Справа № 820/10856/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.Справа № 820/10856/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

за участю секретарів судового
засідання - Мурга С.С., Дудки О.А.,

представника позивача - Плескач І.С.,

представників відповідача -
Красовського В.С., Супрун В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р.
по справі № 820/10856/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Лайт-Тек"

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

07.11.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Лайт-Тек" - звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 07.10.13 № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
218126,25 грн. (основний платіж - 174757,00 грн.
та штрафні (фінансові) санкції - 43369,25
грн.).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
Лайт-Тек" задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
07.10.13 № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 218126,25 грн. (з
них основний платіж - 174757,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 43369,25 грн.)

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивач
подав заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції просив постанову
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу відповідача -
без задоволення.

Представники відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримали
в повному обсязі, просили постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма Лайт-Тек"
зареєстровано у встановленому законом
порядку, як юридична особа, набуло
правового статусу суб'єкта
господарювання - юридичної особи як
платник податків, зборів (обов'язкових
платежів), знаходиться на обліку в
Індустріальній об'єднаній державній
податковій інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців та
свідоцтвом платника ПДВ.

Індустріальною об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області проведена
планова виїзна перевірка Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
Лайт-Тек" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
24.12.10р. по 30.09.12р., валютного та іншого
законодавства за період з 24.12.10р. по
30.09.12р., за результатами якої складено
акт № 1589/22.1-06/37458975 від 27.03.2013р.

Згідно висновків акту перевірки №
1589/22.1-06/37458975 від 27.03.2013р. податковим
органом встановлено порушення
позивачем вимоги абз. "а" п.198.1, п.198.2,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
які призвели до заниження податку на
додану вартість у розмірі 174 757,00 грн. по
взаємовідносинам позивача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оптима-Лайт".

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.06.13р. №
, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 507 691,75
грн. (основний платіж - 406 420,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 101 271,75
грн.).

Позивач не погодився із визначення
йому грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 418 331,25 грн.
(основний платіж - 334 921,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 83 410,25 грн.)
та звернувся в межах адміністративного
оскарження зі скаргами на
вищезазначене податкове повідомлення -
рішення. За результатами
адміністративного оскарження
податкове повідомлення-рішення від
21.06.13р. № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальну розмірі 200
205,00 грн. скасовано, в іншій частині
вказане рішення залишено без змін.

На зменшену суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 307 486,75 грн.
(основний платіж - 246 256,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 61 230,75 грн.)
відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення № від
07.10.13р.

Не погодившись із податковим
повідомленням - рішенням відповідача в
частині визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму у розмірі 218126,25 грн.
(основний платіж - 174757,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 43369,25 грн.), позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вимога
позивача про скасування податкового
повідомлення-рішення від 07.10.13р. №
в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 218 126,25 грн.
(основний платіж - 174757,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 43369,25 грн.)
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою для донарахування
позивачеві грошового зобов'язання з
податку на додану вартість став
висновок податкового органу щодо
порушення позивачем вимоги абз. "а"
п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, які призвели до
заниження податку на додану вартість у
розмірі 174 757,00 грн. по взаємовідносинам
позивача з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оптима-Лайт".

Вказані висновки податкового органу
грунтувались на висновку акту
перевірки ТОВ "Оптима Лайт" від 02.01.13
№1/2201/36814845 Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова, згідно якого встановлено
відсутність ознак реальності вчинення
ТОВ "Оптима-Лайт" господарських
операцій за період січень - грудень 2011
року, лютий 2012 року - липень 2012 року. Так,
за результатами перевірки ТОВ "Оптима
Лайт" щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків, їх реальності та
повноти відображення в обліку за
січень - червень, вересень - жовтень 2011
року, лютий - червень 2012 року,
проведеної ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова , складено акт від 02.01.2013 року
№1/2201/36814845, яким встановлено
непідтвердження реальності
здійснення ТОВ "Оптима Лайт"
господарських відносин з
контрагентами - постачальниками та
покупцями; взаємовідносини у першій
ланці постачання з контрагентами -
постачальниками та покупцями;
взаємовідносини у першій ланці
постачання з контрагентами, за рахунок
яких сформовано ризиковий кредит та
актами перевірок встановлено
проведення транзитних фінансових
потоків. Перевіркою ТОВ "Оптима Лайт" не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин з
контрагентами - постачальниками та
покупцями, зокрема, ТОВ "Фірма Лайт-Тек".

