Справа № 2а-7474/10/1470
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/96392/11

№ К/9991/96392/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Миколаєві
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (правонаступник
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві)
(СДПІ у м. Миколаєві)

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011

у справі № 2а-7474/10/1470 Миколаївського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Миколаєві

за участю прокурора Миколаївської
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2011, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ у м.
Миколаєві від 18.10.2010 № 00001840/0.

Рішення судів попередніх інстанцій
обґрунтовані висновком про те, що норми
Закону України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР) не ставлять у
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту, які у
подальшому приймають участь у
формуванні сум бюджетного
відшкодування, від фактичної сплати
сум ПДВ до бюджету іншими платниками
податку - постачальниками товарів
(послуг), якщо цей платник (покупець)
сплатив податок в ціні придбаних
товарів (послуг), оскільки реальність
поставок підтверджується первинними
документами.

У касаційній скарзі СДПІ у м. Миколаєві
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення
позивачу бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за
податковими деклараціями за липень,
серпень, вересень, жовтень 2008 року,
січень, травень, липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2009
року, січень, лютий, березень, квітень
2010 року згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 15.10.2010 № 1053/40/14291113,
про порушення позивачем норм підпункту
7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1 та 7.4.5
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5,
підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7
ст.7 Закону № 168/97-ВР, а саме: завищено
податковий кредит на загальну суму
6414843,86 грн., задекларований за червень,
липень, серпень, вересень, грудень 2008
року, лютий, березень, квітень,
травень, червень, липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2009
року, січень, лютий, березень 2010 року за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«Агро Ера», СПД ОСОБА_4, ТОВ «Гео Віта»,
ТОВ «Никогрейн», ПП «Топ Транс Сервіс»
та ТОВ «АТД «ПІГМАЛІОН»»,
посередниками в ланцюгу поставок, на
поставку зерна і послуг з перевезення,
з огляду на відсутність доказів
походження, транспортування,
зберігання та відвантаження зерна цим
постачальникам їхніми контрагентами,
внаслідок чого позивачем на 4435762,43 грн.
завищена сума податку на додану
вартість, заявлена до відшкодування в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за липень, серпень,
вересень, жовтень 2008 року, січень,
травень, липень, серпень, вересень,
жовтень, листопад, грудень 2009 року,
січень, лютий, березень, квітень 2010
року.

На підставі акту перевірки СДПІ у м.
Миколаєві прийняте податкове
повідомлення-рішення від 18.10.2010 № 00001840/0
про зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у податковому обліку ТОВ СГП
«Нібулон» за липень, серпень, вересень,
жовтень 2008 року, січень, травень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2009 року, січень,
лютий, березень, квітень 2010 року на
загальну суму 4435762,43 грн. та про
зобов'язання сплатити штрафні
(фінансові) санкції у сумі 2217881,22 грн.

Як встановлено у судовому процесі, за
наслідками господарських операцій з
поставки зерна ТОВ «Агро Ера», СПД
ОСОБА_4, ТОВ «Гео Віта», ТОВ «Никогрейн»,
ПП «Топ Транс Сервіс», зерна та послуг
з перевезення ТОВ «АТД «ПІГМАЛІОН»»
останні виписали позивачу податкові
накладні, суми ПДВ за якими позивач
включив до складу податкового кредиту
відповідних податкових періодів, та
сплатив вартість зерна та послуг цим
постачальникам в безготівковій формі
розрахунків.

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону №
168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума,
що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту
7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

