Справа № 803/460/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Справа № 803/460/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області до
Відкритого акціонерного товариства
"Луцький завод комунального
машинобудування "Луцьккомунмаш" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області (далі -
УПФУ в місті Луцьку) звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Луцький завод комунального
машинобудування "Луцьккомунмаш" (далі -
ВАТ "Луцьккомунмаш") про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за 2013
рік в сумі 66331,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до ст.1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" ВАТ "Луцьккомунмаш" є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і зобов'язане
відшкодовувати Пенсійному фонду
України до 25 числа кожного місяця
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до пунктів "б"-"з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Відповідно до
розрахунку фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, проведеного УПФУ в
місті Луцьку, заборгованість ВАТ
"Луцьккомунмаш" за 2013 рік становить
66331,80 грн.

На підставі вищевикладеного, УПФУ в
місті Луцьку просить стягнути з
відповідача заборгованість, яка
виникла в результаті недотримання
порядку відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за 2013 рік в сумі
66331,80 грн.

В судове засідання представник
позивача не прибув, проте від нього
надійшла до суду заяву від 24 березня 2013
року про розгляд справи за його
відсутності, в якій позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
прибув, хоча відповідно до частини 11
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із
частиною четвертою статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Відповідно до частини шостої
статті 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Як
передбачено частиною першою статті 41
КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання представники сторін не
прибули, при цьому, від позивача
надійшло письмове клопотання про
розгляд справи за відсутності його
представника, а дану справу можливо
розглянути і вирішити на основі
наявних матеріалів, тому суд приходить
до висновку, що судовий розгляд справи
необхідно здійснювати в порядку
письмового провадження, без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ
"Луцьккомунмаш" є юридичною особою, яка
зареєстрована в УПФУ в місті Луцьку як
платник збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, а відтак
зобов'язане сплачувати пенсійні
страхові внески в порядку та розмірах,
визначених законодавством України.

Як встановлено судом, на ВАТ
"Луцьккомунмаш" працювали працівники
(пенсіонери) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яким УПФУ в місті Луцьку
призначена і проводиться виплата
пенсії відповідно до пункту "б"-"з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
яким УПФУ в Луцькому районі Волинської
області призначена і проводиться
виплата пенсії відповідно до пункту
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б"-"з" частини 1
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць,
за якими підтверджується право
працівника на пільги та компенсації,
пов'язані із зайнятістю в
несприятливих умовах праці для
чоловіків - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Отже, стаття 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" визначає
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною 2 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

До внесення змін в Закон України "Про
пенсійне забезпечення" згідно із
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України" від 17.02.2000 року
статтею 13 регулювався порядок внесення
підприємствами та організаціями плати
до Пенсійного фонду, що покривала
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначений відповідно до пунктів "б"-
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", однак згаданим
Законом від 17.02.2000 року дану норму було
виключено та врегульовано порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій шляхом введення
окремого виду збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування у Законі
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування". Так,
статтею 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
об'єктом оподаткування є фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б"-
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення". Зокрема,
суб'єкти підприємницької діяльності,
незалежно від форми власності, повинні
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у 100%
розмірі від об'єкта оподаткування,
яким є фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

У частині 2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" також передбачено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

Судом встановлено, що громадянам:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 УПФУ в
місті Луцьку за 2013 рік проведена
виплата пенсій відповідно до пункту
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" на суму 39393,55
грн., а також громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6
УПФУ в Луцькому районі проведена
виплата пенсій відповідно до пункту
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" на суму 26938,25
грн., а всього за період з січня по
грудень 2013 року виплачено пільгових
пенсій в розмірі 66331,80 грн.

Крім того, суми виплачених пенсій також
підтверджуються розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"-"з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", проведеними УПФУ в місті
Луцьку та УПФУ в Луцькому районі
Волинської області та
довідкою-розрахунком заборгованості
по фактичних виплат на виплату і
доставку пільгової пенсії, долучених
до матеріалів справи (а.с.6-10).

Отже, станом на 28.02.2014 року
заборгованість відповідача по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за 2013 рік становить
66331,80 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду у порядку,
визначеному законодавством України.

Згідно із пунктом 6.4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного Фонду України, прийнятою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року №21-1,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 за №64/8663 (далі -
Інструкція), розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

У підпункті 6.8 пункту 6 вищезгаданої
Інструкції передбачено, що
підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного Фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Таким чином, на відповідача - ВАТ
"Луцьккомунмаш" покладено обов'язок на
перерахування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгової пенсії
щодо вищезгаданих пенсіонерів, яким
пенсія призначена і виплачується
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Як встановлено судом, Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області
направлялись на адресу ВАТ
"Луцьккомунмаш" розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за 2013
рік, проте відшкодування станом на
28.02.2014 року відповідачем не проведені.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовні вимоги УПФУ в місті Луцьку про
стягнення з ВАТ "Луцьккомунмаш"
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій в сумі 66331,80 грн. підтверджуються
належними та допустимими доказами, які
досліджені судом, а відтак, підлягають
до повного задоволення.

Керуючись статтями 122, 128, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", Закону України
"Про пенсійне забезпечення", Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Луцький завод комунального
машинобудування "Луцьккомунмаш" на
користь Управління Пенсійного фонду
України в місті Луцьку Волинської
області заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій за 2013 рік в
розмірі 66331,80 грн. (шістдесят шість
тисяч триста тридцяти однієї гривні 80
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук