Справа № 815/122/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/122/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук
О.А.,

за участю секретаря
Громової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Люмар" до
Державної податкової інспекції в
Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 12.12.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом
до суду та просить скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 12.12.2013 року;
стягнути на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Люмар»
() сплачений судовий
збір в сумі 172, 05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що за результатами
камеральної перевірки відповідачем
складено акт № 2502/15-53-22-34252762 від 06.11.2013
року, на підставі якого прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 12.12.2013 року. Позивач зазначає,
що висновки відповідача, викладені в
акті перевірки № 2502/15-53-22-34252762 від
06.11.2013 року про те, що позивачем
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р. 24) податкової декларації з
ПДВ за серпень 2013 року на суму 71785, 00
грн., є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки
правомірність формування ТОВ «Люмар»
податкового кредиту за 2008 рік
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами.
Безнадійна заборгованість у 2008 році у
позивача відсутня. Крім цього, позивач
зазначив, що у зв'язку з тим, що у ТОВ
«Люмар» мало обсяги оподатковуваних
операцій за останні 12 місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування, то у відповідності до п.
200.5 ст. 200 Податкового кодексу України,
позивач не мав права на отримання
бюджетного відшкодування, а тому
згідно п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування позивачем було включено
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24). Будь-яких
обмежень щодо строків включення до
складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду, залишку
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування, законодавством не
встановлено.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, просили суд відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі. В обґрунтування
заперечень зазначили, що за
результатами камеральної перевірки
даних, задекларованих ТОВ «Люмар» в
податковій звітності з податку на
додану вартість за вересень 2013 року
встановлено, що залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації з ПДВ за вересень 2013 року) в
загальній сумі 71 785 грн., було
сформовано за рахунок залишку
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, що виникла за
попередній звітний період, за яким
минуло більше 1095 днів та згідно Додатку
2 до декларації за вересень 2013 року не
було фактично сплачено отримувачем
товарів/послуг постачальникам
товарів/послуг або до Державного
бюджету (графа 4 додатку 2 до
Декларації), чим порушено вимоги п. п.
200.3, 200.4 ст. 200, п. п. 198.1, 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України та ст. 257
Цивільного кодексу України. На
підставі викладеного представники
відповідача зазначили, що податкове
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
року є правомірним.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані докази у їх сукупності, суд
встановив наступне.

Посадовими особами Державної
податкової інспекції в Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
проведено камеральну (електронну)
перевірку даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість ТОВ «Люмар» () за вересень 2013 року, за
результатами якої зроблено висновок
про порушення позивачем вимог п. 102.1 та
п. 10.5 ст. 102, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 2001., п. 200.4
ст. 200 Податкового кодексу України з
урахуванням вимог ст. 257 ЦК України, в
результаті чого підприємством
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р. 24) податкової декларації з
ПДВ за вересень 2013 року на суму 71 785 грн.,
про що складено акт № 2502/15-53-22-8/34252762 від
06.11.2013 року (а.с. 8-11).

В акті № 2502/15-53-22-8/34252762 від 06.11.2013
року зазначено, що перевіркою
встановлено, що залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації з ПДВ за вересень 2013 року) в
загальній сумі 71785 грн., було сформовано
за рахунок залишку від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, що виникла за попередній
звітний період за яким минуло більше 1095
днів та згідно додатку 2 до декларації
за вересень 2013 року не було фактично
сплачено утримувачем товарів/послуг
постачальникам товарів/послуг або до
Державного бюджету (графа 4 додатку 2 до
декларації), а саме за період квітень 2008
року (рядок 22 декларації звітного
(податкового) періоду - 71 785 грн. (а.с. 9).

Крім цього, в акті № 2502/15-53-22-8/34252762
від 06.11.2013 року зазначено, що у разі,
якщо залишок від'ємного значення
податку попередніх податкових
періодів, який сформований платником
ПДВ за придбаними товарами/послугами,
по завершенні терміну позовної
давності є неоплаченим, то такі товари
вважаються безоплатно отриманими,
тобто факт їх придбання відсутній, а
тому у розумінні ст. 198 Податкового
кодексу України право на податковий
кредит та відповідно на бюджетне
відшкодування сум ПДВ за такими
товарами/послугами платник втрачає
(а.с. 10).

На підставі акту № 2502/15-53-22-8/34252762
від 06.11.2013 року ДПІ в Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 12.12.2013 року про зменшення ТОВ
«Люмар» розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
вересень 2013 року на 71785 грн. (а.с. 12).

Судом встановлено, що товариством
з обмеженою відповідальністю в Додатку
2 до податкової декларації з податку на
додану вартість за вересень 2013 року
відображено залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
звітного періоду (рядок 22 декларації
звітного (податкового) періоду) за
квітень 2008 року значення рядка 24
декларації звітного податкового
періоду 71 785 грн. (а.с. 69).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового періоду) та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.3 цієї ж статті
Податкового кодексу України
встановлено, що при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди у (тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.п. «б» п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування може включатися до
складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.102.5 ст.102
Податкового кодексу України заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми (та
встановленого в ній строку) можливе
лише у тому випадку, коли платник має
намір відшкодувати податок на додану
вартість із бюджету, прийняв рішення
про таке відшкодування та звернувся до
податкового органу із заявою в
установленому Кодексом порядку.

Проте, відображення позивачем у
рядку 24 податкової декларації з
податку на додану вартість за вересень
2013 року залишку від'ємного значення
після бюджетного відшкодування, яке
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, ще не означає прийняття
платником податку рішення про
реалізацію свого права на отримання
бюджетного відшкодування.

Отже, зменшення позивачу
від'ємного значення податку на додану
вартість через пропущення строків
давності є необґрунтованим.

Відповідно до частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Враховуючи вищевикладене,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, на підставі наданих
сторонами доказів, з урахуванням
встановлених у судовому засіданні
фактів, суд дійшов до висновку, що
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області № від 12.12.2013
року прийнято без урахування всіх
обставин, що мали значення для його
прийняття, а тому адміністративний
позов ТОВ «Люмар» є обґрунтованим та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно до квитанції № 4519.788.3 від 23.12.2013
року позивачем сплачено судовий збір
за подання до адміністративного суду
даної позовної заяви в розмірі 172, 05 грн.
Враховуючи викладене, відповідно
до ч. 1 ст. 94 КАС України суд дійшов до
висновку, що слід стягнути з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби в Одеській області на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Люмар» () сплачений судовий збір в сумі 172, 05
грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 12.12.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби в Одеській
області на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Люмар»
() сплачений судовий
збір в сумі 172, 05 грн.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд у строки та в
порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови складено
та підписано 18 березня 2014 року.

Суддя /підпис/ О.А. Левчук