Справа № 801/6372/13-а
Суддя: Гаманко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року (11:48) Справа №801/6372/13-а

Окружний адміністративний суд АР
Крим, м. Сімферополь, у складі
головуючого судді Гаманка Є.О., за
участю секретаря Сироватського М.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Феодосійська суднобудівна
компанія "Море"

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 11.06.13р. №
та №

Представники сторін:

представник позивача - Облетова Г.В.,
довіреність № 001/3 від 10.01.2014р.;

представник позивача - Чернишова Н.А.,
довіреність № 001/23 від 05.09.2013р.;

представник відповідача - Михайлов О.О.,
довіреність № 16 від 08.02.2014р.

До Окружного адміністративного суду АР
Крим надійшов адміністративний позов
Відкритого акціонерного товариства
"Феодосійська суднобудівна компанія
"Море" (далі позивач) до Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції АР Крим Державної податкової
служби (далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
11.06.2013р. № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення прийняті по необґрунтованим
висновкам про порушення позивачем норм
податкового законодавства. Таки
висновки були включені відповідачем до
акту перевірки безпідставно та не
відповідають фактичним обставинам
господарської діяльності позивача.

На думку позивача, посилання
відповідача про те, що ВАТ „ФСК "Море" у
березні 2013р. до складу податкових
зобов'язань не включено суму
отриманого від ДК "Укрспецекспорт"
авансу по у комісії в сумі 7164456,96 грн. (в
т.ч. ПДВ 1194076,16 грн.) в порушення п.187.1
ст.187, п. 188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.7 ст.200, що
призвело до заниження податкових
зобов'язань ПДВ на 1194076,16 грн., не
ґрунтуються на приписах діючого
законодавства. Як на підставу для
задоволення позовних вимог позивач
посилається на те, що при отриманні
комітентом авансової оплати вартості
товарів, що експортуються
комісіонером, жодних податкових
наслідків не виникає. Позивач вважає,
що отриманий ВАТ "ФСК "Море" авансовий
платіж від ДК «Укрспецекспорт» за
договором комісії від 22.12.2008р. у розмірі
7164456,96 грн. не підлягає оподаткуванню.

Позивач також звертає увагу на те, що
виходячи із приписів Податкового
кодексу України, платник податку може
бути позбавлений права на бюджетне
відшкодування виключно у зв'язку з
відсутністю фактичної сплати суми
податку у попередніх податкових
періодах постачальникам таких послуг,
але перевіркою не виявлено факту
відсутності платіжних документів на
відповідні суми фактично сплаченого
податку на додану вартість. До тогож
положеннями Податкового кодексу
України не передбачено право на
бюджетне відшкодування від отримання
матеріалів зустрічних перевірок. Тому,
позивач вважає, що відповідач
неправомірно занизів заявлену суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р.

Правова позиція відповідача викладена
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (т.1 а.с. 63-65). У
наведених запереченнях відповідач
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, вважає, що зроблені у
результаті перевірки висновки є
обґрунтованими, а прийняті на їх
підставі податкові
повідомлення-рішення є правомірним і
підстави для їх скасування відсутні.
Відповідач зазначає, що договір
комісії від 22.12.2008р. був укладений між
двома резидентами України та його не
можна вважать зовнішньоекономічним
контрактом. Також відповідач зазначає,
що позивачем не було враховано
результатів попередніх перевірок, та
не отримано результати зустрічних
звірок по ланцюгу постачання на суму
ПДВ 178664,90грн.

У судовому засіданні, що відбулося
06.03.2014р., представники позивача
зазначили, що ВАТ "ФСК "Море" виявлено,
що помилково включено до складу
бюджетного відшкодування за березень
2013р. ПДВ в сумі 2145,00грн. ТОВ "Форпост-СКК"
виписано податкову накладну від 29.02.13р.
№12 на суму 72870,00грн. у т.ч. ПДВ у розмірі
12145,00грн. ВАТ "ФСК "Море" було сплачено
сума ПДВ 10000,00грн. платіжним дорученням
№410990 від 29.03.13р. Таким чином, позивачем
помилково включено до складу
бюджетного відшкодування за березень
2013р ПДВ в сумі 2145,00грн.
(12145,00грн,-10000,00грн.).

З огляду вищевказаного, ВАТ "ФСК "Море",
керуючись ст.ст.49,51 КАС України,
зменшило суму бюджетного
відшкодування за березень 2013 року на
2145,00грн., тому на думку позивача, на час
розгляду справи бюджетному
відшкодуванню за березень 2011 року
підлягає сума в розмірі 736005,00грн.
(738150,00грн,- 2145,00грн.)

Враховуючи викладене, позивач просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
11.06.2013р. № - у повному обсязі,
№ - частково, в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за березень
2013р на суму 736005,00грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкції у розмірі
368002,50грн.; стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
витрати пов'язані з проведенням
судово-економічної експертизи в сумі
34739,20грн. та 2270,41грн. судового збору.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував, з підстав, що викладені у
письмових запереченнях на позов.

Розглянув матеріали справи, дослідив
докази, надані сторонами, всебічно і
повно з'ясував всі фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінив докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції АР Крим Державної податкової
служби проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування Відкритому
акціонерному товариству "Феодосійська
суднобудівна компанія "Море"
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок платника за березень 2013р.

За результатами перевірки складений
акт перевірки від 05.06.13р. №1183/15.4/14309008
(далі-Акт), у висновках якого
встановлено порушення позивачем п. 187.1
ст.187, п. 188.1 ст.188, п. 189.4 ст.189, п.200.1, п.200.4
ст.200, 201.7ст.201 Податкового Кодексу
України, а саме: завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р. на суму 738150 грн.; завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
березень 2013р.на суму 421640грн.; занижено
позитивне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за березень 2013р. на суму 772436
грн.; завищено залишок від'ємного
значення ПДВ у декларації з ПДВ за
березень 2013р., який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, на суму 466556 грн.
(т.1 а.с.15-29).

На підставі зазначеного Акту
Феодосійською об'єднаною державною
податковою інспекцією АР Крим
Державної податкової служби прийняті
податкові повідомлення-рішення 11.06.2013р.
№ про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 466556,00грн. та
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2013р на суму
738150,00грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкції у розмірі 369075,00грн.
(т.1 а.с.12-14).

Перевіряючи правомірність прийняття
податковим органом вказаних
податкових повідомлень-рішень, судом
встановлено наступне.

В Акті перевірки зазначено, що ВАТ „ФСК
"Море" у березні 2013р. до складу
податкових зобов'язань не включено
суму отриманого від ДК "Укрспецекспорт"
авансу по договору комісії в сумі 7164456,96
грн. (в т.ч. ПДВ 1194076,16 грн.) в порушення
п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189, п.201.7
ст.200 ПКУ, що призвело до заниження
податкових зобов'язань на 1194076,16 грн.

При дослідженні правомірності
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ за спірний період судом
встановлено наступне.

Між ВАТ „ФСК "Море" і Державною
компанією з експорту та імпорту
продукції і послуг військового та
спеціального призначення
"Укрспецекспорт" (ДКЕІПП ВСП
"Укрспецекспорт") (, адреса:
м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ІПН 56,
св. № 35482511) укладено Договір комісії №
USЕ-16.1-400-0/К-08 від 22.12.2008 р., згідно якого
Комісіонер : ДКЕІПП ВСП
"Укрспецекспорт") зобов'язується за
дорученням Комітента (ВАТ "ФСК "Море") за
комісійну плату укласти з Замовником
за рахунок Комітента, але від свого
імені, правочин (зовнішньоекономічний
контракт). Предметом вищенаведеного
договору є : суднобудування Кораблів №1
та №2 (без обладнання Замовника згідно
з Додатком №19); виготовлення і
постачання Продукції; здійснення
Технічного сприяння при дообладнанні
Кораблів №1 та №2 та будівництві
Кораблів N3 та №4 в Країні Замовника на
умовах, викладених в Додатку №9);
проведення підготовки
виробничо-технічного персоналу на
умовах, викладених у додатку №28 ю
Договору (п.2.1 Контракту).

З вищенаведеного договору вбачається,
що «Замовник» - Бюро закупівель
Управління Міжнародного
Співробітництва Головного управління
Озброєнь і Військової Техніки (ГУОВТ)
Народно-визвольної армії Китаю НВАК).
Країна Замовника» - Китайська Народна
Республіка. Верф Замовника -
Гуанчжоуська Суднобудівна Компанія
"Хуану" з обмеженою відповідальністю
при Китайський Державній
Суднобудівній Корпорації, м. Гуанчжоу,
КНР. Корабель - десантний корабель на
повітряній подушці проекту 958.

Судом встановлено, що у подальшому до
вищенаведеного договору було наступні
підписано додаткові угоди: від 26.11.2009р.
№1; від 17.03.2011р. №5; від 26.08.2011р. №9; від
22.02.2012р. №12; від 22.05.2012р. №15; від 08.11.2012р.
№17.

Листом від 16.12.2009р. № USЕ-60.1/14108 ДКЕІПП
ВСП "Укрспецекспорт" повідомив ВАТ "ФСК
"Море" та інших Комітентів про те, що
контракт № USЕ-16.1-63-К/КЕ-08 від 22.12.2008р.
(щодо будівництва та поставки кораблів
пр.958) вступив в дію 16.12.2009р. У наведеному
листі просилося вважати вищевказану
дату - датою відліку всіх поставок та
робіт (То) з договорами комісії від
22.12.2008р. № USЕ -16.1-400-D/К-08.

Судом встановлено, що на виконання умов
додатку №2 до Додаткової угоди №5 від
17.03.2011р. до Договору комісії «Графік
надходження коштів», з дати набрання
чинності договором комісії, комісіонер
перерахував на рахунок комітента
грошові кошти, як авансові платежі, на
загальну суму 229640193,45грн. (28975914 доларів
США (курс7,93)), що підтверджується:
платіжним дорученням №1842 від 28.12.2009р.
на суму 1194825,00грн.; меморіальним ордером
№27 від 01.04.2010р. на суму 15850000,00грн.;
меморіальним ордером №5 від 30.03.2010р. на
суму 212595368,45грн.

На виконання умов Додаткової угоди №17
від 28.03.2013р. до Договору комісії ДКЕІПП
ВСП "Укрспецекспорт" перерахував на
рахунок позивача грошові кошти на
загальну суму 2000000 доларів США (аванс з
загальної суми вартості виконаних
робіт, вказаних в п. 2.4 «Графік
надходження коштів» - 7400000 доларів США),
що підтверджується платіжним
дорученням №338. Вищенаведена сума була
зарахована на р/р підприємства, що
підтверджується банківською випискою
від 28.03.2013р. за розрахунковим рахунком
позивача (т.1 а.с 193).

Судом встановлено, що вищенаведена
операція знайшла своє відображення в
бухгалтерському обліку підприємства в
березні 2013р. по рахунку 681/3 «Розрахунки
по отриманим авансам» пр.. 958, по рахунку
685/14 «Розрахунки по договорам комісії»
пр.. 958, по рахунку 362/5 «Розрахунки з
покупцями за товари (валюта).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у березні 2013р. виписано на
адресу Бюро закупівель Управління
Міжнародного Співробітництва
Головного управління Озброєнь і
Військової Техніки (ГУОВТ)
Народно-визвольної армії Китаю
податкові накладні №14 від 20.03.2013р. на
суму 59798584,10грн. без ПДВ та №16 від
21.03.2013р. на суму 3077305,00грн. без ПДВ.

Виконання умов вищенаведеного
Договору комісії підтверджується
наступними документами: митною
декларацією №500040406/2013/001321 від 20.03.2013р.
на суму 59798584,10грн. (т.1 а.с.209); рахунком -
фактурою №19 130004 від 20.03.2013р. на суму
59726525,95грн. (т.1 а.с.201); ТТН №185 від 05.03.2013р.
на суму 6307445,16 доларів США, №186 від
05.03.2013р. на суму 1173924,05 доларів США, (т.1
а.с. 202-208); довіреністю №Д-025/2013 від
05.02.2013р.; митною декларацією
№125120105/2013/257064 від 21.03.2013р. на суму
3077305,00грн. (т.1 а.с.198); рахунком - фактурою
№19 130005 від 21.03.2013р. на суму 3077305,00грн. (т.1
а.с.195); ТТН №184 від 21.02.2013р. на суму 385000
доларів США (т.1 а.с. 196); довіреністю №4764
від 19.02.2013р. (т.1 а.с.197).

Крім того, судом було досліджено Звіт
комісіонера №37 від 29.03.2013р., згідно
якого заборгованість комітента склала
2190035 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що
комісіонер виконав доручення
комітента відносно відвантаження
спеціального майна: частини комплекту
обладнання та комплект технологічної
документації, згідно з умовами
Договору комісії № USЕ-16.1-400-D/К-08 в межах
виконання зовнішньоекономічного
контракту №USЕ-16.1-63-к/ке-08 від 23.12.2008р. на
суму 7866369,21 доларів США, що
підтверджується митними деклараціями
№500040406/2013/001321 від 20.03.2013р. №125120105/2013/257064
від 21.03.2013р.

З матеріалів справи також вбачається,
що комісіонер 28.03.2013р. отримав від Бюро
закупівель Управління Міжнародного
Співробітництва Головного управління
Озброєнь і Військової Техніки (ГУОВТ)
Народно-визвольної армії Китаю НВАК
грошові кошти у розмірі 225015,60 доларів
США, що не заперечується сторонами.

Матеріалами справи, зокрема висновком
судово-економічної експертизи
підтверджується перерахування
комісіонером позивачу суми в розмірі
15986000,00грн. згідно п.2.4 Додаткової угоди
№17 від 08.11.2012р. Витрати комісіонера
склали загальну суму 554900,61 доларів США
(4435320,66грн., в т.ч. ПДВ в сумі 18864,74грн.).

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України (далі - ПКУ), датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Пунктом 187.11 ст. 187 ПКУ передбачено, що
попередня (авансова) оплата вартості
товарів, що експортуються або
імпортуються, не змінює значення сум
податку, які відносяться до
податкового кредиту або податкових
зобов'язань платника податку, такого
експортера або імпортера.

Стаття 189 ПКУ визначає особливості
визначення бази оподаткування в разі
постачання товарів/послуг в окремих
випадках.

Пунктом 189.1 ст. 189 ПКУ передбачено, що у
разі здійснення операцій відповідно до
пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база
оподаткування за необоротними
активами визначається виходячи з
балансової (залишкової) вартості, що
склалася станом на початок звітного
(податкового) періоду, протягом якого
здійснюються такі операції (у разі
відсутності обліку необоротних
активів - виходячи із звичайної ціни), а
за товарами/послугами - виходячи з
вартості їх придбання.

Згідно п. 189.2 ст. 189 ПКУ, вартість тари, що
згідно з умовами договору (контракту)
визначена як зворотна (заставна), до
бази оподаткування не включається. У
разі якщо у строк більше ніж 12
календарних місяців з моменту
надходження зворотної тари вона не
повертається відправнику, вартість
такої тари включається до бази
оподаткування отримувача.

Відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ, у разі
якщо платник податку провадить
підприємницьку діяльність з
постачання вживаних товарів (комісійну
торгівлю), що придбані в осіб, не
зареєстрованих як платники податку,
базою оподаткування є комісійна
винагорода такого платника податку.

У випадках, коли платник податку
здійснює діяльність з постачання
однорідних вживаних товарів, придбаних
у фізичних осіб, не зареєстрованих як
платники податку, у межах договорів, що
передбачають передання права
власності на такі товари, базою
оподаткування є позитивна різниця між
ціною продажу та ціною придбання таких
товарів, визначена у порядку,
встановленому цим розділом.

Датою збільшення податкових
зобов'язань платника податку є дата,
визначена за правилами, встановленими
пунктом 187.1 статті 187 цього Кодексу.

При цьому ціна продажу вживаного
транспортного засобу визначається:

для фізичної особи виходячи з ціни,
зазначеної у договорі купівлі-продажу,
але не нижче оціночної вартості такого
засобу, розрахованої суб'єктом
оціночної діяльності, уповноваженим
здійснювати оцінку відповідно до
закону;

для платників податку виходячи з
договірної (контрактної) вартості, але
не нижче звичайних цін.

Для цілей цього розділу:

вживаними товарами вважаються товари,
що були в користуванні не менше року, а
також транспортні засоби, які не
підпадають під визначення нового
транспортного засобу.

Новими транспортними засобами
вважаються:

а) наземний транспортний засіб - той, що
вперше реєструється в Україні
відповідно до законодавства та при
цьому має загальний наземний пробіг до
6000 кілометрів;

б) судно - те, що вперше реєструється в
Україні відповідно до законодавства та
при цьому пройшло не більше 100 годин
після першого введення його в
експлуатацію;

в) літальний апарат - той, що вперше
реєструється в Україні відповідно до
законодавства та при цьому його
налітаний час до такої реєстрації не
перевищує 40 годин після першого
введення в експлуатацію. Налітаним
вважається час, який розраховується
від блок-часу зльоту літального
апарата до блок-часу його приземлення;

однорідними товарами вважаються
товари у значенні, визначеному
розділом I цього Кодексу.

Згідно пункту 189.4 ст. 189 ПКУ, базою
оподаткування для товарів/послуг, що
передаються/отримуються у межах
договорів комісії (консигнації),
поруки, довірчого управління, є
вартість постачання цих товарів,
визначена у порядку, встановленому
статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов'язань
та податкового кредиту платників
податку, що здійснюють
постачання/отримання товарів/послуг у
межах договорів комісії (консигнації),
поруки, доручення, довірчого
управління, інших цивільно-правових
договорів та без права власності на
такі товари/послуги, визначається за
правилами, встановленими статтями 187 і
198 цього Кодексу.

Зазначений порядок дати виникнення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту застосовується також на
операції з примусового продажу
арештованого майна органами юстиції.

Відповідно до п.189.5 ст. 189 ПКУ, у разі
постачання товарів за договорами
фінансового лізингу, які були
повернуті лізингоодержувачем, не
зареєстрованим як платник податку у
зв'язку з невиконанням умов такого
договору, базою оподаткування є
позитивна різниця між ціною продажу та
ціною придбання таких товарів.

У разі постачання вживаних товарів,
повернутих лізингоодержувачем не
зареєстрованим як платник податку у
зв'язку з невиконанням умов договору
фінансового лізингу, базою
оподаткування є позитивна різниця між
ціною продажу та ціною придбання таких
товарів.

При цьому ціна продажу визначається
відповідно до пункту 188.1 статті 188 цього
Кодексу, а ціна придбання визначається
на рівні суми лізингових платежів у
частині компенсації вартості об'єкта
фінансового лізингу, що несплачені за
такий об'єкт лізингу на дату такого
повернення.

Норми пунктів 189.3 - 189.5 цієї статті не
поширюються на операції з
експортування товарів за межі митної
території України або з ввезення на
митну територію України товарів у
межах зазначених договорів (п.189.6 ст. 189
ПКУ).

Згідно п.195.1 ст. 195 ПКУ, за нульовою
ставкою оподатковуються операції з:

195.1.1. вивезення товарів за межі митної
території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо
товари поміщені у такий режим
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі
митної території України, якщо таке
вивезення підтверджене в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, митною декларацією,
оформленою відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Пунктом 200.16 ст. 200 ПКУ передбачено, що у
разі якщо платник податку експортує
товари за межі митної території
України, отримані від іншого платника
податку на умовах комісії, консигнації,
доручення або інших видів договорів,
які не передбачають переходу права
власності на такі товари від такого
іншого платника податку до експортера,
право на отримання бюджетного
відшкодування має такий інший платник
податку. При цьому комісійна
винагорода, отримана платником податку
- експортером від такого іншого
платника податку, включається до бази
оподаткування за ставкою, визначеною
підпунктом "а" пункту 193.1 статті 193 цього
Кодексу, та не включається до митної
вартості товарів, які експортуються.

