Справа № 872/2641/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 рокусправа № 1170/2а-3260/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року у справі №1170/2а-3260/12 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
за текстом - ФОП ОСОБА_1) звернувся до
суду з позовом до Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби (далі за
текстом - Знам'янська ОДПІ
Кіровоградської області ДПС), в якому
просив скасувати податкові
повідомлення - рішення Знам'янської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС від
25.05.2012 року № та №.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано податкове
повідомлення -рішення Знам'янської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС від 25
травня 2012 року №, яким збільшено
грошове зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість, в частині
визначення основного зобов'язання в
сумі 10333,33 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 2583,4 грн.
Скасовано податкове повідомлення -
рішення Знам'янської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС від 26
травня 2012 року №, яким збільшено
грошове зобов'язання за платежем:
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачено фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 510 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

На підстав ч.1 ст.196 КАС України, п.2 ч.1
ст.197 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.07.2007 року ФОП
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець Знам'янською районною
державною адміністрацією, про що
видано свідоцтво про державну
реєстрацію Серія НОМЕР_2, та є платником
податку на додану вартість.

Знам'янською ОДПІ Кіровоградської
області ДПС проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2009 року по 31.12.2011 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 14.05.2012
року №116/2/1700/НОМЕР_1, відповідно до
висновків якого позивачем порушено
вимоги пп..3.1.1. п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп..7.3.1
п.7.3 ст.7 Закону України №168/97-ВР від
03.04.1997 р. „Про податок на додану
вартість", що призвело до заниження
податку на додану вартість в червні 2009
р. в сумі 10833,333 грн.; п.176.2 а),б)
Податкового Кодексу України №2755-ІV від
02.12.2010 р., податкові розрахунки про суми
доходів не подавалась до Знам'янської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС та не
зазначались доходи, нараховані і
виплачені приватним підприємцям, які
мали взаємовідносини з СПД ФОП ОСОБА_1
за ІІ квартал 2010 р., ІІ квартал 2011 р., ІІІ
квартал 2011 р., ІV квартал 2011 р. та інші
порушення.

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення - рішення від 25.05.2012 року
№, яким збільшено грошове
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 10833,33 грн. - за
основним платежем та 2708,33 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями, та
від 26.05.2012 року №, яким збільшено
грошове зобов'язання за платежем:
податок на доходи фізичних осіб в сумі
510 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

За результатами адміністративного
оскарження, рішеннями про результати
розгляду первинної скарги від 26.07.2012
року №2555/10/10-108 та про результати
розгляду повторної скарги від 27.08.2012
року №714/0/141-12/П/10/2315 скарги позивача
залишені без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

Згідно пункту 3 розділу 2.5.1 „Податкові
зобов'язання" акта перевірки,
перевіркою достовірності відображених
показників у поданих деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.04.2009 року по 31.12.2011 року встановлено
заниження задекларованих позивачем
сум податку на додану вартість за
перевіряємий період в сумі 10833,33 грн.
Дане порушення позивачем допущенне в
зв'язку з не включенням до податкового
зобов'язання за червень 2009 року суму
ПДВ по податковій накладній №22 від
11.06.2009 року виписаній ВАТ
„Надвірнянський кар'єр", згідно якої
позивачем було реалізовано привід
КМД-1750 у зборі з валом та шестерною у
кількості 1 шт. на суму 65000 грн., в т.ч. ПДВ
- 10833,33 грн.

Судом встановлено, що ВАТ
„Надвірнянський кар'єр-Карпати", яке є
правонаступником ВАТ „Надвірнянський
кар'єр"э в жовтні 2008 року одержало від
ФОП ОСОБА_1 привід до КМД-1750 вартістю 65000
грн. та відповідно на придбаний товар
накладну №8-10-3 від 11.10.2008 року. За
придбаний товар товариство у жовтні
місяці 2008 року здійснено оплату в
розмірі 62000 грн. та в травні 2009 року - 3000
грн. На підтвердження зазначеного ВАТ
„Надвірнянський кар'єр-Карпати" надано
накладну, податкову накладну та докази
оплати товару.

Згідно розділу 3.3.1 „Податкові
зобов'язання" акта перевірки
№142ю2/17-10/НОМЕР_1 від 24.06.2009 року (акт
попередньої перевірки позивача) за
результатами перевірки встановлено
заниження в жовтні 2008 року податкових
зобов'язань за операціями з ВАТ
„Надвірнянський кар'єр" в сумі 10333,34
грн. Дане порушення виникло з огляду на
те, що позивачем на рахунок отримано в
жовтні 2008 року грошові кошти від ВАТ
„Надвірнянський кар'єр" за привід до
КМД-1750 в сумі 62000 грн. (в т.ч. ПДВ 10333,34
грн.), які позивачем не були враховані
до складу податкового зобов'язання).

За результатами висновків акта
перевірки №142ю2/17-10/НОМЕР_1 від 24.06.2009 р.
Знам'янською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення - рішення від 01.07.2009 р.
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з ПДВ в сумі
15199,66 грн. -за основним платежом та 7599,83
грн. -за штрафними (фінансовими)
санкціями. Згідно з розрахунку
податкового зобов'язання з ПДВ за
зазначеним рішенням, саме за
господарською операцією позивача з ВАТ
„Надвірнянський кар'єр" визначено
податкове зобов'язання в сумі 10333,34 грн.

Зазначене податкове повідомлення -
рішення позивач не оскаржував, а
погодившись з порушеннями, сплативши
суму податкового зобов'язання.

Позивачем зазначено, що грошові кошти
за привід до КМД-1750 ВАТ "Надвірнянський
кар'єр" перераховувало частково, а
податкову накладу позивач виписав за
домовленістю з ВАТ "Надвірнянський
кар'єр"після повної сплати вартості
товару.

Судом встановлено, що в жовтні 2008 року
на рахунки позивача від ВАТ
„Надвірнянський кар'єр" надійшло 62000
грн.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.1
статті 7 Закону України „Про податок на
додану вартість"(який був чинний на час
виникнення правовідносин), датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

А відтак, у позивача виник обов'язок
збільшити суму податкового
зобов'язання саме в податковий період
(жовтень 2008 р.) в якому ним отримані на
розрахунковий рахунок грошові кошти.

Незважаючи, на те, що за наслідками
попередньої перевірки позивачу вже
було збільшене грошове зобов'язання з
ПДВ в зв'язку з не включенням до складу
податкового зобов'язання суми 10333,34
грн., відповідач знову за наслідками
останньої перевірки знову збільшив
податкове зобов'язання з ПДВ на суму
10833,34 грн.

Тобто, позивачу фактично двічі
збільшено суму податкового
зобов'язання за одним й тим же
правочином, що на думку суду є
неприпустими.

Суму ПДВ в розмірі 10333,34 грн. позивачу
донараховано відповідачем як в
податковому повідомленні - рішенні від
01.07.2009 р. №/0 так і в оскаржуваного
податковому повідомленні -рішенні від
25.05.2012р. №.

Статтею 61 Конституції України
визначено, що ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість є
механізмом притягнення до
відповідальності за порушення
податкового законодавства.

Враховуючи, що позивачу вже було
збільшено податкове зобов'язання з ПДВ
за правочином щодо реалізації
позивачем ВАТ „Надвірнянський кар'єр"
приводу до КМД-1750, позивачу вже було
донараховано ПДВ в сумі 10333,34 грн. за
цією господарською операцією. Дане
унеможливлює повторне збільшення
податкового зобов'язання за одним й тим
самим правочином, а відтак, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив в
цій частині позовні вимоги, а податкове
повідомлення -рішення в частині
визначення основного платежу з ПДВ в
сумі 10333,34 грн. та штрафної (фінансової)
санкцій в сумі 2583,40 грн. (10333,34 грн. х 25%)
підлягає скасуванню.

Проте, сума ПДВ згідно податкової
накладної №22 від 11.06.2009 р. становить
10833,33 грн., а позивачу була збільшена
сума ПДВ згідно податкового
повідомлення -рішення від 01.07.2009 р.
№/0 лише в сумі 10333,34 грн.

Згідно податкової декларації з ПДВ за
червень 2009 р. позивач не зазначив решту
суми ПДВ за податковою накладною №22
від 11.06.2009 р. в розмірі 500 грн., не
збільшивши суму податкового
зобов'язання ні в травні 2009 р., ні в
червні 2009 р. на суму 500 грн.

Позивачем зазначено, що ним подано
відповідачу податкову декларацію з ПДВ
за червень 2009 р. із зазначенням даної
суми, проте відповідач протиправно її
не прийняв та заставив позивача
переписати податкову декларацію за
червень 2009 р.

Судом першої інстанції обґрунтовано не
прийнято до уваги наведене, оскільки
вони не підтверджені жодним доказом, а
до матеріалів справи відповідач додав
податкову декларацію з ПДВ за червень
2009 р., яку позивач самостійно подав до
податкового органу і в якій відсутня
сума податкового зобов'язання в
розмірі 500 грн. за господарською
операцією з ВАТ „Надвірнянський
кар'єр".

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
збільшення грошового зобов'язання з
ПДВ в розмірі 500 грн. відповідач
здійснив правомірно, а відтак в цій
частині адміністративного позовну
належить відмовити. Оскільки
визначення основного платежу в сумі 500
грн. відповідач здійснив правомірно, а
відтак і штрафна (фінансова) санкцій в
сумі 124,93 грн. (500 грн. х 25%) нарахована
відповідачем правомірно.

Відповідно до висновків розділу 2.4
„нарахування, утримання, повнота та
своєчасність перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб при
виплаті доходів громадянам" акта
перевірки від 14.05.2012 р. №116/2/1700/НОМЕР_1,
позивач податкові розрахунки про суми
доходів, нарахованих на користь
платників податку і утриманого з них
податку форми 1-ДФ за ІІ квартал 2010 р., ІІ
квартал 2011 р., ІІІ квартал 2011 р. та за IV
квартал 2011 р. до податкового інспекції
не подавав, чим порушено вимог п.176.2 а),б)
ст.176 Податкового Кодексу України.

Відповідно до абзацу а), б) пункту 176.2
статті 176 Податкового Кодексу України,
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно з підпунктом 177.7 статті 177 ПК
України, фізична особа - підприємець
вважається податковим агентом
працівника - фізичної особи, яка
перебуває з нею у трудових,
цивільно-правових відносинах, або
будь-якої іншої фізичної особи щодо
будь-яких оподатковуваних доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) на
користь такої особи.

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
позивач не реєстрував трудові договори
з фізичними особами, тобто позивач не
мав найманих працівників відносно яких
він міг виступати як податковий агент.

Згідно розрахунку грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, наданого відповідачем
вбачається, що позивач, як на думку
податкового органу, допустив порушення
пп.176.2 а),б) ст.176 Податкового Кодексу
України, не подавши звіт 1-ДФ за
правовідносинами з ФОП ОСОБА_2, ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 (а.с.63).

В акті перевірки розділ 2.4 перераховано
осіб, доходи, яких, не були відображені
в звіті 1-ДФ. Проте, згідно даного
переліку позивачем були перераховані
кошти ФОП ОСОБА_2 -за товар, ФОП ОСОБА_5
-за товар, ФОП ОСОБА_6 -за товар. Тобто,
всі господарські операції були щодо
купівлі позивачем товарів і саме у
фізичних осіб-підприємців. Жодних
доказів щодо оплати робіт чи то послуг
позивачем фізичним особам,
відповідачем суду не надано і в акті
перевірки не відображено.

Позивач мав господарські відносини з
фізичними особами -підприємцями, а не з
фізичними особами, а відносно фізичних
осіб - підприємців позивач не є
податковим агентом. Оскільки позивач,
як зазначено в акті перевірки та
підтверджено в судовому засіданні
позивачем, не мав господарських
взаємовідносин з фізичними особами, а
мав господарські взаємовідносини лише
з фізичними особами-підприємцями, а
тому не мав обов'язку подавати до
податкового органу звіт 1-ДФ.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірного
збільшення відповідачем грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 510 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, а
відтак в цій частині адміністративний
позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та правильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року у справі №1170/2а-3260/12 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Н.А. Олефіренко