Справа № 2а-1102/08
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/800/51916/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу першого
заступника прокурора Тернопільської
області на ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року

у справі № 2а-1102/2008

за позовом прокурора Бучацького
району в інтересах держави в особі
Міністерства праці та соціальної
політики, Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття в особі виконавчої
дирекції фонду Бучацького районного
центру зайнятості Тернопільської
області

до ОСОБА_2

про стягнення сум матеріального
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2010 року прокурор Бучацького
району в інтересах держави в особі
Міністерства праці та соціальної
політики України, Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі виконавчої дирекції
фонду Бучацького районного центру
зайнятості Тернопільської області
(далі - Бучацький районний центр
зайнятості) звернувся до Бучацького
районного суду Тернопільської області
з адміністративним позовом до ОСОБА_2
про стягнення сум матеріального
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг в розмірі 6 156,49 грн.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 10.11.2010
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Бучацького районного центру
зайнятості 6 156,49 грн. допомоги по
безробіттю.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та залишено
адміністративний позов прокурора
Бучацького району без розгляду.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, перший
заступник прокурора Тернопільської
області оскаржив його у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення судом
норм процесуального права та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
початок перебігу строку для звернення
до суду з цим позовом слід рахувати з
10.08.2010, оскільки саме з відповіді
Бучацької РДА від 10.08.2010 та Бучацької
МДПІ від 12.08.210 Бучацькому районному
центру зайнятості стало відомо про
неправомірне отримання відповідачем
допомоги по безробіттю протягом 2008-2009
років на загальну суму 6 156,49 грн.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_2 перебував на
обліку в Бучацькому районному центрі
зайнятості Тернопільської області як
безробітний з 18.11.2008 по 13.11.2009.

09.08.2010 відповідно до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 N 60/62 (далі - Порядок
№60/62), Бучацьким районним центром
зайнятості проведено обмін
інформацією з державним реєстратором.
За результатами вказаного обміну 10.08.2010
направлено запит державному
реєстратору Бучацької державної
адміністрації та 11.08.2010, направлено
запит до Бучацької МДПІ. На підставі
відповідей названих державних установ
позивачем установлено, що відповідач з
20.03.2008 по 16.02.2009 був зареєстрований як
фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності.

Таким чином, на час прийняття Бучацьким
районним центром зайнятості рішення
про надання статусу безробітного і
встановлення виплати відповідач
належав до зайнятого населення, а тому
безпідставно отримував матеріальну
допомогу.

13.08.2010 директором Бучацького районного
центру зайнятості прийнято рішення про
повернення допомоги по безробіттю та
16.08.2010 позивачем направлено претензію
ОСОБА_2 про повернення допомоги по
безробіттю в сумі 6 156,49 грн., отриманої
за період з 18.11.2008 по 12.11.2009, відповідач
добровільно отримані кошти не
повернув. 28.10.2010 прокурор звернувся до
суду з цим позовом про стягнення
надміру виплачених сум ОСОБА_2

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та залишаючи
адміністративний позов без розгляду,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що прокурором Бучацького району
пропущено строк звернення до
адміністративного суду з цим позовом
без поважних причин, оскільки
відповідач допомогу по безробіттю
отримував з 18.11.2008 по 12.11.2009.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним
обґрунтованим висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 Порядку №60/62
розслідування згідно з цим Порядком
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 3 Порядку №60/62 передбачено, що
перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття у разі, коли, зокрема, подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

У разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг (пункт 6 Порядку №60/62).

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 отримував
допомогу по безробіттю у період з 18.11.2008
по 12.11.2009 та перебував на обліку у
Бучацькому районному центрі
зайнятості протягом цього часу,
позивач об'єктивно міг і повинен був
дізнатися про належність відповідача
до категорії зайнятих задовго до
серпня 2010 року.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу першого заступника
прокурора Тернопільської області
відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.