Відповідно до п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів ( у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) податкову накладну в
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця, яка є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України забороняється
включення до складу податкового
кредиту сум податку, не підтверджених
належним чином оформленими
податковими накладними. У разі, якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Таким чином, підставою для формування
податкового кредиту є наявність у
платника податку - покупця належно
оформленої податкової накладної, а
також фактичне виконання
господарської операції, за наслідками
якої у платника ПДВ виникає право на
податковий кредит.

З матеріалів справи убачається, що між
ТОВ "Фірма Лайт-Тек" (в якості покупця)
та ТОВ "Оптима- Лайт" (в якості
постачальника) укладено договір
поставки № 010511/16 від 01.05.11р., предметом
якого є поставка товару - комплектуючі
до світильників.

За умовами цього договору постачальник
зобов'язаний поставити у строки,
передбачені Договором, а покупець
зобов'язаний прийняти
товарно-матеріальні цінності (товар) та
оплатити їх. (п.1.1 Договорів) Ціна,
найменування та перелік товару, що
поставляється вказується у накладних,
які є невід'ємною частиною Договору
(п.1.3 Договорів). Постачальник та
покупець погоджують до моменту
виставлення рахунку постачальником
умови поставки. В разі відсутності
такого погодження покупець самостійно
визначає перевізника та спосіб вивозу
товару зі складу постачальника (п.3.3
Договорів)

Також, між ТОВ "Фірма Лайт-Тек" (в якості
покупця) та ТОВ "Оптима- Лайт" (в якості
постачальника) укладено договір
поставки № 190112/3 від 19.01.12р., предметом
якого є поставка товару - комплектуючі
до світильників.

За умовами цього договору постачальник
зобов'язаний поставити у строки,
передбачені Договором, а покупець
зобов'язаний прийняти
товарно-матеріальні цінності (товар) та
оплатити їх. (п.1.1 Договорів) Ціна,
найменування та перелік товару, що
поставляється вказується у накладних,
які є невід'ємною частиною Договору
(п.1.3 Договорів). Постачальник та
покупець погоджують до моменту
виставлення рахунку постачальником
умови поставки. В разі відсутності
такого погодження покупець самостійно
визначає перевізника та спосіб вивозу
товару зі складу постачальника (п.3.3
Договорів)

Відповідно до зазначених договорів
ТОВ "Оптима - Лайт" поставляв ТОВ "Фірма
Лайт-Тек" комплектуючі до світильників
на загальну суму 1 048 541,76 грн., у т.ч. ПДВ -
174 756,96 грн.

Зазначені господарські операції ТОВ
"Фірма Лайт-Тек" з придбання товарів
підтверджується первинними
документами, а саме:
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними.
(а.с. 1-66, 86-106 т. 2).

Факт транспортування товару за
замовленням позивача підтверджується
товарно - транспортними накладними.
(а.с. 67-85 т.2)

Отримання товару здійснювала
уповноважена на те особа за
довіреностями, що були зареєстровані в
реєстрі довіреностей на отримання ТМЦ
за період з 01.05.11 по 31.12.11р. та з 01.03.12 по
31.07.12р. (а.с. 156,157 т.2)

Оплата за отриманий товар за
договорами № 010511/16 від 01.05.11р. та № 190112/3
від 19.01.12р. проведена у безготівковій
формі, що підтверджується виписками
банку по рахунку ТОВ "Фірма Лайт-Тек" та
даними акту перевірки. (а.с. 158-185 т. 2)

Оприбуткування отриманого товару
здійснювалось на підставі
вищезазначених первинних документів, в
бухгалтерському обліку придбаний у ТОВ
"Оптима- Лайт" товар відображався на
рахунку 202 "Купівельні напівфабрикати
та комплектуючі вироби", що
підтверджується оборотно - сальдовими
відомостями за червень, липень,
вересень 2011 року та за квітень, травень,
червень, липень, вересень та жовтень 2012
року. (а.с. 107-155 т.2)

Придбання позивачем товару
здійснювалось в межах його
господарської діяльності.

Придбаний за договорами № 010511/16 від
01.05.11р. та № 190112/3 від 19.01.12р.
товар-комплектуючі до світильників,
використаний для провадження одного із
основних видів діяльності позивача -
виробництва електричного
освітлювального обладнання.

