Справа № К/9991/5601/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/5601/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного Управління праці
та соціальної політики Одеської
обласної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом.

Постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 21 квітня 2010 року
позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного
управління праці та соціальної
політики Одеської обласної державної
адміністрації щодо вилучення у ОСОБА_4
автомобіля марки БМВ 318 (кузов НОМЕР_1,
об'єм двигуна 1796 см.куб., 1998 року
виготовлення), який належав ОСОБА_5
Зобов'язано відповідача зняти з обліку
автомобіль марки БМВ 318, який належав
ОСОБА_5, та надати дорзвіл ОСОБА_4 для
проведення Державтоінспекцією
перереєстрації цього автомобіля.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 1 грудня 2010
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 15 травня 2006 року
ОСОБА_5 отримав автомобіль, марки
«БМВ-318», 1998 року випуску, як
гуманітарну допомогу, а ІНФОРМАЦІЯ_1
помер. У серпні 2008 року відповідачем
направлено на адресу позивача лист, в
якому зазначено, що автомобіль після
смерті інваліда підлягає поверненню
органам соціального захисту, що
передбачено постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19 липня 2006
року «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями».

Згідно ст.1 Цивільного кодексу України
особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні і майновій
самостійності їх учасників,
регулюються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Суд у своєму рішенні вірно зазначив про
те, що на момент отримання в травні 2006
року інвалідом ОСОБА_5 автомобіля
відносини щодо забезпечення інвалідів
автомобілями регулювались Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 вересня 1997 року
№ 999 (далі -Порядок). Пунктом 37 цього
Порядку було встановлено, що після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений безплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Проте, постановою Кабінету Міністрів
України від 19 липня 2006 року № 999 був
затверджений новий Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями
(далі - новий Порядок), у зв'язку з чим
попередній втратив чинність.

Абзацом 7 п. 41 нового Порядку
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками апеляційного суду, який
прийняв обгрунтоване рішення про
відмову у позові, врахувавши при цьому
вимоги ч. 3 ст. 5 ЦК України і ту
обставину, що на момент смерті ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1) був чинним новий Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями.
Цим Порядком вже було передбачено
вилучення автомобіля померлого
інваліда для передачі його іншому
інваліду або утилізації, що у даному
випадку і підлягає застосуванню.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги зроблених
судом апеляційної інстанції висновків
не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

В.В. Малинін