При цьому законодавцем презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку,
достовірність документів податкового
обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на додану вартість на
включення сум податку, сплачених
постачальнику у складі ціни за товари
(послуги), до податкового кредиту
обумовлено юридичним складом, до якого
входять такі юридичні факти, як
придбання платником податку у інших
платників цього податку товарів
(послуг) або основних фондів,
призначених для використання в
оподатковуваних операціях, що
відповідають цілям господарської
діяльності платника податку;
підтвердження податковою накладною,
виписаною постачальником - платником
податку, митною декларацією (іншими
подібними документами, перелік яких
встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Обов'язкове встановлення факту
поставки як підстави для включення
суми ПДВ, вказаної в податковій
накладній, до податкового кредиту
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України по такій
категорії спорів, висловленій, зокрема
в постанові від 22.10.2010 у справі за
позовом Приватного підприємства
«Балтімор» до ДПІ у Кіровоградській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення та стягнення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Заперечуючи проти позову та доводячи
правомірність зменшення у податковому
обліку позивача сум податкового
кредиту, сформованого за податковими
накладними ТОВ «Агро Ера», СПД ОСОБА_4,
ТОВ «Гео Віта», ТОВ «Никогрейн», ПП «Топ
Транс Сервіс» та ТОВ «АТД «ПІГМАЛІОН»»,
податковий орган посилається на
нікчемність правочинів поставки між
цими суб'єктами підприємницької
діяльності та позивачем з огляду на те,
що вказані постачальники були
посередниками у ланцюзі поставок, тоді
як постачальники в другому -
четвертому ланцюгах поставок, а саме:
ПП «Компанія Імхотеп», ПП «Глад торг»,
ТОВ «Кінас Сервіс», ТОВ Укрсплавтехно»,
ТОВ «Компанія Альфа Інвест», ПП
«Пріор-Агро», ТОВ «Мідас», ПП «Датекс»,
ПП «Ротатор», ПП «Оріон Агро Плюс», ПП
«Гідсон Агро», ТОВ «Ам-Рест», ПП
«Астарта-С», ПП «Логистик Груп», ТОВ
«Лінк-Трейд», ТОВ «Колана», ПП «Гарант -
ДШ», ПП «Оіл-Транс», ПП «Аліна», - мають
ознаки фіктивного підприємництва (не
мають необхідних для поставки такого
обсягу зерна основних засобів
(складських приміщень, транспортних
засобів), виробничих та трудових
ресурсів, відсутні за
місцезнаходженням, не декларують
податкових зобов`язань із податку на
додану вартість).

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
на підставі приєднаних до справи
доказів, а саме: накладних, видаткових
та податкових накладних,
рахунків-фактур, товарно-транспортних
накладних, платіжних доручень,
виписаних щодо господарських операцій
з поставки зерна ТОВ «Агро Ера» (а.с.
155,т.16 - а.с.6, т.17), СПД ОСОБА_4 (а.с. 11, т.17 -
а.с. 62, т. 18), , ТОВ «Гео Віта» (а.с. 55, т. 20 -
а.с. 25, т. 33), ТОВ «Никогрейн» (а.с. 31, т. 33 -
а.с.1, т. 34), ПП «Топ Транс Сервіс» (а.с.6, т.
34 - а.с. 181, т. 47), зерна та послуг з
перевезення ТОВ «АТД ПІГМАЛІОН»» (а.с.
197, т. 47 - а.с.230, т. 52), оцінка яких
відповідає вимогам норм ст. 86 КАС
України, встановили факт поставки
позивачу вказаними контрагентами
зерна, послуг і відповідно до
встановлених обставин зробили
юридично правильний висновок про
правомірність включення позивачем сум
ПДВ, сплачених у ціні придбаних товару
та послуг, до податкового кредиту.

Вищенаведені норми Закону № 168/97-ВР не
ставлять у залежність право платника
податку на формування податкового
кредиту, які у подальшому приймають
участь у формуванні сум бюджетного
відшкодування, від фактичної сплати
сум ПДВ до бюджету іншими платниками
податку - постачальниками товарів
(послуг), якщо цей платник (покупець)
сплатив податок в ціні придбаних
товарів (послуг), а реальність поставок
у судовому процесі не спростована.
Порушення платником податку -
постачальником податкового
законодавства може бути підставою для
позбавлення іншого платника податку -
покупця права на отримання податкової
вигоди у вигляді податкового кредиту
лише за встановленого факту сприяння
останнім першому в ухиленні від
виконання податкового обов'язку або
факту їхніх сумісних дій по створенню
схеми незаконної мінімізації
податкових зобов'язань. Обставини, які
б достовірно свідчили про наявність
таких фактів, не встановлені.

Суди попередніх інстанцій дали
правильну юридичну оцінку обставинам,
на які посилається СДПІ, зазначивши на
індивідуальний характер
відповідальності платника податків за
виконання податкового обов'язку.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, а відтак
відсутні підстави для скасування
оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Миколаєві
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош