Справа № 2-а-26489/08
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/3021/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 15.10.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2010

у справі № 2-а-26489/08

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Попільнянському районі Житомирської
області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від
07.02.2008 № /0, № /0, від 28.02.2008 №
/1, № /1, від 13.05.2008 № /2, №
/2, № /2 та від 13.08.208 № /3,
№ /3, № /3.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 15.10.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.11.2010, в задоволенні позову
відмовлено.

Фізична-особа підприємець ОСОБА_2
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб та податку на додану
вартість, а також застосування
штрафних санкцій за неподання
податкової декларації з податку на
додану вартість, слугували висновки
перевірки, викладені в акті від 31.01.2008 №
22/17-1/НОМЕР_1, про порушення позивачем
вимог п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-IV та ст. 13 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 № 13-92, п.п. 2.3.1 п. 2.3, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.
7.8 ст. 7, п. 9.4, п. 9.6 ст.9 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР.

Порушення позивачем наведених норм
законодавства податковим органом
пов'язується з тим, що позивач
перевищив граничний обсяг виручки,
визначений в ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 № 727, який дозволяв йому
перебувати на спрощеній системі
оподаткування. При цьому до обсягу
такої виручки податковий орган
зараховує отримані кошти на закупівлю
молока в населення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 була
платником єдиного податку та
здійснювала діяльність за спрощеною
системою оподаткування, обліку та
звітності, здійснювала закупівлю
молока коров'ячого в населення згідно з
договором доручення від 21.07.2004 № 302,
укладеним нею з ВАТ «Галактон», за яким
вона (повірена) взяла на себе
зобов'язання організувати збирання
молока коров'ячого від імені та за
рахунок довірителя (ВАТ «Галактон»), а
останнє - виплати винагороду в розмірі
5,0 коп. за 1 кг зібраного молока.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що сума коштів, яка надійшла від
довірителя на розрахунковий рахунок
позивачки (повіреної) за збір молока у
повному обсязі має зараховуватися до
складу виручки.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією судів
попередніх інстанцій, оскільки вважає,
що такі грошові кошти не є виручкою від
реалізації продукції в розумінні
положень Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727.

Обсяг виручки підприємця, що є
платником єдиного податку і здійснює
свою діяльність як комерційний
представник за договором доручення,
складається лише із сум винагороди.
Операції з передачі позивачкою коштів
довірителя продавцям молока
(населенню) та отримання від них товару
(молока) не є операціями з реалізацією
позивачем товару, в наслідок яких
отримується виручка.

Сума винагороди в періоді, що
перевірявся, не перевищила визначеного
зазначеним Указом граничного розміру
виручки. Враховуючи наведене,
оспорювані податкові
повідомлення-рішення є протиправними.

Оскільки обставини у справі
встановлені повно і правильно, але суди
допустили порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень,
такі судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позову повністю.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 15.10.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2010
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Попільнянському районі Житомирської
області:

від 07.02.2008 № /0, від 28.02.2008 № /1,
від 13.05.2008 № /2, від 13.08.2008 № /3
про визначення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 9059,10 грн.;

від 07.02.2008 № /0, від 28.02.2008 № /1,
від 13.05.2008 № /2, від 13.08.2008 № /3
про визначення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальній сумі 211861,90 грн., в
т.ч. 150177 грн. основного платежу та 61684,90
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

від 13.05.2008 № /2, від 13.08.2008 № /3
про визначення податкового
зобов'язання зі штрафних санкцій з
податку на додану вартість в сумі 1020
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 3,40 грн. (три
гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун