Справа № 803/379/14
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Справа № 803/379/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак
Л.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
Захарчука С.В.,

представника відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
Соловей В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
31.01.2014 року №, стягнення сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
звернувся з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Луцька ОДПІ), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
(далі - ГУДКСУ у Волинській області) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
31.01.2014 року №, стягнення сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
у січні 2014 року Луцькою ОДПІ проведено
документальну перевірку правомірності
нарахування фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за жовтень 2013 року, що виникла за
рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалося у вересні 2013 року, за
результатами якої складено акт
№399/17-3/НОМЕР_1 від 20.01.2014 року, у якому
зафіксовані порушення позивачем
підпунктів 198.3 198.4 статті 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України). На
підставі даного акту відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення від 31.01.2014 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість за основним платежем -
50417,00 грн. та 25208,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Позивач не погоджується із даним
податковим повідомленням-рішенням та
висновками, викладеними в акті
перевірки, зокрема, вказує, що
відповідач неправильно трактує норми
права, пов'язані з придбанням,
державною реєстрацією та використання
в господарській діяльності
транспортних засобів.

При цьому, державна реєстрація
придбаних транспортних засобів
проводилася за позивачем як за
фізичною особою, а не як суб'єктом
господарювання, оскільки Правилами
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388,
передбачена державна реєстрація
транспортних засобів лише за фізичною
або юридичною особою.

В зв'язку з наведеним, просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 31.01.2014 року
№ та стягнути з Державного
бюджету України на його користь 50417,00
грн. бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача Луцької ОДПІ в
судовому засіданні та в наданих
письмових запереченнях
адміністративний позов не визнав. Суду
пояснив, що за результатами проведеної
перевірки позивача встановлено
завищення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
вересень 2013 року на суму 50417,00 грн.,
зокрема, позивачем було включено до
складу податкового кредиту придбаний у
ТзОВ «АЛЬТЕР-ТОП» автотранспортний
засіб, а саме: сідельний тягач DAF XF 105.460
згідно податкової накладної від 18.07.2013
року №526.

Зазначив, що до податкового кредиту
приватного підприємця можливе
включення податку на додану вартість
по транспортним засобам,
зареєстрованим лише на суб'єкта
господарювання (а не на приватну особу)
за умови використання в
оподатковуваних операціях. Проведеною
перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК
України оскільки фізичною особою -
підприємцем у вересні 2013 року до
податкового кредиту було включено
вартість транспортного засобу,
зареєстрованого на фізичну особу. З
огляду на це, вважає, що позивачем не
підтверджено відображене у декларації
за жовтень 2013 року бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість у сумі 50417,00 грн.

Враховуючи наведене, зазначає, що
позивачу правомірно зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року на
50417,00 грн., а податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
31.01.2014 року № правомірним, просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача ГУДКСУ у
Волинській області адміністративний
позов не визнала, суду пояснила, що
відповідно до Порядку взаємодії
органів державної податкової служби та
органів державної казначейської
служби в процесі відшкодування податку
на додану вартість, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.01.2011 року №39, та пунктів 12, 13
статті 200 ПК України орган державної
податкової служби надає висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з державного бюджету, на
підставі якого орган казначейства
перераховує платникові податку суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість.

Згідно з інформацією, наданою у листі
Управління Державної казначейської
служби України у м. Луцьку Волинської
області фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_6 відшкодовано податок на додану
вартість по декларації за вересень 2013
року в сумі 52 780,00 грн. на підставі
висновку Луцької ОДПІ №7525-20 від 17.12.2013
року і узагальненої інформації №37(ПК),
та 27.01.2014 року по декларації за жовтень
2013 року в сумі 37 346,00 грн. на підставі
висновку Луцької ОДПІ №344-20 від 23.01.2014
року і узагальненої інформації №3(ПК).
Інші висновки Луцької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області для
повернення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_6 за вказаний у
адміністративному позові період до
органів Державної казначейської
служби України у Волинській області не
надходили.

Крім того, зазначили, що повернення
суми бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість можливе в
порядку безспірного списання коштів
державного бюджету за рішенням суду
про стягнення надходжень бюджету
відповідно до частини першої статті 25
Бюджетного кодексу України та пунктів
3, 16, 23 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів до державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року №845, а
також частини другої пункту 3.2. Порядку
взаємодії між органами державної
податкової служби України та
Державного казначейства України в
процесі судового розгляду та виконання
рішень суду щодо безспірного списання
коштів з рахунків, на яких
обліковуються надходження Державного
бюджету України з податку на додану
вартість, затвердженого спільним
наказом Державного казначейства
України та Державної податкової
адміністрації України від 27.04.2004 року
№82/245.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь в справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що в період з 15.01.2014
року по 20.01.2014 року Луцькою ОДПІ
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка правомірності
нарахування фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за жовтень 2013 року, що виникла за
рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалося у вересні 2013 року.

За результатами даної перевірки
складено акт від 20.01.2014 року
№399/17.3/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення пунктів 198.3, 198.4 статті 198,
пунктів 200.1, 200.4 «а» статті 200 ПК України
- а саме: завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
жовтень 2013 року на суму ПДВ 50417,00 грн.

На підставі акту перевірки 31.01.2014 року
Луцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року на 50417,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 25208,50 грн.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України
визначено, що з урахуванням строків
давності платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з нормами пункту 1 частини
другої статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень, щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд виходить з
наступного.

З матеріалів справи, зокрема, з акту
перевірки вбачається, що висновки
податкового органу про завищення
позивачем суми бюджетного
відшкодування за жовтень 2013 року на
суму 50417,00 грн. ґрунтуються на тому, що
дані показники податкової звітності
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6
були відображені неправомірно,
оскільки сформовані за наслідками
операції з придбання сідельного тягача
марки DAF XF 105.460, зареєстрованого на
фізичну особу, а не на суб'єкта
господарювання.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню)
регламентовано статтею 200 Податкового
кодексу України.

Згідно з приписами вказаної статті
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Судом встановлено, що по операції з
придбання товару, згідно видаткової
накладної №РН-0006917 від 18.07.2013 року
позивачем придбано автранспортний
засіб - тягач сідельний марки DAF, модель
XF 105.460, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, з вартості
якого у декларації за вересень 2013 року
включено до складу податкового кредиту
суму 50417,00 грн. ПДВ згідно податкової
накладної від 18.07.2013 року №526 та
заявлено вказану суму до бюджетного
відшкодування у декларації за жовтень
2013 року та у додатку 4 до даної
дкеларації.

Таким чином, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 дотримані вимоги
чинного законодавства щодо визначення
суми, яка підлягає бюджетному
відшкодуванню, так як дані, внесені ним
у податкові декларації з ПДВ за
вересень та жовтень 2013 року
відображають господарську діяльність
і є достовірними, що підтверджується
відомостями, відображеними видатковій
накладній №РН-0006917 від 18.07.2013 року.

Суд не погоджується з висновками
відповідача Луцької ОДПІ, викладеними
в акті перевірки про те, що до складу
податкового кредиту приватного
підприємця можливе включення сум
податку на додану вартість по
транспортним засобам, зареєстрованим
лише на суб'єкта господарювання (а не на
приватну особу) за умови використання
їх в оподатковуваних операціях з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998
року №1388, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, тому
у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа -підприємець. При цьому,
неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами - підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування, визначені Податковим
кодексом України.

Статтею 2 Господарського Кодексу
України (далі - ГК України) передбачено,
що учасниками відносин у сфері
господарювання є суб'єкти
господарювання.

Згідно статті 55 ГК України суб'єктами
господарювання є громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Таким чином, право власності на майно
повинно реєструватись за фізичною
особою, а не за фізичною особою -
підприємцем.

Частиною першою статті 52 Цивільного
кодексу України та частиною другою
статті 128 Господарського Кодексу
України встановлено, що громадянин -
підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, на яке відповідно до Закону
може бути звернено стягнення.

Таким чином, до податкового кредиту
фізичних осіб - суб'єктів
господарювання, зареєстрованих
платниками податку на додану вартість,
можливе включення сум податку на
додану вартість, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
транспортних засобів (тягачів,
причепів, напівпричепів), за умови
використання таких транспортних
засобів в оподатковуваних операціях у
межах їх господарської діяльності та
наявності належним чином
документального оформлення та
підтвердження відповідних витрат і
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку.

Загальний порядок формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість як для юридичних осіб,
так і для фізичних осіб, зареєстрованих
платниками ПДВ, регламентується
статтею 198 Податкового кодексу України.

При цьому, особливих умов для
формування податкового кредиту та
визначення дати податкового кредиту
для фізичних осіб - суб'єктів
господарювання, зареєстрованих
платниками податку, Кодексом не
передбачено.

Разом з цим, включення до податкового
кредиту сум податку, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
транспортних засобів, можливе за умови
використання таких транспортних
засобів в оподатковуваних операціях у
межах їх господарської діяльності та
наявності належним чином
документального оформлення та
підтвердження відповідних витрат та
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку.

Матеріалами справи, зокрема, наданими в
судовому засіданні представником
позивача копіями міжнародних
товарно-транспортних накладних,
підтверджується, що придбаний
позивачем автотранспортний засіб
використовується у господарській
діяльності.

В акті перевірки зазначено, що
формування податкового кредиту та
бюджетного відшкодування по
зазначеній господарській операції не
відповідає вимогам пункту 200.4 «а»
статті 200 Податкового кодексу України,
в результаті чого фізичною особою -
підприємцем в декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року
завищено суму бюджетного
відшкодування на 50417,00 грн., та пунктів
198.3 198.4 статті 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_6
безпідставно включено до складу
податкового кредиту у вересні 2013 року
вказану суму податку на додану
вартість.

Судом встановлено, що позивач з 16.03.1995
року зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, що
стверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії
НОМЕР_4, є платником податку на додану
вартість. На підставі ліцензії серії
НОМЕР_5, виданої 15.07.2010 року
Міністерством транспорту та зв'язку
України, фізична особа - підприємець
ОСОБА_6 здійснює господарську
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України «Про автомобільний транспорт».

Процедура державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів здійснюється
відповідно до вимог Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року (з наступними
змінами та доповненнями). Згідно із
пунктом 6 цього Порядку транспортні
засоби реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції;
транспортні засоби, що належать
фізичним особам -підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами.

За такими правилами Луцьким ВРЕР УДАІ
УМВС України у Волинській області
зареєстрований за фізичною особою
ОСОБА_6 сідельний тягач марки DAF, модель
XF 105.460, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, об'єм
двигуна 12902, рік випуску 2012, колір білий.

Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу, свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу не
може зазначатися як їх власник фізична
особа - підприємець, оскільки чинним
законодавством чітко передбачено, що
за фізичною особою - підприємцем
транспортні засоби та машини
реєструються як за фізичною особою.

Статтею 51 Цивільного кодексу України
встановлено, що до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Отже, неможливість державної
реєстрації транспортних засобів за
фізичними особами - підприємцями не
позбавляє права таких осіб на
податковий кредит по операціях з
придбання транспортних засобів (машин),
якщо були дотримані умови його
формування, визначені нормами
Податкового кодексу України та не
позбавляє права такого платника
податків на бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість.

Враховуючи встановлені обставини
справи, та виходячи зі змісту наведених
норм законодавства, суд приходить до
висновку, що відповідачем Луцькою ОДПІ
помилково зроблені висновки про те, що
позивач безпідставно завищив бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість у жовтні 2013 року на суму 50417,00
грн.

Отже, податкове повідомлення - рішення
від 31.01.2014 року № яким зменшено
розмір бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 507417,00
грн. за жовтень 2013 підлягає скасуванню.

Згідно пункту 200.17. статті 200
Податкового кодексу України єдиним
джерелом сплати бюджетного
відшкодування (у тому числі
заборгованості бюджету) є доходи
Державного бюджету України.

Частиною другою статті 45 Бюджетного
кодексу України встановлено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

Згідно з частиною першою статті 25
Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 16
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або бюджетних установ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року №845,
органи Казначейства за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюють безспірне списання
коштів державного та місцевих бюджетів
з метою забезпечення бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість та/або пені, нарахованої на
заборгованість державного та місцевих
бюджетів з відшкодування такого
податку.

Оскільки на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6 не проведено
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість по декларації за
жовтень 2013 року, що підтверджується
письмовими поясненнями відповідача -
ГУДКСУ у Волинській області, підстави
для відмови у проведенні такого
відшкодування відсутні, а тому позовні
вимоги про стягнення з Державного
бюджету України бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість в сумі 50417,00 грн. слід
задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем Луцькою ОДПІ не
доведено правомірності прийнятого
податкового повідомлення - рішення від
31.01.2014 року №, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення шляхом
прийняття постанови про визнання
протиправними та скасування даного
податкового повідомлення-рішення та
стягнення з Державного бюджету України
на користь фізичної особи підприємця
ОСОБА_6 Миколайовитча суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 50417,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
увалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету
України на користь позивача слід
стягнути судовий збір в розмірі 182,70
грн., сплачений згідно платіжного
доручення №219 від 26.02.2014 року.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС
України, на підставі Податкового
кодексу України, Бюджетного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 31.01.2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_1) бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість в сумі 50417
(п'ятдесят тисяч чотириста сімнадцять)
грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_1) 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 21 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
О.А.Лозовський