Справа № 826/796/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року № 826/796/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до проГоловного
управління юстиції у м. Києві про
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні діїВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві (далі по тексту - відповідач), в
якому просить суд:
- «скасувати рішення державного
реєстратора Зайцева І.П. №6999373 від 21
- зобов'язати відповідача надати
інформацію з Державного реєстру прав
на нерухоме майно у формі витягу за
заявою Позивача (реєстраційний номер
3500539) стосовно наявності обтяжень
- скасувати рішення державного
реєстратора Гриценко Л.Л. № 8061383 від 18
листопада 2013 року;
- зобов'язати відповідача здійснити
державну реєстрацію прав власності на
квартиру АДРЕСА_1 за позивачем».
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що рішення про відмову у
наданні витягу з єдиного реєстру прав
не відповідає положенням закону, так як
відсутні законні підстави для відмови.
Рішення про відмову в реєстрації прав
власності є протиправним та
необґрунтованим, оскільки жодних
обтяжень на момент звернення до
державного реєстратора не існувало, а
нерухоме майно, вказане в заяві про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, вже проходило процедуру
державної реєстрації у 2009 році у
відповідності до чинного на той час
порядку.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував з підстав, викладених в
письмових запереченнях, зокрема
зазначивши, що державним реєстратором
Зайцевим І.П. правомірно прийнято
рішення від 21 жовтня 2013 року про
відмову у наданні інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, оскільки запитувана
інформація була відсутня у ньому. Також
у запереченнях зазначено, що державним
реєстратором правомірно прийнято
рішення від 18 листопада 2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, оскільки квартира АДРЕСА_1,
на час звернення позивача перебувала
під обтяженням.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до розгляду у судовому
засіданні.

В судовому засіданні 13 березня 2014 року
на підставі статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалою суду без виходу до нарадчої
кімнати замінено неналежного
відповідача у справі - Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
місті Києві на належного - Головне
управління юстиції у місті Києві.

Представник позивача в судовому
засіданні 13 березня 2014 року позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві. Додатково просив суд
звернути увагу на ту обставину, що
позивач набув права власності на
квартиру до реєстрації обтяжень на
зазначений об'єкт.

Представник відповідача в судовому
засіданні 13 березня 2014 року проти
задоволення позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

У судовому засіданні 13 березня 2014 року
представники сторін не заперечували
проти подальшого розгляду справи у
порядку письмового провадження, з
огляду на що та відповідно до частини 4
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України судом ухвалено про
продовження розгляду справи у
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
жовтня 2009 року ОСОБА_1 придбала за
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, у ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1.

24 листопада 2009 року проведено державну
реєстрацію прав власника на дану
квартиру Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, про що видано
Реєстраційне посвідчення № 0015897,
відповідно до якого квартира АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
ОСОБА_4, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу 22.10.2009 р. № 1060 та записано в
реєстрову книгу за реєстровим № 9921.

За твердженням представника позивачки,
у вересні 2013 року позивач вирішила
продати вказану квартиру і під час
оформлення договору у нотаріуса
дізналась про наявність заборони на
відчуження майна, накладеної
нотаріусом ОСОБА_6 за заявою ПАТ
«Альфа-Банк», а також про наявність
арешту майна.

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подала до
Головного управління юстиції у місті
Києві заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень за реєстраційним
номером 3371635 з необхідними документами.
Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Гриценко Л.Л. розглянула заяву
позивача та встановила, що заяву
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна.

На даній підставі було прийняте
Рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 8061383
від 18 листопада 2013 року.

Крім того, 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1
звернулась до державного реєстратора
прав на нерухоме майно із заявою про
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у формі витягу, яка зареєстрована за №
3500539. За результатами розгляду вказаної
заяви прийнято Рішення про відмову у
наданні інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 6999373 від 21 жовтня 2013 року, у зв'язку з
відсутністю у Державному реєстрі прав
відомостей про зареєстровані
обтяження щодо об'єкта нерухомого
майна, що розташований АДРЕСА_1.

Позивач не погоджуючись з
вищезазначеними рішеннями державних
реєстраторів прав на нерухоме майно,
вважаючи їх необґрунтованими,
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню, звернулась до суду з даним
позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до Указу Президента України
від 6 квітня 2011 року N 401/2011 «Про
затвердження Положення про Державну
реєстраційну службу України» Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.

Підпунктом 10 пункту 3 вказаного
Положення передбачено, що
Укрдержреєстр здійснює державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно відповідно до закону.

Згідно з пунктом 7 зазначеного
Положення Укрдержреєстр здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
структурні підрозділи головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №
1952-IV (у редакції, чинній на період
прийняття спірних рішень; далі по
тексту - Закон України № 1952-IV).

Частиною 1 статті 2 Закону України №
1952-IV визначається поняття Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(далі - Державний реєстр прав), як єдиної
державної інформаційної системи, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України № 1952-IV інформація з Державного
реєстру прав про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень надається у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки.

Згідно пункту 7 Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно», яка
була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин, для отримання
інформації з Державного реєстру прав
особа, зазначена у статті 28 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», подає органові державної
реєстрації прав заяву (запит), форму та
вимоги до заповнення якої (якого)
встановлює Мін'юст.

Пунктом 12 вказаного Порядку визначено,
що за результатами розгляду заяви
(запиту) державний реєстратор формує
витяг, інформаційну довідку чи виписку
або приймає рішення про відмову в
наданні інформації з Державного
реєстру прав чи щодо отримання
інформації з Державного реєстру прав
за результатом розгляду запиту, форму
та вимоги до оформлення яких
встановлює Мін'юст.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в наданні інформації з
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: із заявою
(запитом) звернулась неналежна особа; у
Державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані речові
права на нерухоме майно та їх обтяжень
(у разі розгляду заяви про надання
інформації з Державного реєстру праву
формі витягу).

Відповідно до абзацу третього пункту 13
зазначеного Порядку у разі прийняття
рішення про відмову в наданні
інформації з Державного реєстру прав у
формі витягу з підстав відсутності у
Реєстрі відомостей про зареєстровані
речові права на нерухоме майно та їх
обтяження державний реєстратор
оформляє витяг з Державного реєстру
прав в одному примірнику, який долучає
до облікової справи.

Як вбачається з облікової справи №
3500539, наданої суду відповідачем, ОСОБА_1
було подано до відповідача заяву про
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у формі витягу. Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
який міститься в обліковій справі,
підтверджує, що за параметрами запиту -
адреса об'єкта нерухомого майна -
АДРЕСА_1, у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно відсутні
відомості.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що Рішення про відмову у
наданні інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 6999373 від 21 жовтня 2013 року прийнято
державним реєстратором Зайцевим І.П. у
відповідності до вимог чинного
законодавства, з огляду на що підстави
для його скасування відсутні, а позовні
вимоги у цій частині та в частині
зобов'язання відповідача надати
інформацію з Державного реєстру прав
на нерухоме майно у формі витягу за
заявою Позивача (реєстраційний номер
3500539) стосовно наявності обтяжень
квартири АДРЕСА_1, визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, згідно пункту 17 Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
під час розгляду заяви про надання
інформації з Державного реєстру прав у
формі витягу державний реєстратор
встановлює наявність записів про
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та/або
записів про обтяження нерухомого майна
іпотекою в Державному реєстрі іпотек.

У разі наявності таких записів у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та/або Державному реєстрі іпотек
державний реєстратор рекомендує
заявникові у рішенні про відмову у
наданні інформації з Державного
реєстру прав у формі витягу з підстав
відсутності відомостей у Державному
реєстрі прав звернутися до органу
державної реєстрації прав із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у Державному реєстрі прав.

На виконання вимог даних положень
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Зайцевим І.П. у Рішенні
№ 6999373 від 21 жовтня 2013 року зазначено,
що при реєстрації обтяжувачем обтяжень
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, які зареєстровано в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, буде можливо
отримати витяг про державну реєстрацію
обтяження з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

В обліковій справі № 3371635, яка була
сформована за заявою позивача про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності) від
14.10.2013 року, містяться відомості про
обтяження з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна, а
саме, арешт нерухомого майна,
реєстраційний номер обтяження 11375284 та
заборона на нерухоме майно,
реєстраційний номер обтяження 11919264
(відомості з державного реєстру
іпотек).

Таким чином, звертаючись до державного
реєстратора із заявою про надання
інформації з Державного реєстру прав
на нерухоме майно у формі витягу,
позивач обрав неналежний спосіб
звернення, оскільки необхідна йому
інформація міститься в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та Державному реєстрі іпотек.

Щодо посилань позивача на незаконне
прийняття державним реєстратором
Гриценко Л.Л. Рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 8061383 від 18 листопада 2013 року,
суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 3 Закону України №
1952-IV визначено, що державна реєстрація
прав є обов'язковою. Інформація про
права на нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України №1952-IV державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно частини 2 статті 15 Закону
України № 1952-IV перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У частині 7 статі 16 Закону України №
1952-IV передбачено, що державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до пункту 26 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», яка була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин, для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
А пунктом 27 Порядку №703 визначено
перелік таких документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Так, судом встановлено, що 14 жовтня 2013
року ОСОБА_1 звернулась до відповідача
із заявою, в якій просила зареєструвати
право власності на квартиру АДРЕСА_1. До
вказаної заяви позивач додала: копію
договору купівлі-продажу квартири,
виданий 22.10.2009 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, копію
паспорта громадянина України (серія
НОМЕР_2, виданого Нетішинським МВ УМВС
України в Хмельницькій області); копію
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера - НОМЕР_1;
копію реєстраційного посвідчення БТІ
від 24 листопада 2009 року; квитанцію про
сплату державного мита.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9
Закону України № 1952-IV державний
реєстратор прав на нерухоме майно,
зокрема, встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема:

- відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону.

Так, провівши перевірку наданих
документів та зробивши необхідні
запити, державним реєстратором
встановлено, що за відомостями з
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
на нерухоме майно, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1:

- Першою Київською державною
нотаріальною конторою (01135 м. Київ, пр-т
Перемоги, 11), на підставі постанови про
накладення арешту, к/с 24-102, 20.06.2011, ГСУ
МВС України, ст. слідчий Любезніков Д.О.,
накладено обтяження у вигляді арешту,
зареєстроване 12 липня 2011 року за №11375284
(власником квартири зазначено ОСОБА_7);

- приватним нотаріусом ОСОБА_6 на
підставі листа ПАТ «Альфа-Банк» № 88138-68
від 22.11.2011, накладено заборону на
нерухоме майно, зареєстровану 02 грудня
2011 року за № 11919264, тип обтяження:
іпотека (власником квартири зазначено
ОСОБА_7).

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України 1952-IV передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо, зокрема, заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною 9
статті 15 цього Закону.

Посилаючись на положення вказаної
статті Закону, державним реєстратором
прав на нерухоме майно Гриценко
Людмилою Леонідівною 18 листопада 2013
року прийнято рішення № 8061383, яким
відмовлено ОСОБА_1 у державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що заяву про
державну реєстрацію прав подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна.

Разом з тим, як уже зазначалось, у
відповідності до пункту 1 частини 2
статті 9 Закону України № 1952-IV
державний реєстратор прав на нерухоме
майно встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема:

- відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону.

При винесенні Рішення № 8061383 від 18
листопада 2013 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно посилається на
державну реєстрацію обтяжень,
встановлених щодо цього майна,
відомості про які містяться в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна. Однак, з огляду на
вищевказану норму, державний
реєстратор встановлює наявність
обтяжень, зареєстрованих відповідно до
вимог Закону України 1952-IV, тобто тільки
тих, які містяться у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно. А як
підтверджується матеріалами облікової
справи № 3371635, у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомості щодо обтяжень відсутні. Крім
того, у Рішенні про відмову у наданні
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно №6999373
від 21 жовтня 2013 року також встановлено,
що у Державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані обтяження
щодо об'єкта нерухомого майна, що
розташований АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 92 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень під час розгляду заяви про
державну реєстрацію, відповідно до
якої державну реєстрацію прав у
Державному реєстрі прав заявлено
вперше, державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
записів про обтяження речових прав на
нерухоме майно під час проведення
державної реєстрації права власності
або іншого речового права на таке
майно.

У відповідності до пункту 93 Порядку
державний реєстратор встановлює
наявність (відсутність) записів про: 1)
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого
майна іпотекою в Державному реєстрі
іпотек; 3) обтяження речових прав на
нерухоме майно в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна; 4) обтяження податковою заставою
речових прав на нерухоме майно у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, порядок доступу до якого
встановлює Мін'юст.

Відповідно до пункту 94 Порядку у разі
наявності записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державному
реєстрі іпотек та/або Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
державний реєстратор переносить
відповідні записи до розділу
Державного реєстру прав, відкритого на
об'єкт нерухомого майна.

Встановлені обставини та аналіз
викладених норм дає суду підстави
стверджувати, що наявність записів про
обтяження речових прав на нерухоме
майно в Державному реєстрі іпотек та
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна не можуть
бути підставою для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, так як
такі записи при реєстрації прав на
нерухоме майно підлягають перенесенню
до відповідного розділу Державного
реєстру прав, відкритого на об'єкт
нерухомого майна.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідач, відмовляючи
ОСОБА_1 у проведенні реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1, діяв з
порушенням норм чинного законодавства,
з огляду нащо позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині скасування рішення державного
реєстратора Гриценко Л.Л. № 8061383 від 18
листопада 2013 року визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача здійснити
державну реєстрацію прав власності на
квартиру АДРЕСА_1 за позивачем, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як встановлено судом, рішення
державного реєстратора Гриценко Л.Л. №
8061383 від 18 листопада 2013 року про відмову
ОСОБА_1 у державній реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства.

Крім того, згідно матеріалів справи 22
жовтня 2009 року ОСОБА_1 придбала за
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, у ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1.

24 листопада 2009 року проведено державну
реєстрацію прав власника на дану
квартиру Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, про що видано
Реєстраційне посвідчення № 0015897,
відповідно до якого квартира АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
ОСОБА_4, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу 22.10.2009 р. № 1060 та записано в
реєстрову книгу за реєстровим № 9921.

За приписами частини першої статті 6
Закону України №1952-IV в редакції на
момент придбання позивачем квартири
систему органів державної реєстрації
прав становить спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань державної
реєстрації прав - Міністерство юстиції
України, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державної
реєстрації прав, та його територіальні
органи, які є органами державної
реєстрації прав.

Так, за змістом п. 1 наказу Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року
№7/5, який був чинним на момент
придбання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1,
державна реєстрація права власності
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації.

Також, вказаним Наказом Мін'юсту було
затверджено Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, яке визначало порядок
проведення державної реєстрації права
власності та права користування
(сервітуту) на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках;
права користування (найму, оренди)
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами;
довірчого управління нерухомим майном;
права власності на об'єкти
незавершеного будівництва, а також
порядок взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна. У своїх діях
реєстратор БТІ керується
законодавством України.

Таким чином, ОСОБА_1 набула права
власності на квартиру АДРЕСА_1
відповідно до чинного на момент
укладення договору купівлі-продажу
квартири порядку.

Враховуючи, що позивач звернулася до
відповідача із заявою, у якій бажала
провести реєстрацію права власності на
нерухоме майно, що згідно з частиною 1
статті 4 Закону України №1952-IV підлягає
обов'язковій державній реєстрації, та
не просила зареєструвати інше право,
пов'язане з відчуженням нерухомого
майна, про яке зазначено у пункті 5
частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV,
суд приходить до висновку про
наявність правових підстав для
зобов'язання відповідача здійснити
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

На стягненні судових витрат
представник позивача ні у позовній
заяві, ні в судовому засіданні не
наполягав.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Гриценко Людмили Леонідівни № 8061383 від
18 листопада 2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Зобов'язати Головне управління юстиції
у місті Києві здійснити державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко