Справа № 2а-0770/2679/12
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Справа № 876/6173/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового
засідання: Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу Спільного
українсько - угорського підприємства
"Геліос" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27.02.2013 року
у справі за позовом Спільного
українсько - угорського підприємства
"Геліос" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю до Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Закарпатській області про
визнання протиправною відмову у
прийнятті податкових декларацій та
зобов'язання вчинити дії, скасування
податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О
В И В :

29.08.2012 року Спільного українсько -
угорського підприємства "Геліос" у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській
області про визнання протиправною
відмову в прийняті податкової
декларацію з податку на прибуток за І
кв. 2012 року, І півріччя 2012 року та
зобов'язанні прийняти ці податкові
декларації; скасувати податкові
повідомлення - рішення № від
22.06.2012 року та № від 04.09.2012 року.

В обґрунтування позову покликається на
те, що підтвердженням своєчасності
подання СП ТОВ "Геліос" декларацій з
податку на прибуток за І кв. 2012 року та І
півріччя 2012 року до Ужгородської МДПІ
є, зокрема, квитанція № 2 від 07.05.2012 року
та квитанція № 2 від 07.08.2012 року, відтак,
позивачем тим самим виконано вимоги
п.49.18.2 ст.49 Податкового кодексу України.
Отже, у діях посадових осіб
Ужгородської МДПІ наявний факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби у
прийнятті податкової декларації, яка
призводить до виникнення юридичних
наслідків для СП ТОВ "Геліос" у вигляді
накладення штрафу за несвоєчасне
подання декларацій.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27.02.2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив позивач - СП ТОВ "Геліос", який
просить скасувати дану постанову та
винести нову про задоволення позовних
вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
задовольнити апеляційну скаргу, з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що Спільного
українсько - угорського підприємства
"Геліос" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю зареєстроване як
юридична особа 16.02.1993 року Ужгородською
райдержадміністрацією та перебуває на
податковому обліку в Ужгородській
МДПІ.

07.05.2012 року СП ТОВ "Геліос" подало до
Ужгородської МДПІ декларацію на
прибуток за І кв. 2012 року електронним
зв'язком під номером про що
свідчить квитанція № 2.

Під час аналізу поданої звітності було
виявлено, що платником порушено норми
складання податкової декларації з
податку на прибуток в частині п.п. 48.3, 48.4
ст. 48 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, а
саме: позивачем не вказано повне
найменування платника податку на
прибуток (повне найменування
постійного представництва
нерезидента) згідно з реєстраційними
документами; для платника податку на
прибуток за угодою про розподіл
продукції - назва, дата та номер угоди;
для платника податку на прибуток за
договором управління майном - назва,
дата та номер договору. Відповідно до
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повне найменування
позивача - Спільне українсько-угорське
підприємство "Геліос" в формі
товариства з обмеженою
відповідальністю.

Службовою запискою від 11.05.2012 року №
35/15-01 начальника Ужгородської МДПІ
повідомлено про порушення СП ТОВ
"Геліос" вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 ПК
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ при
поданні податкової декларації з
податку на прибуток за І квартал 2012
року із зазначенням причини порушення
та прийнято рішення надіслати позивачу
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті податкової декларації.
Відтак, листом Ужгородської МДПІ від
11.05.2012 за № 919/10/15-0 на адресу позивача
направлено лист - повідомлення про
відмову у прийнятті податкової
декларації із зазначенням причини
порушення та запропоновано позивачу
з'явитись до інспекції для вирішенням
даного питання. Зазначений лист
було направлено поштою та вручено
позивачу 12.05.2012 року. В подальшому,
Ужгородською МДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток за
перший квартал 2012 року СП ТОВ "Геліос"
та встановлено порушення платником
вимог п. 49.18. ст.49 ПК України від 02.12.2010
року № 2755-VІ, а саме: неподання
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за І кв. 2012 року
(граничний строк подання 10.05.2012). За
наслідками зазначеної перевірки було
складено Акт від 13.06.2012 року № 396/15-01 та
винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.06.2012 року №
, яким відповідно до п.120.1 ст.120 ПК
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ до СП ТОВ
"Геліос" застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 170 грн.

Також 07.08.2012 року СП ТОВ "Геліос" подало
до Ужгородської МДПІ декларацію на
прибуток за І півріччя 2012 року
електронним зв'язком під номером
про що свідчить квитанція № 2.

Під час аналізу поданої звітності було
виявлено, що платником порушено норми
складання податкової декларації з
податку на прибуток в частині п.п. 48.3, 48.4
ст. 48 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, а
саме СП ТОВ "Геліос" вказало у поданій
податковій декларації Код виду
економічної діяльності (КВЕД) 52.11.0, який
відсутній в відомостях Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Відповідно
до Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивача - види
діяльності зазначені ним у
реєстраційних документах: 51.70.0 Інші
види оптової торгівлі; 20.10.0 Лісопильне
та стругальне виробництво,
просочування деревини; 63.40.0
Організація перевезення вантажів; 51.19.0
Посередництво в торгівлі товарами
широкого асортименту. Код виду
економічної діяльності під номером
52.11.0 у Витягу з Єдиного державного і
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за позивачем не
значиться.

Службовою запискою від 13.08.2012 року за №
69/15-019 начальника Ужгородської МДПІ
повідомлено про порушення СП ТОВ
"Геліос" вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 ПК
України при поданні податкової
декларацій з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року із зазначенням
причини порушення та прийнято рішення
надіслати позивачу письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації. Відтак, листом
Ужгородської МДПІ від 13.08.2012 № 2143/10/15-01
на адресу позивача направлено лист -
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації із зазначенням
причини порушення та запропоновано
позивачу з'явитись до інспекції для
вирішенням даного питання. Зазначений
лист було направлено поштою та
вручено позивачу 14.08.2012 року.

23.08.2012 року Ужгородською МДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року встановлено порушення
платником вимог п. 49.18.ст.49 ПК України
від 02.12.2010 року № 2755-VІ, а саме: неподання
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за І півріччя 2012
року (граничний строк подання 09.08.2012). За
наслідками зазначеної перевірки було
складено Акт від 23.08.2012 року № 767/15-01 та
винесено податкове
повідомлення-рішення від 04.09.2012 №,
яким відповідно до п.120.1 ст.120 ПК
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ до СП ТОВ
"Геліос" застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 1020 грн.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку, що декларація з податку на
прибуток за І кв. 2012 року від 07.05.2012 року
декларація з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року від 07.08.2012 року не
містять всі необхідні відомості та
реквізити, а тому подана позивачем з
порушенням вимог ПК України.

Суд апеляційної інстанції не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 статті 16 ПК України
від 02.12.2010 року № 2755-VІ визначено, що
платники податків зобов'язані подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Порядок прийняття або відмови в
прийнятті декларації посадовими
особами податкового органу
передбачено положеннями пп. 49.8 - 49.14
статті 49 ПК України від 02.12.2010 року №
2755-VІ.

Відповідно до п. 49.8 статті 49 ПК України
від 02.12.2010 року № 2755-VІ прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пп. 48.3 та 48.4
статті 48 цього Кодексу. Інші показники,
зазначені в податковій декларації
платника податків, до її прийняття
перевірці не підлягають.

Згідно п. 49.10 статті 49 ПК України від
02.12.2010 року № 2755-VІ відмова посадової
особи органу державної податкової
служби прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Пунктами 49.11 статті 49 ПК України від
02.12.2010 року № 2755-VІ передбачено, що у
разі подання платником податків до
органу державної податкової служби
податкової декларації, заповненої з
порушенням вимог пп. 48.3 та 48.4 статті 48
цього Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови,
зокрема, в разі отримання такої
податкової декларації, надісланої
поштою або засобами електронного
зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з
дня її отримання.

З аналізу норм закону слідує, що
податковий орган зобов'язаний прийняти
від платника податків податкову
декларацію, якщо вона за формальними
ознаками містить усі обов'язкові
реквізити, зазначені у пп. 48.3 та 48.4
статті 48 ПК України від 02.12.2010 року №
2755-VІ, проте, перевірка показників
декларації у зв'язку з прийняттям
звітності не допускається.

Інструкцією з підготовки і подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, затвердженою наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.04.2008 № 233, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 16.04.2008 за №320/15011 (далі -
Інструкція № 233) передбачено порядок
подання податкових декларацій в
електронному вигляді, загальні
принципи організації інформаційного
обміну під час подання платниками
податків податкової звітності до
органів державної податкової служби
України в електронній формі із
використанням електронного цифрового
підпису.

Відповідно до п. 7.5 Інструкції № 233
підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних Державної податкової
служби є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки електронного
цифрового підпису, інформація про
платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції.

Згідно п. 7.6 Інструкції № 233, якщо
надіслані податкові документи
сформовано з помилкою, то платнику
податків надсилається друга квитанція
в електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем після направлення до
податкового органу податкових
декларацій з податку на прибуток за І
кв. 2012 року від 07.05.2012 року та з податку
на прибуток за І півріччя 2012 року від
07.08.2012 року засобами електронного
зв'язку, в ці ж дні отримано квитанцію
про доставку № 2.

Будь-які повідомлення, які б містили
зауваження чи застереження до
податкової декларації відсутні.

Виходячи з цього, колегія суддів
вважає, що отримання позивачем
квитанції №2 свідчить про здійснення
перевірки податкової декларації на
відповідність її вимогам
законодавства щодо заповнення, подання
та прийняття податковим органом, а
також про відсутність помилок при
заповнення усіх реквізитів податкової
декларації.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог погодився з
висновком податкового органу, що
реквізити податкової декларації
підприємства з податку на прибуток
заповнені всупереч вимогам ст. 48 ПК
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ.

Однак, колегія суддів комплексно
дослідивши податкові декларації з
податку на прибуток за І кв. 2012 року від
07.05.2012 року та з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року від 07.08.2012 року вважає,
що податковий орган дійшов хибного
висновку щодо їх невідповідності
вимогам законодавства, оскільки
позивачем заповнено всі необхідні
відомості та реквізити, передбачені
положеннями ст. 48 ПК України від 02.12.2010
року № 2755-VІ.

З метою забезпечення практичного
застосування ст. 46 - 51 ПК України та
удосконалення процедури подання
податкової звітності платниками
податків до податкових органів
розроблено Методичні рекомендації
щодо приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платниками
податків в органах ДПС України, які
затверджено наказом ДПС України від
14.06.2012 № 516.

Факт приймання звіту в електронній
формі адресатом звітності від платника
податків підтверджується квитанцією
про приймання податкового документа в
електронному вигляді (другою
квитанцією) (п.п. 4.13.7 п. 4.13 ст. 4
Рекомендацій). Згідно визначення, друга
квитанція - це електронний документ, що
формується програмним забезпеченням
органів ДПС та засвідчує факт та час
приймання (неприймання) податкового
документа в електронному вигляді у
базу даних органів ДПС.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на встановлені обставини та
наведені приписи податкового
законодавства, колегія суддів
погоджується з доводами позивача та
апелянта в тому, що податковий орган
протиправно відмовив позивачу в
прийнятті податкових декларацій з
податку на прибуток за І кв. 2012 року від
07.05.2012 року, з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року від 07.08.2012 року та в
спосіб визначений ст.162 КАС України
необхідно визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення № від 22.06.2012 року та №
від 04.09.2012 року.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Також, відповідно до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
судове рішення та ухвалює нове, коли
має місце, зокрема, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову необхідно
скасувати та прийняти нову про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198,
ст.202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного
українсько - угорського підприємства
"Геліос" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю задовольнити.

Скасувати постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
27.02.2013 року у справі №2а-0770/2679/12 та
прийняти нову постанову.

Визнати протиправною відмову
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській
області в прийняті податкових
декларацій з податку на прибуток за І
квартал 2012 року від 07.05.2012 року, І
півріччя 2012 року від 07.08.2012 року подані
Спільно українсько - угорського
підприємства "Геліос" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, зобов'язавши
прийняти ці податкові декларації з
часу їх подачі та скасувати податкові
повідомлення - рішення № від
22.06.2012 року про зобов»язання до сплати
штрафної (фінансової) санкції в сумі 170
грн. та № від 04.09.2012 року про
зобов»язання до сплати штрафної
(фінансової) санкції в сумі 1020 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Л.П. Іщук

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 18.03.2014р.