Справа № 805/2194/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 р.
Справа № 805/2194/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Волгіної Н.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області

про визнання незаконним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області про:

- визнання незаконною постанови
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області від 22 травня 2013 року про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 38080298);

- зобов'язання відповідача скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 22 травня 2013 року (ВП №
38080298).

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено наступне.

22 травня 2013 року Жовтневим відділом
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області відкрито
виконавче провадження ВП № 38080298 про
примусове виконання постанови
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції № 069065 від 28
березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
штрафних санкцій у розмірі 51 грн.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження в порушення ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження» не
направлена позивачу по справі. Про
відкриття виконавчого провадження
позивач дізнався 10 лютого 2014 року.

Вважає, що спірна постанова є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню з наступних підстав.

28 березня 2013 року Жовтнева міжрайонна
державна податкова інспекція прийняла
постанову № 069065 про стягнення з ОСОБА_1
штрафних санкцій у розмірі 51 грн. Дана
постанова була своєчасно оскаржена
позивачем в податкові органи, а потім -
в суди. На момент відкриття виконавчого
провадження зазначена постанова не
набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить суд задовольнити його позов
(а.с. 2).

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
ОСОБА_1 повідомлено судом належним
чином. Разом із позовною заявою позивач
надав клопотання про розгляд справи за
його відсутності (зворотній бік а.с. 2).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи Жовтневий ВДВС
Маріупольського МУЮ Донецької області
повідомлявся судом належним чином.
Причини неявки представника
відповідача суду не повідомлені.

Відповідно до п. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо не має перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у порядку письмового
провадження у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду
справи, передбачених ст. 128 КАС України
не має (відсутня потреба
заслуховування свідка чи експерта),
позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явились, суд
вважає за можливе розглянути справу у
порядку письмового провадження.

При вирішенні питання щодо пропуску/не
пропуску позивачем строку звернення до
суду, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 п. 2 ст. 181 КАС позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Як зазначено позивачнм у позовній
заяві оскаржувальна постанова
отримана ним 10 лютого 2014 року.

До суду позивач звернувся 17 лютого 2014
року, що підтверджується реєстраційним
штампом суду на позовній заяві (а.с. 2).

У суду відсутні докази на
підтвердження отримання позивачем
спірної постанови до 10 лютого 2014 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 строк звернення до
суду з даною позовною заявою не
пропущений.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив наступне.

На виконанні у Жовтневому ВДВС
Маріупольського МУЮ Донецької області
знахо-диться постанова Жовтневої МДПІ
м. Маріуполя № 069065 від 28 березня 2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 суми штрафної
санкції у розмірі 51,00 грн. Виконавче
провадження за даною постановою
відкрито 22 травня 2013 року (а.с. 15-16).

Постановою відповідача від 21 травня 2013
року про відкриття виконавчого
провадження боржнику (позивачу по
даній справі) наданий строк для
добровільного виконання - 7 днів від дня
винесення цієї постанови, та
попереджено про те, що у разі
самостійного невиконання виконавчого
документа його виконання
здійснюватиметься в примусовому
порядку зі стягненням з боржника
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з провадженням виконавчих дій (а.с. 4).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2, 2.1, 3.1 - 3.5
Положення про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 20 травня 2003 року № 43/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21 травня 2003 року за №
388/7709, Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень (далі - ЄДРВП) - це
комп'ютерна база даних, яка створена за
допомогою автоматизованої системи і
відповідно до якої здійснюється
збирання, зберігання, захист, облік,
пошук, узагальнення та надання
відомостей про виконавчі дії.
Держателем ЄДРВП є Державна виконавча
служба України, яка забезпечує його
ведення. Дані виконавчих документів, що
надійшли до органу ДВС, підлягають
обов'язковому внесенню до ЄДРВП. До
ЄДРВП обов'язково вносяться відомості
про проведення всіх виконавчих дій.
Внесення відомостей до ЄДРВП
здійснюється державним виконавцем або
уповноваженою посадовою особою органу
ДВС. Відомості про проведення
виконавчих дій вносяться до ЄДРВП
одночасно з виготовленням документа,
на підставі якого вчиняється виконавча
дія. Відомості про відкладення
провадження виконавчих дій, зупинення
виконавчого провадження, поновлення
виконавчого провадження вносяться до
ЄДРВП не пізніше наступного робочого
дня після винесення відповідних
постанов, а про відстрочку або
розстрочку виконання рішення - не
пізніше наступного робочого дня після
надходження відповідного рішення.
Постанови державного виконавця, а
також інші документи виконавчого
провадження виготовляються за
допомогою ЄДРВП.

Оскільки відповідачем не виконана
вимога суду про надання суду
оригіналів або засвідчених належним
чином копій матеріалів виконавчого
провадження № 38080298 (надана тільки
копія постанови Жовтневої МДПІ № 069065
від 28 березня 2013 року), судом
використана інформація ЄДРВП
(електронний ресурс https://trade.informjust.ua,
ідентифікатори доступу 04ВБ5ГГ6830Б
відповідно).

Згідно інформації про виконавче
провадження № 38080298, отриманої станом
на 3 березня 2014 року, 22 травня 2013 року
відкрито виконавче провадження на
підставі постанови Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції від 28 березня 2013 року № 069065,
яка надійшла до відділу 25 квітня 2013
року (а.с. 17-19).