Виходячи з вищенаведеного суд прийшов
до висновку, що по операціям експорту
товарів за межі митної території
України податкові зобов'язання
визначаються на дату фактичного
здійснення такого вивозу, тобто на дату
оформлення вантажної митної
декларації митним органом. Експорт
товарів, у даному випадку вивезення
комплекту технологічної документації
для будівництва кораблів пр.. 958 та
вивезення частини комплекту
обладнання для кораблю №3 пр. 958, з
залученням комісіонеру не впливає на
порядок визначення податкових
зобов'язань з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що у
березні 2013р. в обсяг реалізації
включено відвантаження продукції по
розділу 3 додатка № 50 «Графік
надходження коштів», згідно з умовами,
якого авансові платежі з даної
продукції були отримані в березні 2010р.
(у момент вступу договору комісії
чинності) і остаточний платіж
надходить після відвантаження
відповідної партії продукції. На ВАТ
«ФСК «Море» ведеться позамовний метод
обліку як витрат так і отриманих
коштів.

З огляду на викладене суд вважає, що
отриманий позивачем авансовий платіж
від ДК «Укрспецекспорт» за договором
комісії від 22.12.2008р. у розмірі 164456,96 грн.
не підлягає оподаткуванню.

Враховуючи викладене суд зазначає, що в
Акті перевірки необґрунтовано
проведено розрахунок податкових
зобов'язань ПДВ, тобто з авансового
платежу в сумі 2000000 доларів США, які
надійшли на споруду другого корабля,
відняті авансові платежі, які надійшли
в березні 2010р. поза відвантаження
продукції на третій і четвертий
кораблі. Таким чином, твердження
відповідача про заниження позивачем
податкового зобов'язання з ПДВ у
березні 2013 року в сумі 194076,16 грн.
спростовано матеріалами справи,
зокрема висновком судово-економічної
експертизи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у
Акті перевірки було допущено
арифметичну помилку при визначенні
заниження позивачем суми податкових
зобов'язань за березень 2013р. на суму
194076,16 грн. Так, на сторінці 12 Акту,
допущена арифметична помилка при
визначенні кінцевої суми
заборгованості за станом на 01.04.2013р., а
саме: враховано суму в доларах не в
повному обсязі, тільки дві останні
операції (6422720,07+330520,68), а при визначенні
загальної суми необхідно було
враховувати всю заборгованість за
всіма операціями в доларах США, про що
докладно відображено на сторінках 21-22
Висновку судово-економічної
експертизи (т. 3 а.с.63-64).

Щодо висновків відповідача, що
викладені на аркуші 28 Акту перевірки,
про порушення позивачем п.200.1, п.200.4 ст.200
ПКУ, а саме: не підтвердження суми
заявленого бюджетного відшкодування
ПДВ за березень 2013р.в сумі 738150грн. у
зв'язку з встановленими порушеннями за
попередні періоди, а також відсутністю
матеріалів зустрічних звірок, суд
зазначає наступне.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст. 198 Податкового
Кодексу України.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разу здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (в
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.6.2 Наказу Міністерства
фінансів України № 1379 від 01.11.2011 року,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 р. за № 1333/20071 "Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної" податкова
накладна є підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Пункт 198.3 ст. 198 КАС України визначає, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В силу п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Як зазначено у п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

В силу п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як зазначено у п. 184.1 ст. 184 Податкового
кодексу України, реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників
податку.

При цьому, в силу п. 184.5 ст. 185
Податкового кодексу України з моменту
анулювання реєстрації особи як
платника податку така особа
позбавляється права на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
виписку податкових накладних.

Частиною 2 п. 201.1 ст. 200 Податкового
кодексу України визначено, що у
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що 01.08.2005р. між позивачем
та ПАТ «Крименерго» було укладено
договір №155, відповідно до якого ПАТ
«Крименерго» зобов'язалося поставити
позивачу електричну енергію, а позивач
- сплати її вартість у порядку та строки
визначені цим договором. Також, між
сторонами було укладено Додаткову
угоду до вищенаведеного договору.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем у березні 2013р. було
перераховано ПАТ «Крименерго» грошові
кошти на загальну суму 521812,75грн., що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема відповідними платіжними
дорученнями, про що також зазначено у
Висновку судово-бухгалтерської
експертизи (т.3 а.с.30-31).

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ПАТ «Крименерго» виписало позивачу
податкові накладні: №4415/51 від 11.03.2013р.
на суму 256876,20грн. в т.ч. ПДВ 42189,90грн.,
№5465/51 від 25.03.2013р. на суму 5630,48грн. в т.ч.
ПДВ 938,41грн., №5817/51 від 29.03.2013р. на суму
259306,07грн. в т.ч. ПДВ 43217,68грн. Наведені
податкові накладні знайшли своє
відображення в податковому кредиті
позивача за березень 2013р. під номерами
114,306,374 (а.с.143,153,156).

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ПАТ «Крименерго»
відсутня.

Суд звертає увагу на те, що згідно
Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПАТ «Крименерго» та подальше
використання наданих ПАТ «Крименерго»
послуг у господарській діяльності
позивача.

Судом також встановлено, що між
позивачем та ПАТ «Завод «Фіолент»
17.04.2012р. було укладено договір
№17/ШМ-Ф958-6-12№155, відповідно до якого ПАТ
«Завод «Фіолент» зобов'язалося надати
позивачу визначені у цьому договорі
послуги, а позивач - сплати їх вартість
у порядку та строки визначені цим
договором.

На виконання умов вищенаведеного
договору 19.11.2012р. між сторонами було
підписано Акт№3 приймання виконаних
робіт та 21.11.2012р., позивачем було
перераховано ПАТ «Завод «Фіолент»
грошові кошти на загальну суму
304657,20грн. в т.ч ПДВ 50776,20грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№488.

ПАТ «Завод «Фіолент» виписало позивачу
податкову накладну №239 від 19.11.2012р. на
суму 304657,20грн. в т.ч ПДВ 50776,20грн., яка
знайшла своє відображення в Реєстрі
отриманих податкових накладних під
номером 379 та була включена у суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р. під номером 6 (а.с.157).

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

17.12.2012р. між позивачем та ПАТ «Завод
«Фіолент» було укладено договір №250068,
відповідно до якого ПАТ «Завод
«Фіолент» зобов'язалося передати
позивачу у власність комплект пристрою
УКЕ -400 ИДФР.436119002, а позивач - сплати
його вартість у порядку та строки
визначені цим договором. До
вищенаведеного договору було складено
Специфікацію №1.

Виконання сторонами умов
вищенаведеного договору
підтверджується наступними
документами: видатковою накладною
№105481 від 07.03.2013р. на загальну суму
216501,60грн., в т.ч. ПДВ на суму 36083,60грн.; ТТН
№73730 від 17.03.2013р.; прибутковим ордером
№122324/104 від 07.03.2013р.; ліміт-вимогою
№ТРз0347 від 07.03.2013р.; платіжними
дорученнями №489 від 28.12.2012р. на суму
216501,60грн., в т.ч. ПДВ 36083,60грн. та №410804 від
13.03.2013р. на суму 64950,48грн., в т.ч. ПДВ
10825,08грн.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ПАТ «Завод «Фіолент» виписало позивачу
податкову накладну №56 від 07.03.2013р. на
суму 64950,48грн. в т.ч ПДВ 10825,08грн., яка
знайшла своє відображення в Реєстрі
отриманих податкових накладних під
номером 90 та була включена у суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р. під номером 89.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ПАТ «Завод
«Фіолент» відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи, наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПАТ «Завод «Фіолент» та подальше
використання ТМЦ у господарській
діяльності позивача.

Судом встановлено, що між позивачем та
ПАТ Севастопольське підприємство
«ЕРА» було укладено наступні договори:

- від 04.03.2004р. №4554 (Додаткові угоди від
29.04.2009р. №1, від19.04.2010р. №2);

- від 16.07.2010р. №4587 (Доповнення №№1,2,3,4,5;
Додаткова угода від 04.04.2011р. №1);

- від 15.02.2013р. №16/13;

- від 04.03.2013р. №18/13.

Матеріалами справи підтверджено
ведення позивачем обліку в розрізі
замовлень та виставлення
контрагентами рахунків, накладних.

Судом встановлено, що позивачем
перераховано ПАТ Севастопольське
підприємство «ЕРА», на виконання
вищенаведених договорів, грошові кошти
в розмірі 38524,64грн., що підтверджується
платіжними дорученнями від 07.03.2013р.
№4000091 та №4000092.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ПАТ Севастопольське підприємство
«ЕРА» виписало позивачу податкові
накладні №23 від 28.03.2012р. на суму
200000,00грн. в т.ч ПДВ 33333,33грн.; №10 від
20.03.2012р. на суму 800000,00грн. в т.ч ПДВ
133333,33грн.; №4 від 10.02.2013р. на суму
56052,00грн. в т.ч ПДВ 9342,00грн.; №14 від
26.02.2013р. на суму 11748,00грн. в т.ч ПДВ 1958грн.;
№4 від 07.03.2013р. на суму 23088,00грн. в т.ч ПДВ
3848,00грн.; №21 від 26.03.2013р. на суму
328800,00грн. в т.ч ПДВ 54800,00грн.; №17 від
26.03.2013р. на суму 4459,20грн. в т.ч ПДВ
743,20грн.; №16 від 26.03.2013р. на суму 39816,00грн.
в т.ч ПДВ 6636,00грн., які знайшли своє
відображення в Реєстрі отриманих
податкових накладних.

Згідно Акту взаєморозрахунків №6 від
31.03.2013р. між сторонами було проведено
розрахунки на загальну суму 26646,79грн., в
т.ч. ПДВ в сумі 4441, 13грн.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

Судом також встановлено, що сторонами
було підписано наступні Акти виконаних
робіт:

- від 26.03.2013р. АКТ №1;

- від 10.02.2013р. АКТ №4;

- від 26.03.2013р. АКТ №8;

- від 26.03.2013р. АКТ №9;

- від 26.03.2013р. АКТ №13;

- від 26.03.2013р. АКТ №12;

- від 28.03.2013р. АКТ №15.

Позивачем було перераховано ПАТ
Севастопольське підприємство «ЕРА»
грошові кошти на загальну суму
67800,00грн., що підтверджується
платіжними дорученнями від 07.03.2013р.
№410722 та №410723.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача по рахунку 631/8 «Розрахунки з
підрядником» пр.. 958 за станом на 31.03.2013р.
значиться 5447200,00грн.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи, наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПАТ Севастопольське підприємство
«ЕРА» та подальше використання послуг,
отриманих від ПАТ Севастопольське
підприємство «ЕРА» у господарській
діяльності позивача.

Судом встановлено, що 29.12.2011р. між
позивачем та ПАТ «ТД «Ирбис» було
укладено договір №149/11-252, відповідно до
якого ПАТ «ТД «Ирбис» зобов'язалося
передати у власність позивачу
підшипники в асортименті, а позивач -
сплати їх вартість у порядку та строки
визначені цим договором. Також, між
сторонами було підписано Специфікацію
№1-24 до вищенаведеного договору.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
ПАТ «ТД «Ирбис» грошові кошти на
загальну суму 511737,73грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№410952 від 27.03.2013р.

ПАТ «ТД «Ирбис» виписало позивачу
податкову накладну №410952 від 27.03.2013р. на
суму 11737,73грн. в т.ч. ПДВ 1956,29грн., яка
знайшла своє відображення в Реєстрі
отриманих податкових накладних за
березень 2013р. під номером 332 та була
включена в суму бюджетного
відшкодування позивача за березень
2013р. під номером 272 (т.1 а.с.154).

29.03.2013р. ПАТ «ТД «Ирбис» здійснило
поставку товару на адресу позивача за
накладною №Ю-020523 на суму 11737,73грн. в т.ч.
ПДВ на суму 1956,29грн., що також
підтверджується прибутковим ордером
№130488/101 від 29.03.2013р. на загальну суму
11737,73грн. та ліміт-вимогами №ТРз11242 та
№ТРз11241 від 03.04.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ПАТ «ТД «Ирбис»
відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПАТ «ТД «Ирбис» та подальше
використання ТМЦ у господарській
діяльності позивача.

Судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ Українська фінансова компанія
«Тритон» було укладено наступні
договори:

- від 18.02.2013р. №19/11;

- від 02.10.2012р. №02/10;

- від 19.11.2012р. №19/11.

На виконання вищенаведених договорів,
позивачем за період з лютого по
березень 2013р. перераховано ТОВ
Українська фінансова компанія
«Тритон» грошові кошти в розмірі
271959,12грн., що підтверджується
платіжними дорученнями від 18.02.2013р.
№410524; від 21.02.2013р. №410544; від 04.02.2013р.
№410227; від 06.02.2013р. №410311; від 13.02.2013р.
№410436; від 01.03.2013р. №410644; від 01.03.2013р.
№410647; від 11.03.2013р. №410780; від 12.03.2013р.
№410793; від 14.03.2013р. №400099; від 18.03.2013р.
№410859; від 19.03.2013р. №410783.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ТОВ Українська фінансова компанія
«Тритон» виписало позивачу податкові
накладні №119 від 18.02.2013р. на суму
20412,00грн. в т.ч ПДВ 3402,00грн.; №117 від
18.02.2013р. на суму 1680,00грн. в т.ч ПДВ
280,00грн.; №53 від 11.03.2013р. на суму 12402,72грн.
в т.ч ПДВ 2067,12грн.; №63 від 12.03.2013р. на суму
15256,80грн. в т.ч ПДВ 2542,80грн.; №85 від
14.03.2013р. на суму 16560,00грн. в т.ч ПДВ
2760,00грн.; №81 від 18.03.2013р. на суму 9543,00грн.
в т.ч ПДВ 1590,50грн.; №83 від 19.03.2013р. на суму
23918,40грн. в т.ч ПДВ 3986,40грн.; №84 від
20.03.2013р. на суму 14385,60грн. в т.ч ПДВ
2397,60грн.; №88 від 26.03.2013р. на суму 34720,80грн.
в т.ч ПДВ 5786,80грн.; №90 від 29.03.2013р. на суму
8164,80грн. в т.ч ПДВ 1360,80грн.; №90 від
29.03.2013р. на суму 6123,60грн. в т.ч ПДВ
1020,60грн., які знайшли своє відображення
в Реєстрі отриманих податкових
накладних.

Матеріалами справи також підтверджено
отримання позивачем ТМЦ від ТОВ
Українська фінансова компанія
«Тритон» за видатковою накладною №200301
від 20.03.2013р., на яку була виписана
податкова накладна №84 від 20.03.2013р, яка
включена позивачем у склад суми
бюджетного відшкодування за березень
2013р., зокрема: видатковою накладною
№180302 від 18.03.2013р. на суму 12402,72грн. в т.ч.
ПДВ 2067,12грн., прибутковим ордером
№130401/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №210302 від 21.03.2013р. на суму
15256,80грн. в т.ч. ПДВ 2542,80грн., прибутковим
ордером №130426/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №180303 від 18.03.2013р. на суму
16560,72грн. в т.ч. ПДВ 2760,00грн., прибутковим
ордером №130169/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №180302 від 18.03.2013р. на суму
9543,00грн. в т.ч. ПДВ 1590,00грн., прибутковим
ордером №130288/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №190301 від 19.03.2013р. на суму
23918,40грн. в т.ч. ПДВ 23986,40грн., прибутковим
ордером №130350/104 від 20.03.2013р.;
ліміт-вимогами №ТР0350 від 22.03.2013р.,
№ТР0364 від 08.04.2013р., №ТР0448 від 01.07.2013р.,
№ТР0381 від 26.04.2013р.; видатковою
накладною №260301 від 26.03.2013р. на суму
34720,80грн. в т.ч. ПДВ 5786,80грн., прибутковим
ордером №130400/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №260301 від 29.03.2013р. на суму
8164,80грн. в т.ч. ПДВ 1360,80грн., прибутковим
ордером №130581/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №260301 від 29.03.2013р. на суму
6123,60грн. в т.ч. ПДВ 1020,60грн., прибутковим
ордером №1302337/103 від 29.03.2013р.; видатковою
накладною №260302 від 26.03.2013р. на суму
92895,00грн. в т.ч. ПДВ 15482,50грн., прибутковим
ордером №130148/103 від 29.03.2013р.;
ліміт-вимогами №ТРз11242 та №ТРз11241 від
03.04.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача по рахунку 631/3 «Розрахунки з
постачальниками » за станом на 01.04.2013р.
значиться заборгованість позивача в
розмірі 66804,00грн.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи, наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ Українська фінансова компанія
«Тритон» та подальше використання
придбаних ТМЦ у господарській
діяльності позивача.

10.01.2013р. між позивачем та УПРСГ
«Спецгаз» ПАТ «Кримгаз» було укладено
договір №2-ф, відповідно до якого УПРСГ
«Спецгаз» ПАТ «Кримгаз» зобов'язалося
надати позивачу газ скраплений у
балонах на промислові потреби
позивача, а позивач - сплати його
вартість у порядку та строки визначені
цим договором.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
УПРСГ «Спецгаз» ПАТ «Кримгаз» грошові
кошти на загальну суму 1200,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№410946 від 27.03.2013р.

УПРСГ «Спецгаз» ПАТ «Кримгаз»
відпустило позивачу за дорученням №4713
від 08.04.2013р. та згідно видатковій
накладній №054652 від 09.04.2013р. товар на
суму 1200,00грн., в т. ч. ПДВ 200,00грн., що
також підтверджується прибутковим
ордером №130497/103 від 09.04.2013р. та
ліміт-вимогою №ТРз10949 від 09.04.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

УПРСГ «Спецгаз» ПАТ «Кримгаз» виписало
позивачу податкову накладну №43 від
27.03.2013р. на суму 1200,00грн. в т.ч ПДВ
200,00грн., які знайшла своє відображення
в Реєстрі отриманих податкових
накладних за березень (т.1 а.с.154).

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед УПРСГ «Спецгаз»
ПАТ «Кримгаз» відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та УПРСГ «Спецгаз» ПАТ «Кримгаз» та
подальше використання ТМЦ у
господарській діяльності позивача.

25.02.2013р. між позивачем та ТОВ
«Форпост-СКК» було укладено договір
підряду на ремонтні роботи №617/13.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
ТОВ «Форпост-СКК» грошові кошти на суму
60000,00грн. в т.ч ПДВ 10000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№41099 від 29.03.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

Виконання ТОВ «Форпост-СКК» роботи по
ремонту м'якої крівлі на загальну суму
72870,00грн. в т.ч. ПДВ 12145,00грн.
підтверджується Актом приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2013р. та довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт.

ТОВ «Форпост-СКК» виписало позивачу
податкову накладну №12 від 29.02.2013р. на
суму 72870,00грн. в т.ч. ПДВ 12145,00грн., які
знайшла своє відображення в Реєстрі
отриманих податкових накладних та
включена в суму бюджетного
відшкодування за березень 2013р. (т.1
а.с.157).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
позивачем помилково включено до складу
бюджетного відшкодування за березень
2013р. ПДВ в сумі 12145,00грн. (12145,00грн. -
10000,00грн.). Таким чином, на думку суду,
викладені в Акті перевірки висновки
відносно завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування за березень
2013р. в сумі 12145,00грн. по угодам з ТОВ
«Форпост-СКК» обґрунтовані та
підтверджені матеріалами справи,
зокрема Висновком судово-економічної
експертизи.

21.05.2010р. між позивачем та ВАТ
«Миколаївське підприємство «ЕРА»»
було укладено договір №958-ЄРУ,
відповідно до якого позивач - замовник
доручає, а ВАТ «Миколаївське
підприємство «ЕРА»» - підрядник
зобов'язується виконати роботи
визначені цим договором, а позивач -
сплати їх вартість у порядку та строки
визначені цим договором.

12.01.2011р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду №1.

04.12.2012р. між позивачем та ВАТ
«Миколаївське підприємство «ЕРА»»
підписано Додаткову угоду №11. Також,
сторонами було підписано Графік
платежів до Договору №958-ЄРУ та
Додатковій угоді №11.

Згідно Графіку платежів позивачем було
перераховано ВАТ «Миколаївське
підприємство «ЕРА»» суму першого
авансу в розмірі 500000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№413333 від 19.10.2011р.

Судом встановлено, що за період з
жовтня 2011р. по листопад 2012р. позивачем
було перераховано ВАТ «Миколаївське
підприємство «ЕРА»» грошові кошти на
загальну суму 2642044,80грн.

ВАТ «Миколаївське підприємство «ЕРА»»
відпустило позивачу за дорученням №4216
від 23.01.2013р. та згідно видатковій
накладній №0511 від 01.02.2013р. товар на суму
1340995,01грн., в т. ч. ПДВ 223499,17грн., що також
підтверджується прибутковим ордером
№111886/1 від 11.02.2013р. та ліміт-вимогою
№ТРз0332 від 13.02.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
жовтні 2011р.

ВАТ «Миколаївське підприємство «ЕРА»»
виписало позивачу податкову накладну
№666 від 19.10.2011р. на суму 500000,00грн. в т.ч
ПДВ 83333,33грн., яка включена в суму
бюджетного відшкодування позивача
сформовану у березні 2013р. за жовтень
2011р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ВАТ
«Миколаївське підприємство «ЕРА»»
відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ВАТ «Миколаївське підприємство
«ЕРА»» та подальше використання ТМЦ у
господарській діяльності позивача.

20.07.2010р. між позивачем та ПАТ «Завод
«Перетворювач» було укладено договір
№42/7-10717, відповідно до якого ПАТ «Завод
«Перетворювач» зобов'язалося передати
позивачу у власність товар, визначений
цим договором, а позивач - сплати його
вартість у порядку та строки визначені
цим договором.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
ПАТ «Завод «Перетворювач» грошові
кошти на суму 792000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№410979 від 29.03.2013р.

Виконання сторонами умов
вищенаведеного договору
підтверджується наступними
документами: видатковою накладною №79
від 01.11.2012р. на загальну суму 792000,00грн., в
т.ч. ПДВ на суму 132000,00грн.; прибутковим
ордером №121301/104 від 02.11.2012р.;
ліміт-вимогами №ТРз0287 від 17.12.2012р. та
№ТРз0224 від 04.01.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ПАТ «Завод «Перетворювач» виписало
позивачу податкову накладну №3 від
01.11.2012р. на суму 792000,00грн. в т.ч ПДВ
132000,00грн., яка була включена у суму
бюджетного відшкодування, що
сформована у березні 2013р. за листопад
2012р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ПАТ «Завод
«Перетворювач» відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи, наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПАТ «Завод «Перетворювач» та
подальше використання ТМЦ у
господарській діяльності позивача.

Судом встановлено, що позивачем було
перераховано ТОВ
«Головокомпресормаш-Сервіс» грошові
кошти на суму 20000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№410659 від 01.03.2013р.

Судом також встановлено, що ТОВ
«Головокомпресормаш-Сервіс»
відпустило позивачу ТМЦ на загальну
суму 38424,26грн., що підтверджується
наступними документами: видатковою
накладною №256 від 05.03.2013р. за
довіреністю №4487 від 04.03.2013р.;
видатковою накладною №286 від 19.03.2013р. за
довіреністю №4576 від 19.03.2013р.;
прибутковими ордерами.

З матеріалів справи вбачається, що
придбані ТМЦ були перевезені ТОВ
«Транспортна компанія «САТ», що
підтверджується Актом №СИ0001371
здавання - приймання робіт від 13.03.2013р.
та рахунком №СИ0001376 від 13.03.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р. та квітні 2013р.

ТОВ «Головокомпресормаш-Сервіс»
виписало позивачу податкову накладну
№5 від 01.03.2013р. на суму 20000,00грн. в т.ч ПДВ
3333,33грн., яка була включена у суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ТОВ
«Головокомпресормаш-Сервіс»складає
18424,26грн.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи, наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Головокомпресормаш-Сервіс» та
подальше використання ТМЦ у
господарській діяльності позивача.

08.05.2012р. між позивачем та ФОП ОСОБА_7
було укладено договір №149/12-148,
відповідно до якого ФОП ОСОБА_7
зобов'язалося надати позивачу у
власність товар, визначений договором,
, а позивач - сплати його вартість у
порядку та строки визначені цим
договором.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
ФОП ОСОБА_7 грошові кошти на загальну
суму 10017,00грн., що підтверджується
платіжним дорученням №410947 від 27.03.2013р.

ФОП ОСОБА_7 відпустило позивачу згідно
видатковій накладній №1999 від 27.03.2013р.
товар на суму 10017,00грн., в т. ч. ПДВ
1669,50грн., що також підтверджується
прибутковим ордером №130553/103 від 27.03.2013р.
та ліміт-вимогами.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

ФОП ОСОБА_7 виписала позивачу податкову
накладну №657 від 27.03.2013р. на суму
10017,00грн. в т.ч ПДВ 1669,50грн., яка була
включена в суму бюджетного
відшкодування за березень 2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед ФОП ОСОБА_7
відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ФОП ОСОБА_7 та подальше використання
придбаних продуктів у господарській
діяльності позивача.

01.02.2013р. між позивачем та УОЗ
Феодосійської міської ради було
укладено договір №24 на виконання
медичних послуг, відповідно до якого
УОЗ Феодосійської міської ради
зобов'язалося надати позивачу медичні
послуги, а позивач - сплати їх вартість
у порядку та строки визначені цим
договором.

Виконання УОЗ Феодосійської міської
ради умов вищенаведеного договору
підтверджується Актами про надання
послуг, згідно яким у березні 2013р. були
надані медичні послуги на загальну
суму 12031,30грн.

УОЗ Феодосійської міської ради
виставило позивачу рахунки на загальну
суму 12031,30грн.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем було перераховано
УОЗ Феодосійської міської ради грошові
кошти на загальну суму 12031,30грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №410736 від 07.03.2013р., №410737 від
07.03.2013р., №410900 від 21.03.2013р., №41089 від
21.03.2013р., №60838 від 14.03.2013р.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
березні 2013р.

УОЗ Феодосійської міської ради
виписало позивачу податкові накладні:
№57 від 07.03.2013р. на суму 448,00грн. в т.ч ПДВ
74,67грн.; №192 від 07.03.2013р. на суму 4375,80грн.
в т.ч ПДВ 729,30грн.; №90 від 21.03.2013р. на суму
6820,00грн. в т.ч ПДВ 1136,67грн.; №69 від
21.03.2013р. на суму 128,00грн. в т.ч ПДВ 21,33грн.;
№82 від 14.03.2013р. на суму 259,50грн. в т.ч ПДВ
43,25грн., які були включені в суму
бюджетного відшкодування за березень
2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача за станом на 01.04.2013р.
заборгованість перед УОЗ
Феодосійської міської ради відсутня.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та УОЗ Феодосійської міської ради та
подальше використання придбаних
послуг у господарській діяльності
позивача.

05.02.2013р. між позивачем та ТОВ СП
«Товариство технічного нагляду
«Диекс» було укладено договір №168-13-ДК
на виконання послуг, відповідно до
якого ТОВ СП «Товариство технічного
нагляду «Диекс» зобов'язалося надати
позивачу інженерні послуги, а позивач -
сплати їх вартість у порядку та строки
визначені цим договором.

ТОВ СП «Товариство технічного нагляду
«Диекс» виставило позивачу рахунок
№168-13-ДК від 05.02.2013р. на суму 40272,41грн., як
сплату 50% вартості робіт.

Позивачем було перераховано ТОВ СП
«Товариство технічного нагляду
«Диекс» грошові кошти на загальну суму
40272,41грн. в т.ч. ПДВ в сумі 6712,07грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№410821 від 14.03.2013р.

Виконання ТОВ СП «Товариство
технічного нагляду «Диекс» умов
вищенаведеного договору
підтверджується Актами
здавання-приймання №1 від 08.04.2013р. на
суму 22350,00грн. та №2 від 25.06.2013р. на суму
4200,00грн., експертним висновком
№-03.1-14.13.

Вищенаведена господарська операція
знайшла своє підтвердження в
бухгалтерському обліку позивача у
квітні 2013р.

За даними бухгалтерського обліку
позивача заборгованість перед ТОВ СП
«Товариство технічного нагляду
«Диекс» відсутня, переплата
склала13722,41грн.

ТОВ СП «Товариство технічного нагляду
«Диекс» видало позивачу податкову
накладну №51 від 14.03.2013р. на суму
40272,41грн. в т.ч ПДВ 6712,07грн., яка була
включені в суму бюджетного
відшкодування за березень 2013р.

Згідно Висновку судово-економічної
експертизи наданими на дослідження
бухгалтерськими документами позивача
підтверджується здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ СП «Товариство технічного
нагляду «Диекс» та подальше
використання придбаних послуг у
господарській діяльності позивача.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
документами первинного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача висновки, що викладені в Акті
перевірки №1183/15.04/14309008 від 05.06.2013року
щодо завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за березень 2013 року
на суму 736005,00грн. спростовні, що також
підтверджується Висновком
судово-економічної експертизи.

Суд звертає увагу на те, що перевіряючи
податкові накладні, виписані
контрагентами позивача за перевіряє
мий період, судом встановлено, що вони
відповідають вимогам чинного
законодавства. Наведені в податкових
накладних дані повністю відповідають
даним, що зазначені в інших первинних
документах, що підтверджують факт
постачання товару (надання послуг).
Відповідачем також не надано доказів
та доводів щодо підписання первинних
та податкових документів не
уповноваженими особами.

Відповідачем також не було надано суду
ніяких доказів, які б свідчили про
незвичність цін за спірними
операціями, або про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, незвичності цих операцій для
осіб, які приймали в них участь,
збитковості здійснених операцій або
інших обставин, які б окремо або в
сукупності могли б свідчити про їхню
фіктивність, а також того, що вчинення
зазначених операцій не було обумовлено
розумними економічними причинами, а
дії позивача були спрямовані на
отримання необґрунтованої податкової
вигоди.

Суд звертає увагу на те, що у Висновку
судово-економічної експертизи
зазначено, що документами первісного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача підтверджуються: факти
придбання, використання у
господарській діяльності та оплати
вартості товарів (робіт, послуг), по
господарським операціям з придбання,
за якими позивачем сформовано
податковий кредит та які приймали
участь в розрахунку суми бюджетного
відшкодування за березень 2013р. про
завишення якого вказано у Акті
перевірки (у розрізі наданих
підтверджуючих документів (додаток №1
до висновку)).

Висновок судово-економічної
експертизи суд вважає повним та
обґрунтованим та приймає у якості
доказу у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги чи
заперечення.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, в порядку ч.2 ст. 71 КАС
України не надано належних доказів, які
спростували висновки експертизи.
Відповідачем не надано доказів не
отримання позивачем товарів (послуг)
від контрагентів, не проведення
платежів з ним (в тому числі оплату ПДВ),
не використання товарів (послуг) в
господарській діяльності платника
податків.

Тобто, відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень.

У зв'язку з чим позовні вимоги (з
урахуванням уточнень) підлягають
задоволенню, оскільки не суперечать
вимогам діючого законодавства та
підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 87 КАС України
витрати, пов'язані із проведенням
судових експертиз віднесено до судових
витрат.

Частиною 5 статті 92 КАС України
встановлено, що граничний розмір
компенсації витрат, пов'язаних із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз, встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із наданою суду калькуляцією
вартості роботи судового експерта по
виконанню судової експертизи, вартість
судової експертизи склала 34739,20грн.

Зазначений розмір вартості проведення
судової експертизи не перевищує
граничних розмірів, встановлених ст.
ст. 87, 92 КАС України, з урахуванням вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року №590 і наказу
Міністерства юстиції України від 07.02.2013
року N239/5 "Про встановлення нормативної
вартості однієї експертогодини у 2013
році", який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 11 лютого
2013 р. за N 239/2271.

Під час судового засідання, яке
відбулось 06.03.2014 року оголошені вступна
і резолютивна частини постанови.
Відповідно до ст. 163 КАС України
постанову у повному обсязі складено
11.03.2014 року.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції АР Крим Державної
податкової служби, прийняте відносно
Відкритого акціонерного товариства
"Феодосійська суднобудівна компанія
"Море" від 11.06.2013р № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість на суму
466556грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції АР Крим Державної
податкової служби, прийняте відносно
Відкритого акціонерного товариства
"Феодосійська суднобудівна компанія
"Море" від 11.06.2013р № частково - в
частині зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2013р на суму
736005,00грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкції у розмірі 368002,50грн.

4. Стягнути судовий збір в розмірі
2270,41грн. (дві тисячі двісті сімдесят
гривень сорок одна копійка) із
Державного бюджету України на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Феодосійська суднобудівна компанія
"Море".

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Відкритого
акціонерного товариства "Феодосійська
суднобудівна компанія "Море" вартість
проведеної у справі судово-економічної
експертизі у розмірі 34739,20грн. (тридцять
чотири тисячі сімсот тридцять дев'ять
гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Гаманко Є.О.