Подальше використання товару,
придбаного у ТОВ "Оптима - Лайт", в
господарській діяльності позивача
підтверджується договорами поставки
обладнання та первинними документами,
що підтверджують їх виконання (
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними,
довіреностями на отримання ТМЦ,
товарно - транспортними накладними) з
наступними контрагентами: ВАТ
"Дружківський завод металевих виробів",
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", ВАТ
"Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат", ПАТ "ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ",
ПАТ "Кременчуцький сталеливарний
завод", ТОВ "Агро-трейд", ПАТ
"Старокраматорський машинобудівний
завод", ПП "Світлодинамика", ТОВ
"Електромонтаж-410", ПП "УПТК-СЕРВІС", ТОВ
"Стальконструкція", ТОВ "Єристівський
ГЗК", ПАТ "Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш", ПАТ "Металургійний
комбінат "Азовсталь", ТОВ "ІНТЕРПАЙН
НІКО ТЬЮБ", ВАТ "Південний ГЗК", ПАТ
"Інтерпайн Новомосковський трубний
завод", ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе",
ТОВ "Національна світлотехнічна
компанія", ТОВ "Спецбудмонтаж Україна",
ВАТ "Єнакіївський металургійний завод",
ТОВ "Українсько-словенське
підприємство Хлібопекарський
комплекс", ТОВ "АГАТ ЕЛЕКТРО", ПАТ "
Євраз -Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського",
ПП "Фірма Квант-Плюс", ВАТ Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь",
ПАТ "Северодонецьке об'єднання Азот".
(а.с. 186-249 т. 2, т. 3, т. 4).

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи за своєю формою та
змістом відповідають вимогам чинного
законодавства, наявності недоліків
(дефектів форми, змісту або походження),
які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України, ч.2 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність", п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом - Положення)
спричиняли втрату означеною накладною
юридичного статусу первинного
документу, судом не виявлено.

На час видачі податкових накладних ТОВ
"Оптима- Лайт" було зареєстровано в
установленому законом порядку,
знаходилося на обліку в податковому
органі, мало статус платників ПДВ,
свідоцтво платників ПДВ не було
анульовано на момент укладання та
виконання угод, докази що спростовують
ці обставини відповідачем до суду не
надано.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач мав право
на формування витрат по операціях з
ТОВ "Оптима- Лайт" за перевіряємий
період, адже вказані витрати
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, мають всі
обов'язкові реквізити, які визначені
діючим законодавством, є в наявності у
позивача та свідчать про те, що
отримані позивачем товари, послуги
(роботи) були використані в
господарській діяльності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. У разі
невиконання контрагентами покупця
своїх обов'язків перед податковими
органами та бюджетом, такі дії тягнуть
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку, в даному
випадку позивача, права на включення
сплачених сум до складу податкового
кредиту, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого права та має всі
документальні підтвердження їх
розміру.

Водночас, якщо особа не виконує своїх
зобов'язань по сплаті податку до
бюджету або вчиняє будь-які інші
протиправні дії, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку на додану
вартість права на податковий кредит у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо його
формування та має всі документальні
підтвердження його розміру. Висування
будь-яких інших умов для формування
податкового кредиту, ніж ті, що прямо
передбачені законом, не може вважатись
правомірним.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського Суду з прав людини, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Податковим органом ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції не надано доказів, які б
свідчили про відсутність реального
характеру господарських операцій між
позивачем та ТОВ "Оптима- Лайт" і які б
підтверджували висновки акту
перевірки № 1589/22.1-06/37458975 від 27.03.2013р.
про вчинення позивачем дій, які
руйнують систему оподаткування в
України та об'єктивно приводять до
порушення інтересів держави та
суспільства в цілому.

Під час розгляду справи, не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст укладених договорів не
відповідає діючому законодавству
України, дійсним намірам сторін та що
ці наміри спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії справ є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки, довідки зустрічної
звірки або акту про неможливість
проведення зустрічної звірки, в яких
викладені висновки про наявність ознак
фіктивної господарської діяльності,
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Таким чином, зазначені відповідачем в
акті перевірки обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
ПДВ у випадку, коли останній виконав
усі передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Адже, Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог ст.
61 Конституції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит на
підставі виписаних контрагентом
податкових накладних, отриманих в ході
виконання господарських операцій,
підтверджених належними первинними
документами, що ґрунтується на вимогах
Податкового кодексу України, а отже
донарахування податку на додану
вартість є необґрунтованим.

В зв'язку з тим, що податковий орган не
мав належних підстав для збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість, то згідно положень
Податкового кодексу України
відповідач також не мав правових
підстав для визначення позивачу
штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо скасування податкового
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
07.10.13 № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 218126,25 грн. (з
них основний платіж - 174757,00 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 43369,25 грн.)

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р. по
справі № 820/10856/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 11.03.2014 р.