29 травня 2013 року головним державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Донецької області
прийнято постанову про стягнення
виконавчого збору у розмірі 5,10 грн.

Не погодившись із постановою
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ
про відкриття виконавчого провадження
№ 38080298 від 22 травня 2014 року позивач
звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд
керується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21
квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями, далі - Закон № 606-XIV) та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція
№ 512/5).

Так, згідно ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону № 606-ХІV
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV
примусове виконання рішень
здійснюється держав-ною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі документи, серед
яких - постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом (п. 6 ч. 1
ст. 17 Закону № 606-ХІV).

Зазначене кореспондується з п. 3.1
Інструкції № 512/5.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції № 512/5
підставою для вжиття заходів
примусового виконання рішень є
виконавчий документ, який пред'явлений
до виконання в установленому Законом
порядку.

Статтею 18 Закону № 606-ХІV встановлені
вимоги до виконавчого документу,
довідно до яких у виконавчому
документі зазначаються: назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Зазначене кореспондується і з вимогами
п. 3.3 Інструкції № 512/5, відповідно до
якої, виконавчий документ повинен
відповідати вимогам, зазначеним у ст. 18
Закону № 606-ХІV.

Згідно ст. 25 Закону № 606-ХІV державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Абзацом 2 п. 3.3 Інструкції № 512/5 (в
редакції, яка діяла станом на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що при перевірці
відповідності виконавчого документа
вимогам п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону державний
виконавець враховує таке:

а) повне найменування для юридичних
осіб повинно містити інформацію про
організаційно-правову форму такої
особи відповідно до вимог чинного
законодавства;

б) ім'я фізичної особи (яка є
громадянином України) складається з її
прізвища, власного імені та по батькові
(ч. 1 ст. 28 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України
"Про національні меншини в Україні"
громадяни, в національній традиції
яких немає звичаю зафіксовувати по
батькові, мають право записувати в
паспорті лише ім'я та прізвище, а у
свідоцтві про народження - імена батька
та матері;

в) відсутність коду за Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України стягувача та боржника (для
юридичних осіб) допускається, якщо
законодавством країни, на території
якої зареєстровано юридичну особу, не
передбачено присвоєння юридичній
особі такого коду;

г) для фізичних осіб реєстраційний
номер облікової картки платника
податків не зазначається у виконавчому
документі, якщо особа є іноземцем та
законодавством країни, на території
якої проживає фізична особа,
встановлено інші форми обліку або якщо
особа відмовилась його мати через свої
релігійні переконання, про що є
відповідна відмітка у паспорті особи, а
також у випадку ухвалення постанови
про накладення на особу
адміністративного стягнення за
неповагу до суду;

ґ) реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серія і
номер паспорта можуть не зазначатися в
постановах у справах про
адміністративні правопорушення, які
виносяться на місці вчинення
правопорушення або без участі особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV
встановлено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в ст. 17 цього Закону, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 26 Закону № 606-ХІV (в
редакції, яка діяла станом на час
виникнення спірних правовідносин)
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова Жовтневої МДПІ від 28 березня
2013 року № 069065 містить відмітку про
набрання нею законної сили (а.с. 4, 15-16).

Враховуючи, що на органи державної
виконавчої служби не покладений
обов'язок щодо перевірки факту
набрання чинності виконавчим
документом за наявності відповідної
відмітки на цьому документі, суд вважає
правомірним дії відповідача щодо
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови Жовтневої МДПІ №
069065 від 28 березня 2013 року.

З цих же підстав суду вважає
правомірною і саму спірну постанову
відповідача від 22 травня 2013 року про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови Жовтневої МДПІ від
28 березня 2013 року № 069065.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позовних в частині
визнання незаконною постанови
Жовтневого ВДВС Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області від 22 травня 2013 року про
відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи те, що позовні вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 22 травня
2013 року (ВП № 38080298) є похідними від
позовних вимог про визнання незаконною
постанови Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області від 22 травня
2013 року про відкриття виконавчого
провадження (ВП № 38080298), відповідно
вони також є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. Кожна особа,
яка звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Так як позивачем в рамках даної справи
не оскаржуються дії Жовтневої МДПІ
щодо внесення до постанови від 28
березня 2013 року про накладення на
позивача штрафу відомостей про
набрання нею чинності (законної сили),
рівно як і не оскаржується сама ця
постанова, беручи до уваги приписи ст. 11
КАС України, суд дійшов висновку про
необхідність відмовити позивачу у
задоволенні його позову в повному
обсязі.

Разом із цим суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як вбачається з наданих суду
матеріалів, питання щодо визнання
постанови Жовтневої МДПІ № 069065 від 28
березня 2013 року вирішується у судовому
порядку (а.с. 7), а саме ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 липня 2013
року адміністративна справа № 263/4915/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької
області про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 28 березня 2013 року
направлена до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону №
606-ХІV виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
прийняття судом до розгляду скарги на
постанову органу (посадової особи),
уповноваженого розглядати справи про
адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене вище, позивач має
право звернутись до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області із заявою
про зупинення виконавчого провадження
№ 38080298.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню.

Таким чином, у випадку скасування судом
постанови Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Донецької області по справі
про адміністративне правопорушення
від 28 березня 2013 року, після набрання
нею законної сили, позивач має право
звернутись із відповідною заявою до
відповідача про закінчення
виконавчого провадження.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 122-154, 158-163,
167, 181, 185, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.