Справа № 116/2052/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/65233/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Мороз Л. Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 03
червня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Перовської
сільської ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим,
Перовської сільської ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, треті особи: Садівниче
товариство "Колос", Міськрайонне
управління Держземагенства у м.
Сімферополі та Сімферопольському
районі Автономної Республіки Крим,
ОСОБА_5, про визнання протиправним та
скасування рішення,

установив:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до
Виконавчого комітету Петровської
сільської ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим та
Петровської сільської ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправним та скасування рішення
Виконавчого комітету Перовської
сільської ради Сімферопольського
району "Про передачу безкоштовно у
приватну власність земельних ділянок
для ведення садівництва членам
Новозбур'ївського масиву" № 4/76 від 10
грудня 1997 року.

Постановою Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою
на них, в якій просила їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просив суд залишити її без
задоволення, а оскаржувані рішення -
без змін.

Частиною 2 статті 220 КАС України
встановлено, що суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що Рішенням
Виконавчого комітету Перовської
сільської ради Сімферопольського
району АР Крим "Про передачу
безкоштовно у приватну власність
земельних ділянок для ведення
садівництва членам Новозбур'ївського
масиву" № 4/76 від 10 грудня 1997 року члену
«Новозбур'ївського» масиву ОСОБА_5
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку, площею
0,0512 га, на території Перовської
сільської ради Сімферопольського
району АР Крим.

Згідно витягу з протоколу № 11
засідання правління СТ «Колос» від 15
вересня 2012 року ОСОБА_5 виключена з
членів СТ «Колос».

Відповідно до витягу з протоколу
засідання правління СТ «Колос» № 13 від
03 листопада 2012 року ОСОБА_4 прийнята у
члени СТ «Колос» і їй виділено у
користування земельна ділянка НОМЕР_1.

Рішенням 25-ої сесії 6-го скликання
Перовської сільської ради
Сімферопольського району АР Крим № 68
від 25 грудня 2012 року СТ «Колос»
відмовлено у скасуванні рішення
Виконавчого комітету Перовської
сільської ради Сімферопольського
району АР Крим № 4/76 від 10 грудня 1997
року.

Не погоджуючись з Рішенням Виконавчого
комітету Перовської сільської ради
Сімферопольського району АР Крим № 4/76
від 10 грудня 1997 року та вважаючи
відповідні дії з передачі земельної
ділянки ОСОБА_5 протиправними, позивач
звернулася до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди виходили з того, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами наявність
порушеного права позивача, та
обставини його порушення
відповідачами в 1997 році.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Спосіб захисту прав на земельні
ділянки закріплені у главі 23
Земельного кодексу України, зокрема,
згідно з частини 2 статті 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин).

Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття
124 Земельного кодексу України) (в
редакції на час виникнення спірних
правовідносин).

Системний аналіз вказаних норм
законодавства дає підстави для
висновку, що захисту права на земельну
ділянку підлягає у разі його порушення
як власника чи користувача такої
ділянки, що підтверджено при цьому
певними документами, у розумінні
статей 125, 126 Земельного кодексу
України.

Між тим, обґрунтовуючи заявлені вимоги,
позивач посилається на те, що її права
на земельну ділянку, площею 0,0512 га, на
території Перовської сільської ради
Сімферопольського району АР Крим за
НОМЕР_1 підтверджуються протоколом
засідання правління СТ «Колос» № 13 від
03 листопада 2012 року. Тому, стверджує,
передача оскаржуваним рішенням ради
цієї земельної ділянки у власність
позивачу відбулась незаконно.

Колегія суддів зазначає, що згідно із
частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, адміністративне
судочинство спрямоване на захист саме
порушених прав осіб у сфері
публічно-правових відносин, тобто для
задоволення позову адміністративний
суд повинен встановити, що в зв'язку з
прийняттям рішення суб'єктом владних
повноважень порушуються права
позивача.

Разом із цим, всупереч наведеним вище
приписам, позивач не надала до суду
належного документального
підтвердження порушень права, на
захист якого вона звернулася до суду,
не зазначила, яким чином оскаржуване
рішення порушує її права, не наводить
порушених відповідачем норм права, які
б встановлювали загальнообов'язкові
правила поведінки по відношенню до
позивача, тобто не довела наявність в
неї права, на захист якого спрямований
поданий нею позов.

Оскільки судами не встановлено
порушення прав позивача в зв'язку з
прийняттям оскаржуваного рішення ради,
підстави для задоволення цього позову
відсутні.

Названий позивачем інтерес не
пов'язаний з її суб'єктивними правами і
тому не підлягає правовому захисту і не
може вважатись законним інтересом.

Доводи касаційної скарги щодо
прийняття оскаржуваного рішення поза
межами повноважень ради, за
відсутності при цьому порушень
вказаним актом прав та інтересів
позивача, не є підставою для визнання
незаконним та скасування такого
рішення.

За таких підстав позов члена садового
товариства, який обґрунтований
порушенням оскаржуваним рішенням саме
його прав на користування земельною
ділянкою, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 03
червня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: