Справа № 803/364/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 803/364/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В. В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я. О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Гудька О. В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємць ОСОБА_3
звернулась з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці Міндоходів
України (Ягодинська митниця,
відповідач) про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 03 вересня 2013 року №
205000006/2013/000094/1, картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 03 вересня
2013 року № 205070000/2013/00134.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неправомірно було
відмовлено у здійсненні митного
оформлення товару - шкіра свиняча
заморожена, вагою нетто 19985 кг на
загальну суму 15988 євро, придбаного
позивачем згідно контракту від 03.01.2013 р.
№ 1/2013/NL, укладеного з компанією «Vion Sales
West BV» та інвойсу від 29.08.2013 р. № 5448118.
Підприємцем ОСОБА_3 через
представника-декларанта для митного
оформлення й митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було надано відповідачу усі необхідні
документи. В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (ВМД) від 03.09.2013 р. №
205070000/2013/046863 позивачем було вказано
митну вартість у розмірі 179331,36 грн.,
визначену за ціною контракту
відповідно до наданих відповідачу
документів та в порядку, передбаченому
ст. 58 Митного кодексу України.
Розрахована декларантом митна
вартість за ціною контракту з
врахуванням витрат на транспортування,
як зазначено в ВМД склала 179331,36 грн. або
16988,00 євро, тобто 0,80 євро за 1 кг. товару.
За результатами розгляду матеріалів
03.09.2013 р. відповідачем була оформлена
та видана позивачу картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення (картка
відмови). Підставою прийняття
зазначеного рішення, як вбачається із
змісту відмови, стала невідповідність
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті
53 Митного кодексу України. У картці
відмови визначено умову, виконання
якої забезпечує можливість прийняття
митного оформлення - приведення рівня
митної вартості в графах 12,45 ВМД у
відповідність до рішення про
визначення митної вартості від 03.09.2013 р.
№ 205000006/000094/1 (далі - рішення). Згідно
зазначеного рішення органом доходів і
зборів було визначено митну вартість
товару, що надійшов на адресу позивача
згідно контракту від 03.01.2013 р. № 1/2013/NL та
інвойсу від 29.08.2013 р. № 5448118, за ціною 1,1812
євро за 1 кг. Таким чином, різниця між
митною вартістю, визначеною митницею
та митною вартістю, визначеною
декларантом становить 0,3812 євро за 1 кг.
на загальну суму 6618,12 євро на користь
першої.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 03.09.2013 р.
було подано нову ВМД № 205070000/2013/046892,
вказавши у графах 12 та 45 митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведеної у інвойсі № 5448118 від 29.08.2013р.
Митне оформлення у цьому випадку
проводилось за другорядним резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

Позивач вважає, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 03.09.2013 р. № 205000006/2013/000094/1 та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 03.09.2013 р.
№ 205070000/2013/00134 винесені безпідставно, з
порушенням чинного законодавства
України, а тому просить визнати їх
протиправними та скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

У письмових запереченнях представник
відповідача просить відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що працівники
митниці діяли відповідно до вимог МК
України. При здійсненні митного
контролю та митного оформлення товару,
було з'ясовано, що митна вартість
задекларованого товару є значно
нижчою, ніж митна вартість, на
аналогічний товар, зазначена в ціновій
інформації Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, крім того, було
виявлено невідповідність у даних,
зазначених в калькуляції собівартості
продукції. Вважає, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 03.09.2013 р. № 205000006/2013/000094/1 та картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів
комерційного призначення від 03.09.2013 р.
№ 205070000/2013/00134, прийняті у повній
відповідності до приписів чинного
законодавства, а тому просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд приходить до
висновку, що заявлений позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2013 р. на
підставі контракту від 03.01.2013р. № 1/2013/NL,
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та компанією
«Vion Sales West BV», інвойсу від 29.08.2013 р. № 5448118
позивач ввезла на територію України
товар - "шкіра свиняча заморожена"
кількістю 19985 кг та вартістю 15988 євро,
визначеною у інвойсі, тобто за ціною 0,80
євро за 1 кг.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
декларантом для митного оформлення
товару були подані наступні документи:
контракт від 03.01.2013 р. № 1/2013/ NL; інвойс
від 29.08.2013 р. № 5448118; вантажно-митну
декларацію від 03.09.2013 р. № 205070000/2013/046863;
декларацію митної вартості від 03.09.2013 р.
№ 205070000/2013/046863, міжнародну
товаро-транспортну накладну (СМR) від
29.08.2013 р. № 422409; сертифікат про
походження товару від 29.08.2013 р. № S
5277; ветеринарне свідоцтво ВРД-00
від 02.09.2013 р. № 904405, сертифікат якості
від 29.08.2013 р., контракт на перевезення
товару від 08.05.2013 р. № 26/2013/PL; довідка про
транспортні витрати від 02.09.2013р.; копія
декларації країни відправлення
№MRN13NL15F76E215662A1 від 29.08.2013р., а також інші
документи, перелічені у графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 ВМД від 03.09.2013 р. №
205070000/2013/046863 декларант вказав митну
вартість товару, визначену за ціною
контракту та яка становить 179331,36 грн.
або 16988,00 євро (15988 євро - заявлена
вартість товару, тобто 0,80 євро за
кілограм, та 1000,00 євро - вартість
перевезення товару, включаючи
навантаження, розвантаження та
страхування).

Посадовою особою органу доходів і
зборів у графі "Для відміток митного
органу" декларації митної вартості (ВМД
від 03.09.2013 р. № 205070000/2013/046863) було
зроблено запис про необхідність
подання у порядку статті 53,54 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: платіжне доручення на оплату
товару, оригінал прайс - листа фірми
виробника, висновки про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

Того ж дня, 03.09.2013 р. Ягодинською
митницею було відмовлено у митному
оформленні товару та видано картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00134
з причин невідповідності граф 12, 45 ВМД
вимогам статті 53 МК України та рішення
про визначення митної вартості товарів
від 03.09.2013р. №205000006/2013/000094/1.

Орган доходів і зборів у рішенні від
03.09.2013 р. № 205000006/2013/000094/1 про визначення
митної вартості товару визначив митну
вартість товару, що ввозився за
контрактом від 03.01.2013 р. № 1/2013/NL та
інвойсу від 29.08.2013 р. № 5448118, за ціною 1,1812
євро за кілограм. Таким чином, різниця
між митною вартістю, визначеною
митницею та митною вартістю,
визначеною декларантом становить 0,3812
євро за 1 кг. на загальну суму 6618,12 євро
на користь першої.

Як встановлено судом, з метою
запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, 03.09.2013 р. представником
ОСОБА_3 було подано нову ВМД №
205070000/2013/046892, вказавши у графах 12 та 45
митну вартість, розраховану за ціною
одиниці товару, наведеної у інвойсі від
29.08.2013 р. № 5448118. Митне оформлення у
цьому випадку проводилось за
другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави.

Суд вважає, що рішення про коригування
митної вартості товару від 03.09.2013 р. №
205000006/2013/000094/1 та картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 03.09.2013 р. №
205070000/2013/00134 є протиправними та
підлягають скасуванню з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 49 МК України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартості товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Частинами 1, 2 статті 53 МК України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 6,7 статті 54 МК України
визначено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу ; надходження до органу доходів
і зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості. У разі якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ч.7 ст.55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

В даному випадку гарантія надавалась
шляхом внесення коштів на рахунок
митного органу (грошова застава).

Згідно ч. 8 ст.55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Згідно листа № 391 від 18.11.2013р. додаткові
документи були подані позивачем
митному органу.

Так, статтею 57 МК України встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, надані позивачем письмові докази
підтверджують, що визначення митної
вартості товарів, які імпортувалися за
ВМД від 03.09.2013 р. № 205070000/2013/046863,
здійснювалося декларантом за основним
методом - за ціною договору (контракту)
з наданням документів, що
підтверджують митну вартість в
порядку, визначеному частинами першою,
другою статті 53 МК України.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: "Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ВМД на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки".

У зв'язку з чим, посадовою особою органу
доходів і зборів у графі "Для відміток
митного органу" ВМД від 03.09.2013 р. №
205070000/2013/046863 було зроблено запис про
необхідність подання у порядку статті
53,54 МК України додаткових документів,
що підтверджують митну вартість
товарів, а саме: платіжне доручення на
оплату товару, оригінал прайс - листа
фірми виробника, висновки про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

Разом з тим, відповідно до частини
восьмої статті 55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Позивач скористалася таким правом та
18.11.2013р. надіслала на адресу
Ягодинської митниці документи щодо
задекларованого у ВМД від 03.09.2013р. №
205070000/2013/046863 товару, які вказані у графі
"Для відміток митного органу" ВМД:
оригінал прайс-листа виробника товару
№ U 3206 від 26.08.2013р.; платіжне доручення
№ 1095 від 13.08.2013р.; повідомлення SWIFT № 6761
РА.99067 UBGB від 13.09.2013р.; висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи № 05.03.02-03/3043 від 25.01.2013р.;
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
№ 5225 від 15.11.2013р.

Ягодинська митниця листом від 25.11.2013 р.
№ 1/1.3-6/3074 за результатами розгляду
документів, що надійшли від позивача,
вказала про неможливість застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, оскільки в листі ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 15.11.2013 р.
№ 5225 вказано, що ціна товару згідно
інвойсу № 5448118 від 29.08.2013р. становить 0,80
євро за кілограм на умовах поставки FCA-
Нідерланди та відповідає поточній
коньюктурі ринку. Проте, враховуючи
інформацію з даних спеціалізованих
джерел, зазначених в листі alibaba.com,
salemeat.ru, agroserver.ru ціна даного товару на
умовах поставки FCA - відсутня, тому
можна вважати, що лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" носить
консультаційний характер та не може
бути використаним для підтвердження
вартості на товар.

Також судом не приймається до уваги
посилання представника відповідача на
те, що згідно ВМД від 19.08.2013 р. №
508050000/3/9579 вартість товару (шкіра
свиняча заморожена) становила 1,1812 євро
за кг, оскільки з даної ВМД неможливо
встановити за яким методом визначено
ціну товару у декларації, якщо дана
ціна визначена у зв'язку з коригуванням
органом доходів і зборів вартості
товару, та чи оскаржував декларант
рішення про визначення митної вартості
саме у такому розмірі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем було надано органу доходів і
зборів усі необхідні документи, що
дають можливість визначити митну
вартість товару за першим методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту), а тому висновки
Ягодинської митниці щодо
документального не підтвердження
позивачем митної вартості товару "
шкіра свиняча заморожена" є
необґрунтованими.

У судовому засіданні відповідачем
Ягодинською митницею не подано жодного
доказу того, що в нього виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
поданих декларантом відомостей щодо
митного оформлення товару та не
наведено обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Ягодинською митницею у даному випадку
не було доведено, що мало місце не
підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

Суд не заперечує права органу доходів і
зборів щодо самостійного визначення
митної вартості товарів, однак, це
повинно відбуватись із дотриманням
чинного законодавства, з використанням
повноважень, обґрунтовано, тобто з
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

У даному випадку при прийнятті
оскаржуваного рішення та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України органом доходів і
зборів в повній мірі не виконані
вищезазначені норми.

Разом з тим, суд не погоджується з тим
фактом, що орган доходів і зборів
застосував резервний метод визначення
митної вартості, не переконавшись у
неможливості застосувати попередні
методи, оскільки, згідно з статтею 57 МК
України передбачено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. І
лише у разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що процедура
консультацій проводилася усно. Крім
того, представник відповідача не зміг
обґрунтувати чому неможливо було
використати попередні методи
визначення митної вартості які
передбачені статтями 50-63 Митного
кодексу України.

Крім того, рішення про визначення
митної вартості товару Ягодинська
митниця прийняла того ж дня, коли
декларант ознайомився із записом про
необхідність надання додаткових
документів (03.09.2013 р.), тим самим
позивачу не було надано достатнього
часу для надання додаткових документів
для підтвердження митної вартості
товару. Зазначений факт також свідчить
про формальний характер проведеної
процедури консультацій.

Таким чином, суд вважає, що органом
доходів і зборів формально проведена
процедура консультацій з декларантом
та не обґрунтовано чому при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товару неможливо було
використати методи визначення митної
вартості, які визначені у статтях 50-63
Митного кодексу України.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач - Ягодинська митниця
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийнятого
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів від 03.09.2013 р. №
205000006/2013/000094/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 03.09.2013 р.
№ 205070000/2013/00134, а тому вони винесені з
порушенням вимог чинного митного
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню, а позов до
повного задоволення.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено: якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача 146 грн. 16 коп.
судового збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову згідно
платіжного доручення від 24.02.2014 р. № 44.

Керуючись статтями 2,69-72,94,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Митного кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними і скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 03 вересня 2013 року
№ 205000006/2013/000094/1 та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 03 вересня
2013 року № 205070000/2013/00134.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 146 (сто
сорок шість) гривень 16 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде складено 21 березня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
В.В.Дмитрук