15 Законом
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Проте, всупереч рішенню
Конституційного Суду України вказана
допомога позивачу в 2007 році
виплачувалась не в повному розмірі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної
частини вказаного рішення
Конституційного Суду України, воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнані
неконституційними.

Таким чином, позивач має право на
виплату вказаної допомоги з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Вимоги позивача щодо нарахування та
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період 2008 року задоволенню не
підлягають, з огляду на наступне.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
від 28.12.2007 року № 107, який набрав
чинності з 01.01.2008 року внесено зміни до
частини 1 статті 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
відповідно до яких допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановлених для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Допомога у 2008 році позивачу
виплачувалась у розмірі не меншому 130
грн.

Так як на момент виникнення спірних
правовідносин вказана норма не
змінювалася та Конституційним Судом
України на відповідність Конституції
України не переглядалася і не
визнавалась неконституційною, тобто
були чинними і підлягали застосуванню
в зазначений період саме ч.1 ст. 15 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" у зміненій редакції, тому
виплата позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, як особі не
застрахованій у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у розмірі 130
грн. здійснена Управлінням відповідно
до діючого законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Червоноградського міського суду
Львівської області від 08 вересня 2010
року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 08 вересня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В.
Малинін