Справа № 2а-11452/09/1570
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/800/29092/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,

секретаря судового засідання Гончар
Н.О.,

представника позивача Віноградової
С.А.,

представника відповідача-1 Зудінова
О.О.,

представника прокуратури Куліба О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Південної митниці
Державної митної служби України

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року

касаційні скарги заступника прокурора
Одеської області та Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року

у справі № 2а-11452/09/1570

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Толиман» (далі -
позивач, ТОВ «Толиман»

до Південної митниці Державної митної
служби України (далі - відповідач-1,
Південна митниця), Приморської митниці
Державної митної служби України (далі -
відповідач-2, Приморська митниця),
Південної регіональної митниці
Державної митної служби України (далі -
відповідач-3, Південна регіональна
митниця) та Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області (далі - відповідач-4, ГУ
ДКУ в Одеській області)

третьої особи приватного підприємства
«Мерітайм Трансшипмент Центр» (третя
особа - ПП «Мерітайм Трансшипмент
Центр»

за участю прокуратури Малиновського
району м. Одеси

про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Толиман» звернулось у вересні 2009
року до суду з позовом до відповідачів,
в якому з урахуванням уточнення до
позовних вимог, просило визнати
протиправною бездіяльності Південної
митниці щодо повернення надмірно
сплаченого підприємством мита у
розмірі 4 778 903,38 гривні та податку на
додану вартість у розмірі 4 782 392,87
гривні, зобов'язати Південну митницю
надати до ГУ ДКУ в Одеській області
підтвердження щодо зарахування до
Державного бюджету України суми
надмірно сплачених підприємством мита
у розмірі 4 778 903,38 гривні та податку на
додану вартість у розмірі 4 782 392,87
гривні та стягнути з Державного
бюджету України через ГУДКУ в
Одеській області на користь

позивача надмірно сплачених мита у
розмірі 4 778 903,38 гривні та податку на
додану вартість у розмірі 4 782 392,87
гривні.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009 року
позов задоволено частково: визнані
неправомірними дії Приморської
митниці щодо митного оформлення товару
ТОВ «Толиман» згідно митних декларацій
№№: 511000106/7/019502, 511000106/7/019494, 511000106/7/019529,
511000106/7/019524, 511000106/7/019521, 511000106/7/019516,
511000106/7/019514, 511000106/7/019510, 511000106/7/019507,
511000106/7/019486, 511000106/7/019466, 511000106/7/019456,
511000106/7/019446, 511000106/7/019441, 511000106/7/019427,
511000106/7/019420, 511000106/7/019412, 511000106/7/019408,
511000106/7/019399, 511000106/7/019389, 511000106/7/019461,
511000106/7/019493, 511000106/7/019541, 511000106/7/019138,
511000106/7/019537, 511000106/7/019533, 511000106/7/019531,
511000106/7/019526, 511000106/7/025744, 511000106/7/019506,
511000106/7/019503, 511000106/7/019500, 511000106/7/019497,
511000106/7/019545, 511000106/7/019549, 511000106/7/019552,
511000106/7/019553, 511000106/7/019555, 511000106/7/019558,
511000106/7/019559, 511000106/7/019562, 511000106/7/019563,
511000106/7/019564, 511000106/7/019565, 511000106/7/019567,
511000106/7/019568, 511000106/7/019564, 511000106/7/019571,
511000106/7/019572, 511000106/7/019573 від 09.11.2007 року,
№№: 511000106/7/020030, 511000106/7/020031, 511000106/7/020033,
511000106/7/020034, 511000106/7/020035, 511000106/7/020037 від
11.11.2007 року, № 511000106/7/019647 від 10.11.2007 року,
№№: 511000106/7/020038, 511000106/7/020039, 511000106/7/020041,
511000106/7/020042, 511000106/7/020043, 511000106/7/020017,
511000106/7/020018, 511000106/7/020019, 511000106/7/020020,
511000106/7/020021, 511000106/7/020022, 511000106/7/020023,
511000106/7/020024, 511000106/7/020025, 511000106/7/020026,
511000106/7/020084, 511000106/7/020083 від 11.11.2007 року, №
511000106/7/019666 від 10.11.2007 року, №№:
511000106/7/020082, 511000106/7/020095, 511000106/7/020094,
511000106/7/020091, 511000106/7/020088, 511000106/7/020086,
511000106/7/020085 від 11.11.2007 року, №№:
511000106/7/019898, 511000106/7/019890, 511000106/7/019940,
511000106/7/019942, 511000106/7/019945, 511000106/7/019946,
511000106/7/019948, 511000106/7/019949, 511000106/7/019921,
511000106/7/019923, 511000106/7/019925, 511000106/7/019997,
511000106/7/019988, 511000106/7/019930, 511000106/7/019933,
511000106/7/019935, 511000106/7/019938, 511000106/7/019686 від
10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020087, 511000106/7/020098
від 11.11.2007 року, №№: 511000106/7/019904,
511000106/7/019909, 511000106/7/019912, 511000106/7/019917,
511000106/7/019919, 511000106/7/019924, 511000106/7/019937,
511000106/7/019931, 511000106/7/019941, 511000106/7/019944,
511000106/7/020002, 511000106/7/020003, 511000106/7/020001,
511000106/7/020000, 511000106/7/019998, 511000106/7/019957,
511000106/7/020012, 511000106/7/020011, 511000106/7/019951,
511000106/7/019936, 511000106/7/019932, 511000106/7/020004,
511000106/7/020006, 511000106/7/020007, 511000106/7/019679 від
10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020107, 511000106/7/020105
від 11.11.2007 року, №№: 511000106/7/019673,
511000106/7/020009, 511000106/7/019669, 511000106/7/019830,
511000106/7/019826, 511000106/7/019825, 511000106/7/019824,
511000106/7/019814, 511000106/7/019813, 511000106/7/019811,
511000106/7/019810, 511000106/7/019808, 511000106/7/019806,
511000106/7/019805, 511000106/7/019804, 511000106/7/019801,
511000106/7/019800, 511000106/7/019798, 511000106/7/019795,
511000106/7/019793, 511000106/7/019792, 511000106/7/019790,
511000106/7/019787, 511000106/7/019818, 511000106/7/019817,
511000106/7/019829, 511000106/7/019828, 511000106/7/019815,
511000106/7/019816, 511000106/7/019583, 511000106/7/019821,
511000106/7/019820, 511000106/7/019819, 511000106/7/019785,
511000106/7/019783, 511000106/7/019782, 511000106/7/019781,
511000106/7/019780, 511000106/7/019779, 511000106/7/019777,
511000106/7/019855, 511000106/7/019853, 511000106/7/019852,
511000106/7/019850, 511000106/7/019849, 511000106/7/019848,
511000106/7/019847, 511000106/7/019846, 511000106/7/019595,
511000106/7/019844, 511000106/7/020010, 511000106/7/019833,
511000106/7/019832, 511000106/7/019831, 511000106/7/019842,
511000106/7/019841, 511000106/7/019839, 511000106/7/019838,
511000106/7/019837, 511000106/7/019836, 511000106/7/019834,
511000106/7/019768, 511000106/7/019743, 511000106/7/019761,
511000106/7/019641 від 10.11.2007 року, №№:

511000106/7/020682, 511000106/7/020640 від 15.11.2007 року,
№№: 511000106/7/019958, 511000106/7/019955, 511000106/7/019954,
511000106/7/019950, 511000106/7/019857 від 10.11.2007 року, №
511000106/8/001944 від 06.02.2008 року, №№:
511000106/8/002042, 511000106/8/002043, 511000106/8/002045,
511000106/8/002048 від 07.02.2008 року за митною
вартістю товару, визначеною за 6
(резервним) методом визначення митної
вартості товару, що імпортується до
України. Визнана неправомірною
бездіяльність Південної митниці щодо
повернення ТОВ «Толиман» надмірно
сплаченого мита у сумі 4 778 903,38 гривні та
податку на додану вартість у сумі 4 782
392,87 гривні відповідно до заяви від
19.08.2009 року. Стягнуто з Державного
бюджету України через ГУ ДКУ в Одеській
області на користь ТОВ «Толиман»
надмірно сплачені згідно
вищезазначених митних декларацій мито
у сумі 4 778 903,38 гривень та податок на
додану вартість у сумі 4 782 392,87 гривні, у
загальній сумі 9 561 296,25 гривень. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
30.06.2011 року, постанова Одеського
окружного адміністративного суду від
01.12.2009 року скасована та прийнята нова
постанова, якою відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В подальшому у липні 2012 року ТОВ
«Толиман» звернулось до Одеського
апеляційного адміністративного суду з
заявою про перегляд постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року
за нововиявленими обставинами. В
обґрунтування заяви про перегляд
рішення позивач зазначав, що з висновку
№ 91 експертного економічного
дослідження від 24.07.2012 року ТОВ
«Толиман» сталі відомі істотні для
справи обставини, а саме, що
нарахування митних платежів,
обчислених Південною митницею при
оформленні вантажних декларацій на
поставку товару компанією «REDRICK COMPANY LTD»
на адресу ПП «Мертайм Трансшипмент
Центр» за контрактом № RTM-06/2007 від 29.06.2007
року у розмірі 12 753 486,08 гривень
документально й нормативно не
обґрунтовані, внаслідок чого митні
платежі, фактично сплачені ТОВ
«Толиман» до Державного бюджету
України, необґрунтовано завищені на
суму 9 561 196,25 гривень.

Крім того, ТОВ «Толиман» у квітні 2013
року звернулось до суду апеляційної
інстанції з заявою про уточнення
позовних вимог, в якій просило
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою визнати протиправною
бездіяльність південної митниці щодо
повернення надмірно сплачених ТОВ
«Толиман» платежів, які було
зараховано до бюджету у загальній сумі
9 561 296,25 гривень та стягнути з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Толиман» надмірно сплачених до
бюджету мита у розмірі 4 778 903,38 гривні та
податку на додану вартість у розмірі 4
782 392,87 гривні.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
заява ТОВ «Толиман» про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року
задоволена частково. Постанова
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року
скасована. Апеляційні скарги
представника ГУ ДКУ в Одеській області,
голови комісії з питань ліквідації
Приморської митниці, тимчасово
виконуючого обов'язки начальника
Південної митниці, першого заступника
прокуратури Малиновського району м.
Одеси залишені без задоволення.
Постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009 року
змінена в частині стягнення надмірно
сплачених коштів до Державного бюджету
України , викладена в наступній
редакції: «Стягнути з Державного
бюджету України на користь ТОВ
«Толиман» надмірно сплачених до
бюджету ТОВ «Толиман» мита у сумі 4 778
903,38 гривні та податку на додану
вартість у сумі 4 782 392,87 гривні, що були
зараховані до бюджету, в загальній сумі
9 561 296,25 гривень». В іншій частині
рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
01.12.2009 року та ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.04.2013 року Південна митниця подала
касаційну скаргу, в якій просить
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якої відмовити у задоволені
адміністративного позову в повному
обсязі. Вважає, що вищезазначені
рішення прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заступник прокурора Одеської області
та Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області, не погоджуючись з
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року,
також подали касаційні скарги, в яких
просять скасувати ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.04.2013 року та залишити в силі
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.07.2010 року.
Вважають, що судом апеляційної
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, у зв'язку з
невірним тлумаченням і застосуванням
останніх, що призвело до неправильного
вирішення справи по суті.

Відповідач-2 та відповідач-3 заяви про
приєднання до касаційних скарг
відповідача-1, відповідача-4 та
заступника прокурора Одеської області
або заперечень на касаційні скарги до
суду не надали.

Позивач своїх заперечень на касаційні
скарги до суду не надав, що не
перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинство
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому засіданні та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційних скарг, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційні скарги задоволенню не
підлягають, з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що позивачем до Одеської
митниці було підготовлено та подано
вантажні митні декларації, відповідно
до яких задекларований товар,
поставлений ПП «Мерітайм Трансшипмент
Центр» - транспортні засоби, загальною
фактурною вартістю 6 237 911,50 гривень.

Також в митних деклараціях визначена
митна оцінка товару на підставі 6-го
(резервного) методу визначення митної
вартості. Загальна митна вартість
товару склала 25 353 525,00 гривень, виходячи
з якої позивачем було сплачене мито у
розмірі 6 338 381,25 гривня та податок на
додану вартість у розмірі 6 415 104,83
гривні.

19.08.2009 року позивач звернувся до
Південної митниці з заявою про
повернення надмірно сплачених мита та
ПДВ, на яку відповіді не отримано.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Толиман», суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем у зв'язку з
застосуванням шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару надмірно сплачене мито у сумі 4
778 903,38 гривні та податок на додану
вартість у сумі 4 782 392,87 гривні, а тому
Південна митниця повинна надати до ГУ
ДКУ в Одеській області підтвердження
щодо зарахування до Державного бюджету
України суми надмірно сплачених мита
та ПДВ в загальному розмірі 9 561 296,25
гривень та повернути зазначенні суми
позивачу.

Суд апеляційної інстанції, з яким
погодився суд касаційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, дійшов висновку про
безпідставність висновків суду першої
інстанції щодо встановлення факту
усної відмови Приморської митниці в
офіційному порядку прийняти
декларації та погодити митну вартість
товарів або надати картку відмови,
оскільки така відмова не ґрунтується
на встановленому законодавством
порядку декларування та митного
оформлення товарів, а також суперечить
матеріалам справи, в яких відсутні
будь-які дані, що підтверджують факт
відмови митного органу в прийнятті
митних декларацій позивача. Приймаючи
постанову, Одеській апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
ТОВ «Толиман» самостійно застосував
метод визначення митної вартості
товарів та самостійно визначив у
наданих до митного органу ВМД митну
вартість товарів, що ввозяться на
Україну і, тому, відповідачі не
допустили порушення прав та інтересів
ТОВ «Толиман».

Змінюючи ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.04.2013 року постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
01.12.2009 року та доповнюючи його
відповідним змістом, колегія
апеляційного суду виходила з того, що
зазначені позивачем обставини є
нововиявленними, оскільки вони є
істотними для справи однак у зв'язку з
тим, що експертно-економічні
дослідження по справі не призначались,
ці обставини не були і не могли бути
відомі заявнику на час її розгляду.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про часткове
задоволення заяви про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами та
погоджується з висновком суду першої
інстанції про допущення митним органом
протиправної бездіяльності.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
у відповідності до ч. 2 ст. 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
є: істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдивих показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Необхідними ознаками нововиявлених
обставин є те, що вони існували під час
розгляду справи, але не були відомі
заявнику, є істотними, тобто такими, що
можуть вплинути на висновок суду щодо
наявності певних прав та обов'язків у
сторін, а також інших осіб, що брали
участь у справі, а, отже, і вплинути на
законність та обґрунтованість
постановленого судового акта, виявлені
після набрання чинності судовим актом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що як на нововиявлену
обставину заявник посилається на
висновок № 91 експертного економічного
дослідження від 24.07.2012 року, відповідно
до якого нарахування митних платежів,
обчислених Південною митницею при
оформленні вантажних декларацій на
поставку товару компанією «REDRICK COMPANY LTD»
на адресу ПП «Мертайм Трансшипмент
Центр» за контрактом № RTM-06/2007 від 29.06.2007
року у розмірі 12 753 486,08 гривень
документально й нормативно не
обґрунтовані, внаслідок чого митні
платежі, фактично сплачені ТОВ
«Толиман» до Державного бюджету
України, необґрунтовано завищені на
суму 9 561 196,25 гривень.

Відповідно до Митного кодексу України
(далі - МК України) (в редакції 2002 року,
яка діяла на час митного оформлення
позивачем товару), законодавство
України з питань митної справи
складається з Конституції України,
цього Кодексу, законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, виданих на основі та на
виконання Конституції України, цього
Кодексу та законів України.

Відповідно до п. 15 ст. 1 МК України
митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своєї компетенції з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку.

Принципами митного регулювання є
законність та додержання прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичних осіб та юридичних осіб (п. п. 3, 7
ст. 4 МК України).

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що захист прав та інтересів
суб'єктів підприємницької діяльності
полягає, серед іншого, й в забезпеченні
сплати податків і зборів виключно в
розмірах, встановлених Законом, а не
надмірно.

Факт надмірної сплати позивачем митних
платежів та податку підтверджується
висновком судово-економічної
експертизи, призначеної в ході
апеляційного провадження та іншими
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 265 МК України Митний
орган здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.
Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Судом першої інстанції встановлено, що
декларантом були подані митниці
необхідні документи для митного
оформлення товару, у тому числі
зовнішньоекономічний договір
(контракт) та рахунки фактури (інвойси),
ВМД, в яких зазначена як фактурна
(договірна) вартість товару (графа 22,42),
так і митна вартість товару на підставі
6-го (резервного) методу визначення
митної вартості (графа 12,45) .

Правова позиція Приморської митниці
ґрунтується на тому, що митниця повинна
реагувати виключно на заниження
декларантом митної вартості товарів, а
її завищення не передбачає вчинення
митницею дій з цього приводу.

Суд апеляційної інстанції вірно
звернув увагу на те, що п. 15 ст. 1 МК
України вимагає від митниці
забезпечити додержання всіх норм
законодавства з питань митної справи, а
не тлумачити в свою користь
відокремлену окрему цього Кодексу.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з судом апеляційної
інстанції, який вірно зазначив те, що
зміст контролю правильності
визначення митної вартості товарів
також передбачає реагування митниці на
завищення декларантом митної вартості
з метою запобігання надмірної сплати
ним податків і зборів. Отже, митний
орган повинен був не допустити
надмірної сплати позивачем податків і
зборів, або, у випадку допущення
переплати, повинен був вжити заходів
для повернення зайво сплачених коштів.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з судами
попередніх інстанцій про допущення
митним органом протиправної
бездіяльності

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що в межах касаційних скарг
порушень судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційні скарги слід залишити
без задоволення, а оскаржувані рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 160, 167, 220-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Південної митниці
Державної митної служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області та заступника
прокурора Одеської області - залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.12.2009 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
у справі № 2а-11452/09/1570 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько