Справа № 2а-2111/11/0970
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Справа
№ 116150/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

прокурора - Турко І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2011 року у справі за позовом
прокурора Калуського району в
інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2011 року прокурор Калуського
району звернувся до суду з
адміністративним позовом в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного
фонду України в Калуському районі до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в
якому просив стягнути з відповідача на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі борг в сумі
1490,40 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2011 року позов задоволено
повністю. Постановлено стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період з липня по грудень 2010 року в сумі
1 490,40 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржила відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі, вважаючи
висновки суду першої інстанції
неправомірними, просить оскаржувану
постанову визнати нечинною та закрити
провадження у справі. В обгрунтування
вимог апеляційної скарги покликається
на те, що з 01.01.2011 року втратила чинність
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 відповідно до даних свідоцтва
про державну реєстрацію НОМЕР_1 є
фізичною особою -підприємцем з 08.11.2005
року, відповідно до ст.14 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", чинного на
момент виникнення правовідносин, є
страхувальником, яка обрала особливий
спосіб оподаткування -єдиний податок.
За період з липня по грудень 2010 року
відповідач допустила заборгованість
по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1 490,40 грн., яку
самостійно задекларувала у поданому
звіті. В добровільному порядку, в
вказана заборгованість не сплачена.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно розділу VІІІ «Прикінцеві та
Перехідні положення «Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 ст.11 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", чинного на
момент виникнення правовідносин,
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягали
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.4 ст.11 цього Закону
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно - займаються адвокатською,
нотаріальною, творчою та іншою
діяльністю, пов'язаною з отриманням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності.

Відповідно до ст.19 даного Закону
страхові внески до солідарної системи
нараховуються, зокрема, для осіб,
зазначених у пункті 5 статті 14 цього
Закону, на суми доходу (прибутку),
отриманого від відповідної діяльності,
що підлягає оподаткуванню податком на
доходи фізичних осіб;

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування"N 400/97-ВР від 26.06.1997 року у
пункті 3 статті 1 передбачено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які не
використовують працю найманих
працівників, а також адвокати, їх
помічники, приватні нотаріуси, інші
особи, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності і
займаються діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу.

Відповідно до п.2 ст.4 даного Закону для
платників збору, визначених пунктом 3
статті 1, та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності,
визначених пунктом 1 статті 1 цього
Закону на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлюються
ставки збору в розмірі 33,2 відсотка від
об'єкта оподаткування, визначеного
пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування"постановою Правління
Пенсійного фонду України N 21-1від 19.12.2003
року затверджено Інструкцію про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України.

Згідно з п.п.2.1.5 п.2 Інструкції
платниками страхових внесків є
страхувальники, зокрема, - особи, які
забезпечують себе роботою самостійно, -
займаються адвокатською, нотаріальною,
творчою та іншою діяльністю, пов'язаною
з отриманням доходу безпосередньо від
цієї діяльності.

Розміри страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються для
платників, зазначених у підпунктах 2.1.3
(крім тих, які обрали особливий спосіб
оподаткування), 2.1.4 та 2.1.5 пункту 2.1 цієї
Інструкції, відповідно до Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"за
ставками в розмірі 33,2 відсотка від суми
доходу (прибутку), отриманого від
відповідної діяльності, що підлягає
оподаткуванню податком на доходи
фізичних осіб (п.п. 4.3. п.4 Інструкції).

Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 Інструкції
передбачено, що страхові внески
платниками, визначеними підпунктом 2.1.5
пункту 2.1 цієї Інструкції, сплачуються
до 1 квітня року, наступного за звітним,
на підставі даних річної податкової
декларації.

Як свбачається з матеріалів справи,
відповідач 28.03.2011 року подала звіт за 2010
рік, за яким самостійно визначила
щомісячний, встановлений розмір
страхових внесків у загальній сумі за
2010 рік - 2 095,20 грн., а фактично сплачено
604,80 грн. Управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
повідомленням-розрахунком визначило
суму заборгованості відповідачу у
розмірі 733,26 за липень, серпень,
вересень 2010 року, а в розмірі 757,14 грн. за
жовтень, листопад, грудень 2010 року,
всього 1490.40 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Калуському районі за формою і у строки
надіслано страхувальнику вимогу про
сплату заборгованості на суму 1490,40 грн.,
яку вручено останній 12.05.2011 року. Однак
відповідач заборгованості не сплатила.
Доказів, які б свідчили про погашення
вказаної суми заборгованості на день
розгляду справи, суду не подано.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2011
року у справі № 2а-2111/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 18.03.2014
року