Справа № К/9991/42176/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/42176/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Державної податкової
адміністрації України, Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и в :

У січні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив зобов'язати відповідачів:
виключити його ідентифікаційний номер
з Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів; здійснювати в
подальшому облік його як платника
податків та інших обов'язоквих
платежів за раніше встановленими
формами обліку, без застосування
ідентифікаційного номера (за
прізвищем, іменем та по батькові та за
місцем проживання); знищити облікову
картку з присвоєним ідентифікаційним
номером і проставити у паспорті
відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, завіривши
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
відповідачів виключити інформацію про
позивача з Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів і обліковувати
його як платника податків без
ідентифікаційного номеру за формами
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів, що
використовувались до прийняття Закону
України від 22.12.1994 №320/94-ВР «Про
Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів». Зобов'язано
Державну податкову інспекцію у
Києво-Святошинському районі Київської
області розглянути питання щодо
відмови позивача від
ідентифікаційного номеру фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів згідно з
вимогами Податкового кодексу України.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог
скасовано і прийнято в цій частині нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні
позову. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що у 1998 році
позивач отримав ідентифікаційний
номер фізичної особи - платника
податків.

У червні 2008 року позивач, посилаючись
на релігійні переконання звернувся до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області і Державної податкової
адміністрації України із заявами про
відмову від ідентифікаційного номеру.

Листами Державної податкової
адміністрації України №5572/5/29-2115 від
21.07.2008 року і №5572/2/29-2115 від 21.07.2008 року
позивачу було роз'яснено про
необхідність повторного звернення до
податкового органу із відповідною
заявою та наданням необхідних
документів.

Позивач вважає, що відповідачі
фактично відмовили йому в реалізації
права на відмову від ідентифікаційного
номера з релігійних переконань,
оскільки запропонована ними процедура
не відповідає вимогам Закону України
від 22.12.1994 №320/94-ВР «Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів».

Колегія суддів зазначає, що статтею 35
Конституції України кожному
гарантоване право на свободу
світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом, визначено у
статті 67 Основного Закону.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 цього Закону, яка
регламентує порядок реєстрації
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів,
передбачено, що до Державного реєстру
не вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка
включається до Державного реєстру,
визначено статтями 3, 5 Закону України
«Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів». Зокрема,
передбачено, що до інформаційного
фонду Державного реєстру включаються
такі дані: індивідуальні
ідентифікаційні номери, що надаються
фізичним особам - платникам податків та
інших обов'язкових платежів і
зберігаються за ними протягом усього
їх життя; інформація про сплату
фізичними особами податків та інших
обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та
по батькові; дата народження; місце
народження (країна, область, район,
населений пункт); місце проживання;
місце основної роботи; види
сплачуваних податків та інших
обов'язкових платежів; інформація про
сплату фізичними особами податків та
інших обов'язкових платежів.

Згідно з частиною 3 статті 9 зазначеного
Закону фізичні особи - платники
податків та інших обов'язкових
платежів, крім осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи, зобов'язані: зареєструватись у
Державному реєстрі з моменту
виникнення об'єкта оподаткування чи
сплати податків та інших обов'язкових
платежів; подавати до державних
податкових інспекцій по районах,
районах у містах і містах без районного
поділу відомості про зміну даних
відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону протягом місяця з дня
виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає підстави для
висновку, що у випадку, коли фізична
особа через свої релігійні або інші
переконання відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, з Державного
реєстру підлягає виключенню вся
інформація про таку особу.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів громадяни
України, які відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера,
обліковуються як платники податків та
інших обов'язкових платежів за серією
та номером паспорта. Цей пункт
суперечить положенням Закону України
«Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів» про
необхідність видалення всієї
інформації про таких осіб. Зазначений
Закон має вищу юридичну силу та не
передбачає облік таких громадян за
серією і номером паспорта.

За таких обставин висновки судів
попередніх інстанцій не відповідають
зазначеним правовим нормам, а тому
постанова Київського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року та постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2011 року підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи необхідно
прийняти законне і обґрунтоване
рішення відповідно до зазначених норм
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2011 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

В.В.Малинін