Справа № 127/30451/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Медяна О.В.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниця на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 23
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниця про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року до Вінницького
міського суду Вінницької області з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Позовні вимоги заявник мотивував тим,
що при визначенні розміру пенсії
відповідачем протиправно не враховані
всі складові заробітної плати за 24
місяці роботи підряд перед його
зверненням до управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці, а саме: не
враховані суми матеріальної допомоги
на оздоровлення, допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації, з яких був сплачений збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, відповідно до довідки про
складові заробітної плати.

Вінницький міський суд Вінницької
області постановою від 23.01.2014 року
вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» заробітна плата для обчислення
пенсії державним службовцям
складається з посадового окладу,
надбавки за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, надбавки за вислугу років, інші
надбавки, премії.

Водночас, як наголошував апелянт,
врахування матеріальної допомоги та
індексації для обчислення заробітної
плати державним службовцям
вищезазначеною постановою не
передбачено.

Крім того, на думку апелянта,
матеріальна допомога носить разовий
характер та не є складовою частиною
заробітної плати у розумінні ч. 2 ст. 33
Закону України «Про державну службу», а
сам факт утримання із суми допомоги
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності,
що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1, виданим 11 липня 2012
року Пенсійним фондом України (а.с.8).

26.11.2013 року позивач звернувся з
письмовою заявою до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про перерахунок та виплату йому пенсії
з врахуванням усіх складових
заробітної плати, з яких був сплачений
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки № 19
від 23 липня 2013 року про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
та довідки № 20 від 23 липня 2013 року про
складові заробітної плати (а.с. 9-11).

10.12.2013 року у відповідь на звернення
позивача управлінням Пенсійного фонду
України в м. Вінниці на адресу позивача
направлено лист, відповідно до якого
позивачу відмовлено в перерахунку
пенсії на тій підставі, що згідно з ст. 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок,
інші виплати не передбачені.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідача, позивач оскаржив їх до
суду.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог, а відтак наявності
правових підстав для задоволення
адміністративного позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиній внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» цього ж Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавку за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частина 7 ст. 33 Закону «Про державну
службу» встановлює, що умови оплати
праці державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000р за № 865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальне звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" враховується в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно з ст. 37-1 Закону «Про державну
службу» у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідне до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» та Наказу Державного
комітету статистики України № 5 «Про
затвердження інструкції зі статистики
заробітної плати» від 13 січня 2004 року
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у тому числі
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, суми виплат,
пов'язані з індексацією заробітної
плати, матеріальна допомога, яка
надається всім або більшості
працівників, та виплати соціального
характеру.

Таким чином, матеріальна допомога та
виплати, пов'язані з індексацією
заробітної плати, на яку нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування враховується при
обчисленні розміру його пенсії.

Вищевказаний висновок також
узгоджується з правовою позицією
Верховного суду України, викладеною в
Постанові від 20.02.2012 року у справі
21-430а11. Так, за правилами частини 1 ст. 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для усіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
правомірність заявлених позивачем
вимог, які підтверджуються належними
доказами, а тому обґрунтовано
задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниця
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 23 січня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.