Справа № 812/161/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/161/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Борзаниця С.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1732,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1732,80 грн.

У позовній заяві позивач просить
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1732,80 грн.

В порушення п.6 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідач не в повному
обсязі сплатила страхові внески, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість в сумі 1732,80 грн.
Управлінням Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області відповідачу була надіслана
вимога про сплату боргу від 23.06.2011 на
суму 1732,80 грн. Відповідач суму боргу
вказану у вимозі не оскаржив у
встановленому законом порядку та у
10-дений термін із дня отримання вимоги
не сплатив.

Ухвалою суду від 14 січня 2014 року справу
призначено до розгляду у скороченому
провадженні.

07 березня 2014 року на адресу суду
повернуто рекомендований лист з
повідомленням, яким на адресу
відповідача було направлено ухвалу про
відкриття скороченого провадження, з
зазначенням причини повернення "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи.

Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України,
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Таким чином, відповідач є належним
чином повідомлений про наслідки
неподання заперечень проти позову та
необхідних документів або заяви про
визнання позову до суду.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суддя
дійшов висновку про обґрунтованість
заявлених вимог з огляду на таке.

Суддею встановлено, що суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1
зареєстрована Перевальською районною
державною адміністрацією Луганської
області 31.03.2006 за №2 001161 (а.с.4).
Відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області, як платник страхових внесків з
05.04.2006 (а.с.6).

Відповідно до поданого відповідачем
звіту від 29.03.2011, сума внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягає сплаті за 2010
рік, становить 1852,80 грн. (а.с.10).

Згідно звіту від 29.03.2011 та картки
особового рахунку, відповідачем
сплачено внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 120,00 грн. (а.с.10,11-12).

У зв'язку з неповною сплатою внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік за відповідачем
рахується заборгованість в сумі 1732,80
грн., що підтверджується розрахунком
ціни позову та карткою особового
рахунку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (а.с.9,11-12).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Абзацем 5,6 ч. 7 розділу VIII "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ", який діє з
01.01.2011 року, встановлено: "Стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового соціального
страхування та сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 01.01.2011, у тому числі страхових
внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01.01.2011, у тому
числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01.01.2011 не настав, та
відповідних сум штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим законом."

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», що
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12
цього Закону.

Згідно з п.5 ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальниками є
роботодавці - підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами).

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України №
1058-IV страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.

Територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

У разі якщо страхувальник, який одержав
вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

Строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Суддею встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем
відповідачу була сформована та
надіслана вимога № ф 197С від 23 червня 2011
року про сплату боргу на суму 1732,80 грн.,
яку відповідач отримав 01.07.2011 (а.с.7,8).

На час розгляду справи, відповідач у
добровільному порядку борг зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1732,80 грн. не
сплатив, у зв'язку із чим суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 15, 17, 18, 20, 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-I, ст.ст.
17, 18, 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1732,80 грн.
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України
Перевальському районі Луганської
області заборгованість зі сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1732,80 грн. (одна тисяча сімсот тридцять
дві гривні 80 копійок).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. У разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
ухвала суду апеляційної інстанції по
такій справі є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя
С.В. Борзаниця