Справа № 2а-21/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-21/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 06 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянсокго
районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, в якому
просив суд визнати протиправною
відмову у здійсненні перерахунку та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
відповідно довідки Верховного Суду
України від 05 липня 2013 року №433/0/21,
починаючи з 03 червня 2013 року;
зобов'язати відповідача в подальшому
проводити такий перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 06 лютого 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 06 лютого 2014 року та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Верховної ради України від
07 жовтня 2010 року №2596-VI ОСОБА_2,
звільнений з посади судді Верховного
Суду України у зв'язку із поданням
заяви про відставку. Наказом
виконуючого обов'язки Верховного Суду
України від 25 жовтня 2010 року позивача
звільнено з посади судді.

11.07.2013 року позивач звернувся до
територіального управління Пенсійного
фонду України з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці, яке має становити 90% від
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді Верховного Суду
України відповідно до статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Листом від 18.10.2013 року №10785/06-1
відповідач відмовив позивачу у
перерахунку раніше призначеного
довічного грошового утримання у
зв'язку з тим, що ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
Конституційного суду України. На думку
відповідача, щомісячне грошове
утримання суддів перераховується з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок; іншим чинним
законодавством не передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (чинній на момент
виходу позивача у відставку) судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в
частині третій статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (у
редакції Закону України від 07.07.2010 року
№2453-VI), який набрав чинності з 30 липня
2010 року.

Разом з тим, Законом України від 08.07.2011
року №3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частину третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, право судді у відставці на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання залежно від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді,
передбачено ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного до
01.10.2011 року, проводиться в разі зміни
грошового утримання працюючого судді
за умови, якщо довічне грошове
утримання, яке отримує суддя у
відставці, є меншим за максимальний
розмір, передбачений ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (в редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI), і
визначається в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді з
урахуванням встановленої законом
граничної межі (не більше десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність).

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 03.06.2013 року №3-рп/2013
положення частини третьої, першого,
другого, третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року №2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суду України в цьому
рішення також встановив і порядок його
виконання наступним чином:

- ч. 3 ст.138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення ч. 5 ст. 138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення ч.5 ст.138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом №3668,
а саме: «Пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення ч.5 ст.138
Закону №2453 зі змінами, внесеними
Законом №3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

В пункті 3 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року №3-рп/2013 зазначено, що «положення
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року №3668-VI та Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
визнав протиправними дії щодо відмови
в проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
зобов'язав відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання з 03 червня 2013 року,
з врахуванням довідки, що надана
Верховним Судом України щодо розміру
грошового утримання суддів, який
працює на відповідній посаді, та
сплачувати його.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва залишити
без задоволення, постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 06 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
17.03.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.