Справа № К/9991/21017/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/21017/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Львівської
митниці на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
жовтня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання протиправними та скасування
наказу, поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив визнати
протиправним та скасувати Наказ
Державної митної служби України
№ 2189-к від 24 листопада 2010 року в
частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_4; поновити його на посаді
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 2 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці та
стягнути з Державної митної служби
України середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Посилався на те, що звільнений
безпідставно, оскільки саме його
провини у тому, що на територію України
потрапив транспорт без належного
митного оформлення немає, а відомості,
які надала польська сторона про
транспортні засоби, які виїхали з
митної території Польщі для наступного
митного контролю та оформлення на
українському пункті пропуску,
викликають сумнів у їх офіційності та
вірогідності. Зокрема зазначав, що
звільнення з митниці здійснено без
службового розслідування відносно
нього, проведення якого відповідно до
ст. 31 Дисциплінарного статуту митної
служби України обовязково передує
такому дисциплінарному стягненню.

Постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 12
жовтня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від
29 лютого 2012 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасувано
наказ Державної митної служби України
№ 2189-к від 24 листопада 2010 року року в
частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 25 листопада 2010
року на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Рава-Руська» Львівської
митниці. Стягнуто з Львівської митниці
в користь позивача середній заробіток
за час вимушеного прогулу в розмірі
37602 грн. 60 коп.

У касаційній скарзі Львівська митниця,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Державної
митної служби України від 24 листопада
2010 року № 2189-к «По особовому складу» за
порушення Присяги державного
службовця відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про державну службу»

з 25 листопада 2010 року припинено
перебування на державній службі в
митних органах України старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці ОСОБА_4

Вказаний наказ видано на підставі
акта № 21/2010-п «За результатами
перевірки» від 24 листопада 2010 року.
Зокрема, у розділі 4.3 акта за
результатами перевірки зазначено, що
комісією з проведення перевірки
проведено звірку з польськими митними
органами за період з 3 листопада 2010 року
по 9 листопада 2010 року даних щодо в"їзду
в Україну з території Республіки
Польщі транспортних засобів з
товарами. За результатами
співставлення даних виявлено 15
транспортних засобів, які не
обліковані Львівською митницею.

Оскільки відповідачем встановлено, що
згідно з Журналом розподілу обов'язків
особового складу ВМО №2 м/п
«Рава-Руська» старший інспектор ВМО № 2
м/п «Рава-Руська» ОСОБА_4 3, 4, 5, 8 та 9
листопада 2010 року виконував службові
обов'язки як старший на в'їзді в Україну
на смузі руху «зелений коридор», а 7
листопада 2010 року виконував службові
обов'язки як відповідальний за випуск
із ЗМК на в'їзді в Україну на смузі руху
«зелений коридор», проте в модулі
«диспечер ЗМК» ПІК «Інспектор 2006»
відсутня будь-яка інформація про в"їзд
на митну територію України, митне
оформлення цих транспортних засобів
посадовими особами Львівської митниці
за період часу, вказаного у відповідних
повідомленнях польської сторони, чи
вжиття ними належних заходів
реагування відповідно до Тимчасового
порядку, то відповідач звільнив
позивача за порушення Присяги
державного службовця.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факт
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця, рішення про припинення
державної служби позивача в митних
органах прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (стаття 22 Дисциплінарного
статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки звільнення позивача на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
не можна визнати законними та
обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу Львівської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк