Справа № 818/8436/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 р.Справа № 818/8436/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

прокурора Вортоломея М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
13.01.2014р. по справі № 818/8436/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Сумської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Прокуратури Сумської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача видати належним чином
оформлену трудову книжку.

13 січня 2014 року постановою Сумського
окружного адміністративного суду в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області
про зобов'язання видати ОСОБА_1 належно
оформлену трудову книжку відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з
вищезазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне дослідження судом першої
інстанції матеріалів справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою зобов'язати видати трудову книжку,
з внесеним записом до неї про день
звільнення фактичним днем видачі
трудової книжки на підставі нового
наказу прокурора Сумської області, а
раніше внесений запис про день
звільнення визнати недійсним у порядку
встановленому п. 2.10 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, зобов'язати прокуратуру
Сумської області сплатити ОСОБА_1
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу при затримці видачі
трудової книжки з 27.08.2012 року по день
фактичної видачі трудової книжки із
новим наказом про звільнення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що позивач відмовився
від отримання трудової книжки.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення прокурора,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом прокурора Сумської області №
1125 к від 27 серпня 2012 року ОСОБА_1
звільнено з посади старшого слідчого
прокуратури Сумського району (а.с. 10-11).

В цей же день йому вручено копію наказу.
Від отримання трудової книжки ОСОБА_1
відмовився, про що складено акт (а.с. 15).

27.08.2012 року відповідачем направлено
позивачу повідомлення № 11-541 вих. 12 з
пропозицією отримати трудову книжку у
відділі роботи з кадрами прокуратури
Сумської області, або надати згоду на
пересилання її поштою (а.с. 16-17).

Вказане повідомлення отримано
позивачем 03.09.2012 року (а.с. 26).

28 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
видачу трудової книжки, яка отримана
відповідачем 31.08.2012 року (а.с. 18).

04 вересня 2012 року за № 11-558 вих. 12
відповідач знову повідомив позивачу
про можливість отримання ним трудової
книжки у відділі роботи з кадрами
прокуратури Сумської області. (а.с. 20).

03 вересня 2012 року ОСОБА_1 знову письмово
звернувся до відповідача з вимогою
видати трудову книжку. Це повідомлення
отримано відповідачем 06 вересня 2012
року (а.с. 23).

07 вересня 2012 року прокуратурою
Сумської області за № 11-567 вих.12 знову
повідомлено про можливість отримання
трудової книжки у відділі роботи з
кадрами, або ж про можливість
пересилання її поштою за умови надання
ним згоди (а.с. 25).

Листи від 04 вересня 2012 року за № 11-558
вих. 12 та від 07 вересня 2012 року № 11-567
вих.12 направлені прокуратурою Сумської
області на єдину відому адресу
позивача, яку він сам зазначав в своїх
зверненнях: АДРЕСА_1. Ці листи
відповідачем отримані не були та
повернуті до прокуратури Сумської
області за закінченням терміну
зберігання (а.с. 22, 27).

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем вживались заходи для
вручення позивачу трудової книжки,
проте позивач уникав вручення йому
трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

У відповідності до приписів 48 Кодексу
законів про працю України саме трудова
книжка працівника є основним
документом, який засвідчує досвід
роботи на тій чи іншій посаді та
підтверджує загальний стаж роботи для
пенсійного забезпечення, та
документально підтверджує досвід та
кваліфікацію працівника.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 301
Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р.
№301 «Про трудові книжки» із змінами,
внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 16.05.2001 р. №514
трудові книжки зберігаються на
підприємствах як документи суворої
звітності, а при звільненні працівника
трудова книжка видається йому під
розписку в журналі обліку.

Порядок заповнення трудових книжок,
вкладишів до них, видачі трудової
книжки у разі звільнення, чи дубліката
трудової книжки, умови зберігання та
обліку трудових книжок обумовлені
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників.

Згідно з положеннями п. 1.1. вказаної
Інструкції трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх
працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
(далі - підприємство) усіх форм
власності або у фізичної особи понад
п'ять днів, у тому числі осіб, які є
співвласниками (власниками)
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, сезонних і тимчасових
працівників, а також позаштатних
працівників за умови, якщо вони
підлягають державному соціальному
страхуванню.

Розділом 4 вказаної Інструкції
врегульовано порядок видачі трудової
книжки у разі звільнення.

Відповідно до п. 4.1-4.2. Інструкції
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівнику його
трудову книжку в день звільнення з
внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення
визнається недійсним у порядку,
встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в
день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність
отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу
допускається тільки за письмовою
згодою працівника.

Як було обґрунтовано встановлено судом
першої інстанції, відповідачем
вживались заходи для вручення позивачу
трудової книжки, проте позивач уникав
вручення йому трудової книжки.

Крім того, 02.12.2013 року в судовому
засіданні судом першої інстанції
оголошено перерву в зв'язку з
повідомленням представника
відповідача про можливість для ОСОБА_1
отримати трудову книжку, надано час для
добровільного вирішення спору. До
прокуратури Сумської області позивач
не з'явися, повідомивши суду про
неможливість отримання трудової
книжки з тих же причин, що і раніше (а.с.
35).

В судових засіданнях суду першої
інстанції 24.12.2013 року та 13.01.2014 року
представником відповідача заявлялись
клопотання про оголошення перерви в
судовому засіданні для видачі позивачу
трудової книжки в приміщенні суду.
Позивач від отримання трудової книжки
відмовився, мотивуючи відмову тим, що
відповідачем не внесено запис про
зміну дати звільнення у відповідності
до вимог п. п. 4.1, 4.2 "Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників", затвердженої Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року N
58 (Інструкція), оскільки власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення. При затримці
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органа
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу. Днем звільнення в такому разі
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення
визнається недійсним у порядку,
встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції. Якщо працівник відсутній
на роботі в день звільнення, то власник
або уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки. Пересилання трудової
книжки поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Як було обґрунтовано встановлено судом
першої інстанції, позивач працював в
прокуратурі Сумського району. Відділ
по роботі з кадрами знаходиться в
прокуратурі Сумської області, що
розташована в іншій будівлі.
Перебуваючи у прокуратурі Сумської
області в день звільнення позивач від
отримання трудової книжки відмовився
та залишив приміщення прокуратури
Сумської області.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що направлення відповідачем
на адресу позивача повідомлення про
необхідність отримання трудової
книжки або надання згоди на її
пересилання поштою не є порушенням
вимог п. 4.2 Інструкції.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів не вбачає в діях Прокуратури
Сумської області ознак
неправомірності щодо невидачі
позивачу трудової книжки.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, висновок суду першої інстанції
про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 є правомірним.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач
просив зобов'язати видати трудову
книжку, з внесеним записом до неї про
день звільнення фактичним днем видачі
трудової книжки на підставі нового
наказу прокурора Сумської області, а
раніше внесений запис про день
звільнення визнати недійсним у порядку
встановленому п. 2.10 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, зобов'язати прокуратуру
Сумської області сплатити ОСОБА_1
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу при затримці видачі
трудової книжки з 27.08.2012 року по день
фактичної видачі трудової книжки із
новим наказом про звільнення.

Колегія суддів зазначає, що у
відповідності до приписів ч. 4 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просив зобов'язати відповідача видати
належним чином оформлену трудову
книжку.

Таким чином, вирішення позовних вимог,
заявлених позивачем в апеляційній
скарзі не належить до компетенції суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014р. по
справі № 818/8436/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 21.03.2014 р.