Справа № 809/552/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.
Справа № 876/7390/13
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу комунального підприємства
"Технічний центр "Сервіс-Авто" на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
квітня 2013 року у справі № 809/552/13-а за
позовом комунального підприємства
"Технічний центр "Сервіс-Авто" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
недійсною та скасування вимоги про
сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2013 року комунальне
підприємство "Технічний центр
"Сервіс-Авто" звернулося з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську, яким просив
визнати незаконними дії відповідача по
винесенню Вимоги про сплату боргу
№Ю-923/3 від 5 лютого 2013 року, визнати
недійсною та скасувати Вимогу про
сплату боргу №Ю-923/3 від 5 лютого 2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорена вимога не відповідає вимогам
Закону України "Про виконавче
провадження". Крім того, вказаній
вимозі передувала інша вимога про
сплату боргу, яка перебуває на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції і є
невідкликаною. Нормами Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.
Зазначена норма не передбачає
надсилання декількох вимог на одну й ту
ж саму суму заборгованості. Вимога про
сплату боргу містить суми недоїмки
станом на 31 грудня 2012 року, які уже
стягуються примусово виконавчою
службою за попередньою вимогою.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
квітня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що оскаржена вимога не відповідає
вимогам, які ставляться до виконавчих
документів Законом України «Про
виконавче провадження»

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
належить до задоволення з наступних
підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідно до Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" позивач є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

4 січня 2013 року відповідачем було
прийнято вимогу №923/2 на суму недоїмки
138151,60 грн по зобов'язаннях з квітня по
листопад 2012 року. Дана вимога є
погодженою, оскільки не оскаржувалась
позивачем. 5 лютого 2013 року
відповідачем було прийнято вимогу №
923/3 на суму недоїмки 136787,67 грн по
зобов'язаннях з травня 2012 року по
грудень 2012 року (а. с. 34).

На момент розгляду справи за позивачем
недоїмка зі сплати єдиного внеску
становила 136787,67 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" зазначено, що
платниками єдиного внеску є
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Згідно з частиною 2 статті 9 даного
Закону обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. При цьому
платники, зазначені у пункті 1 частини
першої статті 4 цього Закону, під час
кожної виплати заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення), на
суми якої (якого) нараховується єдиний
внесок, одночасно з видачею зазначених
сум зобов'язані сплачувати нарахований
на ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для таких платників
(авансові платежі). Винятком є випадки,
якщо внесок, нарахований на ці виплати,
вже сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
територіальним органом Пенсійного
фонду за платником визнана переплата
єдиного внеску, сума якої перевищує
суму внеску, що підлягає сплаті, або
дорівнює їй. Кошти перераховуються
одночасно з отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
інших відрахувань.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що
базовим звітним періодом є календарний
місяць.

Відповідно до частини 11 цієї статті у
разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом.

Пунктом 6.3 розділу 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено
органи Пенсійного фонду надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки,
якщо платник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
єдиного внеску протягом п'яти робочих
днів, наступних за календарним місяцем,
у якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати єдиного внеску (заборгованість
зі сплати фінансових санкцій).

Згідно з пунктом 6.9 цієї Інструкції,
якщо протягом наступного базового
звітного періоду платник наростив суми
боргу, то після проходження
відповідної процедури узгодження та
оскарження до органу державної
виконавчої служби подається вимога
тільки на суму зростання боргу.

Водночас підпунктом «б» пункту 6.3 даної
Інструкції роз'яснено, що органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки, якщо
платник має на кінець календарного
місяця недоїмку зі сплати єдиного
внеску, якщо платник має на кінець
календарного місяця борги зі сплати
фінансових санкцій.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

З аналізу матеріалів справи зрозуміло,
що посилання позивача на те, що
оспорена вимога є незаконною, оскільки
видана на ту суму боргу, на яку уже була
видана вимога, не знаходить свого
підтвердження.

Оспорена вимога за своєю природою не
дублює попередню вимогу, а замінює її
та включає в себе суму нової
заборгованості, як передбачено пунктом
6.3 Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відтак у позивача не виникає обов'язок
двічі сплачувати одну і ту ж суму боргу,
а виникає обов'язок погасити суму
попереднього боргу та боргу, що виник
після прийняття вимоги №923/2 від 4 січня
2013 року

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Технічний центр
"Сервіс-Авто" - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року у справі № 809/552/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.