Справа № 818/9127/13-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.Справа № 818/9127/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостці та Шосткинському
районі Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 29.01.2014р. по справі №
818/9127/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостці та Шосткинському
районі Сумської області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1),
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостці та Шосткинському районі (далі
- відповідач, УПФУ в м. Шостці та
Шосткинському районі) про скасування
вимоги №Ф-871 від 08.05.2013 про сплату
недоїмки в сумі 7350,06 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 р.
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано вимогу №Ф-871 від 08.05.2013 р. УПФУ
в м. Шостці та Шосткинському районі про
сплату недоїмки в сумі 7350,06 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову - про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин по справі, порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
(а.с.13). ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного
податку відповідно до свідоцтва
платника єдиного податку серії Б№463296,
виданого Шосткинською об'єднаною
державною податковою інспекцією (а.с.16),
та взятий на облік платників єдиного
внеску в УПФУ в м. Шостці та
Шосткинському районі.

Крім того, відповідно до пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було сформовано вимогу №
Ф871 від 08.05.2013 р., з якої вбачається, що
станом на 01.05.2013р. заборгованість ФОП
ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску
становить 7350,06 грн. (а.с.6).

Не погоджуючись з прийнятою вимогою,
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостці та Шосткинському районі
Сумської області, як суб'єкт владних
повноважень, не довело правомірності
вимоги про сплату боргу від 08.05.2013 року
№Ф 871, а тому вона підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон №2464).

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464
встановлено, що фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вказана норма прийнята згідно з
Законом України № 3609-VI від 07.07.2011 року
та набрала чинності з 06.08.2011 року.

Матеріали справи не містять жодних
доказів того, що позивач відповідно до
вимог ст.12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" уклав з Пенсійним фондом
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
тому він, як пенсіонер, не є платником
єдиного внеску.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.2011
року громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з цим Законом призначаються: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

З огляду на те, що позивач одержує
пенсію за віком на пільгових умовах, а
ч.4 ст.4 Закону №2464 не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах на підставі ст.13
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", позивач не має обов'язку
сплачувати за себе єдиний внесок.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на той факт, що до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 не може бути
застосовано положення ч.4 ст.4 Закону
№2464, оскільки він не досяг
встановленого ч.1 ст.26 Закону №1058 віку,
не приймаються до уваги, оскільки
вказана норма не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

Також, в зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію за віком на
пільгових умовах.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням,
відповідачем не доведено
правомірність його вимоги, що
оскаржується, а тому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
скасування вимоги про сплату боргу від
08.05.2013 року №Ф 871.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р.
по справі № 818/9127/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.