Справа № 826/1236/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2014 року
№ 826/1236/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П, розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до про Головного
управління Держземагентства у місті
Києві визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Головного управління
Держземагентства у місті Києві, в якому
просить суд:
- «визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Держземагентства
у місті Києві, що стала наслідком не
належного реагування на заяву ОСОБА_1
щодо надання їй довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(за даними форми 6-зем) відносно
земельної ділянки, що розташована в
Деснянському районі міста Києва (хутір
Биківня) і зазначена на доданих до
заяви графічних матеріалах;
- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у місті Києві на
підставі поданої заяви надати ОСОБА_1
довідку з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями (за
даними форми 6-зем) відносно земельної
ділянки, що розташована в Деснянському
районі міста Києва (хутір Биківня) і
зазначена на доданих до заяви
графічних матеріалах;
- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у місті Києві подати
у встановлений судом строк звіт про
виконання даного судового рішення».
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що з метою реалізації права
на безоплатне отримання у власність
земельної ділянки із земель
комунальної власності міста Києва,
розпочала процедуру збору вихідної
документації для розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, що розташована в Деснянському
районі міста Києва (хутір Биківня), у
зв'язку з чим в грудні 2013 року остання
звернулась до відповідача з заявою про
надання довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(за даними форми 6-зем) відносно
земельної ділянки, що розташована в
Деснянському районі міста Києва (хутір
Биківня) і зазначена на доданих до
заяви графічних матеріалах. У
відповідь на вказану заяву позивач
отримала лист Головного управління
Держземагентсва у місті Києві від 26
грудня 2013 року № 5624 із повідомленням
про необхідність надання документів.
На думку позивача така бездіяльність
Головного управління Держземагентсва
у місті Києві є протиправною.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 лютого 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/1236/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні 05 березня 2014року позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та письмових
поясненнях, наданих суду 05 березня 2014
року.

Представник відповідача в судовому
засіданні 05 березня 2014 року проти
задоволення позову заперечувала,
зазначивши, що не надання відповідачем
позивачу довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(за даними форми 6-зем) жодним чином не
порушує право позивача на безоплатне
отримання земельної ділянки, оскільки
вказана довідка відсутня у переліку
документів, встановлених рішенням
Київської міської ради від 28 лютого 2013
року № 63/9120 «Про тимчасовий порядок
передачі (надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в місті Києві»
для одержання земельної ділянки у
межах Києва. Крім того, представник
позивача зазначила, що запитувана
позивачем інформація є відомостями з
державного земельного кадастру, і у
позивача нема підстав для отримання
такої інформації. Також представник
відповідача просила вважати опискою
зазначення у запереченнях в прохальній
частині зазначення ОСОБА_2, а не ОСОБА_1

В судовому засіданні 05 березня 2013 року
сторони не заперечували проти
продовження розгляду справи в порядку
письмового провадження, з огляду на що
в судовому засіданні 05 березня 2014 року
суд ухвалив про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

05 грудня 2013 року позивач звернулась до
Головного управління Держземагенства
у місті Києві з клопотанням про надання
відповідної довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(за даними форми 6-зем) відносно
земельної ділянки, зазначеної на
доданих графічних матеріалах.

Головне управління Держземагенства у
місті Києві листом № 5624 від 26 грудня 2013
року надало позивачу відповідь, з якої
вбачається, що відповідно до статті 50
Закону України «Про землеустрій»,
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок включають в себе, в
тому числі, довідку з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями.
Проекти землеустрою розробляються на
підставі дозволу відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування на розроблення
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (у
випадках, передбачених законом). А з
метою повного та якісного опрацювання
даного питання позивачу запропоновано
для отримання запитуваної довідки
надати наступні документи: копію
паспорта та ідентифікаційного коду
заявника; копію документа, що
підтверджує повноваження діяти від
імені заявника (у разі подання заяви
уповноваженої заявником особи); копію
паспорта та ідентифікаційного номеру
(у разі подання заяви уповноваженою
особою); копію документа, що посвідчує
право на земельну ділянку (за
наявністю) або копії рішень
уповноважених органів про передачу
земельної ділянки у
власність/користування (у випадку якщо
земельна ділянка надавалася у
власність чи користування до 2013 року;
копію дозволу на розроблення проекту
землеустрою; графічні матеріали, на
яких зазначено місце розташування
земельної ділянки. Також позивачу було
запропоновано звернутися із заявою
щодо надання довідки з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
разом із вказаними вище документами до
Головного управління Держземагентства
у м. Києві.

Позивач, вважаючи, що їй було
неправомірно відмовлено у наданні
довідки з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями (за
даними форми 6-зем) відносно земельної
ділянки, зазначеної на доданих
графічних матеріалах, звернулась до
суду з зазначеним позовом для захисту
своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Положеннями додатку № 3 «Переліку
адміністративних послуг, що надаються
Державним агентством земельних
ресурсів та його територіальними
органами на безоплатній основі»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 835 від 01 серпня 2011
року, на який посилається позивач,
встановлено, що надання довідки з
державної статистичної звітності про
наявність земель та розподіл їх за
власниками земель, землекористувачами,
угіддями (за даними форми 6-зем)
віднесено до переліку
адміністративних послуг, що надаються
Державним агентством земельних
ресурсів та його територіальними
органами на безоплатній основі.

Судом не приймається вказане посилання
позивача, оскільки відповідачем не
оспорюється наявність обов'язку видати
позивачу довідку безкоштовно. А жодних
посилань на підстави видачі довідки
вищезазначений нормативний акт не
містить.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 1 Закону України «Про
адміністративні послуги» від 06 вересня
2012 року № 5203-VI (надалі - Закон №5203)
адміністративна послуга - результат
здійснення владних повноважень
суб'єктом надання адміністративних
послуг за заявою фізичної або
юридичної особи, спрямований на
набуття, зміну чи припинення прав
та/або обов'язків такої особи
відповідно до закону.

Згідно частини другої та частини
третьої статті 3 Закону № 5203, надання
адміністративних послуг здійснюється
відповідно до цього Закону з
урахуванням особливостей, визначених
законами, які регулюють суспільні
відносини у відповідних сферах. Вимоги
цього Закону поширюються на надання
суб'єктом надання адміністративних
послуг витягів та виписок з реєстрів,
свідоцтв, довідок, копій, дублікатів
документів та інші передбачені законом
дії, у результаті яких суб'єкту
звернення, а також об'єкту, що перебуває
в його власності, володінні чи
користуванні, надається або
підтверджується певний юридичний
статус та/або факт.

Отже, вказаною нормою визначено
критерій, за яким мають відзначатися
документи, які видаються за нормами
вищезазначеного Закону. Таким
критерієм є відношення суб'єкта
звернення до документу. При цьому дана
норма передбачає отримання документу
або щодо суб'єкта звернення, або щодо
об'єкта, який перебуває в його
власності, володінні чи користуванні.

Проте, жодних документів щодо прав
позивача відносно земельної ділянки та
надання їх відповідачу суду не надано.
Отже, позивач у відповідача просив
надати довідку щодо земельної ділянки,
на яку позивач прав не має.

Частинами першою та другою статті 8
Закону № 5203 визначено, що суб'єктом
надання адміністративних послуг на
кожну адміністративну послугу, яку він
надає відповідно до закону,
затверджуються інформаційна і
технологічна картки, а у разі якщо
суб'єктом надання є посадова особа, -
органом, якому вона підпорядковується.
Інформаційна картка адміністративної
послуги містить інформацію, зокрема,
про перелік документів, необхідних для
отримання адміністративної послуги,
порядок та спосіб їх подання, а у разі
потреби - інформацію про умови чи
підстави отримання адміністративної
послуги.

Так, суд погоджується із посилання
представника позивача, що виключно в
законі, а також в інформаційній картці,
визначено перелік документів,
необхідних для отримання
адміністративної послуги, порядок та
спосіб їх подання.

Наказом Держземагенства України № 133
від 29.03.2013 року (надалі - Наказ № 133)
затверджено Примірні Інформаційні та
Технологічні картки адміністративних
послуг, які надаються територіальними
органами Держземагентства України.

Відповідно до положень Наказу № 133,
підставою для одержання
адміністративної послуги є заява
підприємств, установ, організацій та
громадян про надання адміністративної
послуги, запит органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування про надання
адміністративної послуги.

Пунктом 9 Примірної інформаційної
картки адміністративних послуг, які
надаються територіальними органами
Держземагентства України (надання
довідки з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями (за
даними форми 6-зем)) (надалі -
Інформаційна картка), передбачено
вичерпний перелік документів,
необхідних для отримання
адміністративної послуги, а саме: заяву
про надання відомостей з Державного
земельного кадастру за визначеною
формою.

Згідно пункту «е» частини першої
статті 13 Закону України «Про державний
земельний кадастр» до Державного
земельного кадастру включаються такі
відомості про землі в межах території
адміністративно-територіальних
одиниць (Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва і Севастополя,
районів, міст, селищ, сіл, районів у
містах), зокрема відомості про угіддя
адміністративно-територіальної
одиниці: назва, код (номер); контури
угідь; площа; інформація про документи,
на підставі яких визначено угіддя;
інформація про якісні характеристики
угідь.

Враховуючи наведене, суд погоджується
з твердженням відповідача, що довідка з
державної статистичної звітності про
наявність земель та розподіл їх за
власниками земель, землекористувачами,
угіддями є відомостями державного
земельного кадастру.

Форма заяви про надання відомостей з
Державного земельного кадастру
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012
року, та якою затверджено Порядок
ведення Державного земельного
кадастру (надалі - Порядок № 1051).

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач звернувся до відповідача з
клопотанням, що не відповідає формі,
затвердженій додатком 42 Порядку № 1051.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідачем
у відповідності до положень чинного
законодавства повідомлено позивача
про необхідність звернення до
Головного управління Держземагенства
у місті Києві із заявою щодо надання
довідки з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями разом з
наданням вказаних у листі документів.

Згідно частин першої та п'ятої статті 33
Закону України «Про державний
земельний кадастр» облік земель у
Державному земельному кадастрі
здійснюється за кількістю та якістю
земель і земельних угідь. Відомості
щодо кількості та якості земель
узагальнюються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.
Узагальнена інформація про кількість
та якість земель безоплатно надається
органам державної влади та органам
місцевого самоврядування відповідно
до Порядку ведення Державного
земельного кадастру.

Відповідно до пункту 6 статті 28-1
прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» до 2015 року облік
кількості та якості земель
здійснюється на підставі державної
статистичної звітності в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Копії звітів з кількісного
обліку земель передаються на
безоплатній основі відповідним
сільським, селищним та міським радам.

Враховуючи наведене, суд погоджується
з посиланнями відповідача, що оскільки
державна статистична звітність з
кількісного обліку земель до 2015 року
ведеться у складі Державного
земельного кадастру відповідно до Форм
державної статистичної звітності з
земельних ресурсів та Інструкції з
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем),
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 05.11.1998
№ 377, то для отримання такої
статистичної інформації мають
застосовуватися положення Закону
України «Про Державний земельний
кадастр».

Згідно частини п'ятої статті 38 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» на отримання відомостей
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку мають право:

- власник (власники) та користувачі
земельної ділянки або уповноважені
ними особи;

- спадкоємці (правонаступники - для
юридичних осіб) осіб, зазначених в
абзаці другому цієї частини, або
уповноважені ними особи;

- особа (особи), в інтересах якої (яких)
встановлено обмеження, або
уповноважені ними особи;

- органи державної влади та органи
місцевого самоврядування для
реалізації своїх повноважень,
визначених законом;

- особи, які в установленому законом
порядку включені до Державного реєстру
сертифікованих
інженерів-землевпорядників та
Державного реєстру
інженерів-геодезистів, і особи, які
отримали ліцензії на проведення
землеоціночних робіт та земельних
торгів, землеоціночних робіт, для
виконання зазначених робіт.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позивач, у даному випадку,
не є особою, яка має право на отримання
відомостей з Державного земельного
кадастру.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачем свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні Позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
В.П.
Катющенко