Справа № 205/387/14-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 205/387/14-а
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в порядку скороченого провадження)

19 лютого 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Мовчан Д.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Ленінському районні м.
Дніпропетровська, про визнання дій
неправомірними, про визнання права
переведення на пенсію по втраті
годувальника та зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська, про визнання дій
неправомірними, про визнання права
переведення на пенсію по втраті
годувальника та зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона, ОСОБА_1, перебувала
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2,
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1
категорії інвалідом ІІ групи,
захворювання якого пов'язане з участю в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з
28 лютого 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
тобто по день його смерті. Зважаючи на
те, що розмір пенсії померлого значно
перевищував розмір її пенсії, вона
перебувала на його утриманні. Далі
позивач зазначає, що після смерті
ОСОБА_2 вона звернулася із заявою до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська, для переведення з
пенсії за віком на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника. Однак їй було
відмовлено, оскільки вона отримує
пенсію в розмірі достатньому для її
проживання та не надає нової довідки
про заробітну плату за роботу в зоні
відчуження померлого чоловіка ОСОБА_2
відповідної форми. Прийняте рішення
вважає незаконним та таким, що порушує
її права та інтереси. У зв'язку з
вищевикладеним змушена звернутися до
суду та просити суд визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районні м. Дніпропетровська щодо
відмови їй, ОСОБА_1, в переведені на
пенсію по втраті годувальника після
смерті чоловіка, ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за нею,
ОСОБА_1, право на отримання пенсії по
втраті годувальника та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська призначити їй,
ОСОБА_1, пенсію по втраті годувальника
після смерті чоловіка, ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно
до вимог чинного законодавства з
розрахунку 50 % розміру пенсії, яку
отримав на день смерті ОСОБА_2,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року, починаючи з
16 грудня 2013 року, тобто з дня звернення
позивача до Управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районні м.
Дніпропетровська з відповідною заявою.

Ухвалою суду від 24 січня 2014 року
відкрито провадження по справі у
порядку скороченого провадження. Від
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська до суду 17 лютого 2014
року надійшлі письмові заперечення на
позов, в яких просили у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районні м.
Дніпропетровська, про визнання дій
неправомірними, про визнання права
переведення на пенсію по втраті
годувальника та зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника відмовити.

Суд визнав наявні матеріали
достатніми для прийняття судового
рішення в порядку скороченого
провадження та ухвалення постанови
відповідно до ч. 6 ст. 183-2 КАС України.

За результатами розгляду справи у
скороченому провадження суддя,
оцінивши повідомлені особами, що
беруть участь у справі обставини,
перевіривши матеріали справи що
надійшли до суду, розглянувши справу у
встановленому законом трьох денний
строк відповідно до п.2 ч.5 ст.183-2 КАС
України - вважає, що є достатньо підстав
для прийняття законного та
обґрунтованого судового рішення, та
відмовити в задоволені позову в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що між сторонами
виник публічно-правовий спір щодо
захисту порушеного права ОСОБА_1 на
переведення з пенсії за віком на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається із матеріалі справи,
ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію
за віком (а.с.8-9).

Із матеріалв справи також вбачається,
що відповідно до свідоцтва про
укладання шлюбу від 28.02.1970 року
Ленінським Будинком Щастя м.
Дніпропетровська було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, після
реєстрації шлюбу прізвище дружини
«ОСОБА_1» (а.с.6).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 мав
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_2, йому встановлено ІІ групу
інвалідності довічно і мав право на
пільги і компенсації, встановлені
Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (а.с. 9).

Однак, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
що підтверджуються свідоцтвом про
смерть від 12 березня 2013 року серії
НОМЕР_3, виданого Відділом державної
реєстрації смерті реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції, відповідний
актовий запис № 1808 ( а.с.7).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 16
грудня 2013 року звернулася до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська із заявою про
переведенні її з пенсії за віком на
пенсію у зв'язку із втратою
годувальника (а.с. 13-15).

Листом від 23.12.2013 року Управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районні м. Дніпропетровська повідомило
позивачу про те, що питання щодо
можливості переведення її пенсії за
віком на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника буде вирішуватись тільки
після надання довідки про заробітну
плату ОСОБА_2 з визначенням тарифної
ставки(посадового окладу) для
проведення розрахунку оплати праці в
зоні відчуження, застосування кратної
оплати праці відповідно до переліку
населених пунктів зони відчуження,
проведення оплати праці за
понаднормований час роботи у вихідні
та святкові дні в зоні відчуження. При
цьому довідка про заробітну плату
повинна бути підтверджена первинними
документами (а.с.16-17).

Із матеріалв справи також вбачається,
що згідно посвідчення НОМЕР_4, виданого
11 грудня 2013 року ОСОБА_1 має статус
вдови ліквідатора аварії на ЧАЕС 1
категорії, смерть якого пов'язана із
Чорнобильською катастрофою (а.с.8).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Частиною 1 статті 49
Конституції України передбачено право
громадян на соціальний захист; що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" держава
взяла на себе відповідальність за
завдану шкоду громадянам та
зобов"язалась відшкодувати її за
пошкодження здоров"я або втрату
працездатності громадянами та їх
дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та за втрату
годувальника, якщо його смерть
пов"язана з Чорнобильською
катастрофою.

Пунктом 4 статті 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника.

Відповідно до підпункту 4 пункту 11
постанови Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 1210 від 23.11.2011 року чітко визначено, що
мінімальний розмір пенсії, не
працездатного члена сім'ї померлого
годувальника повинна складати не менше
50 відсотків пенсії по інвалідності
померлого годувальника.

Частиною 2 ст.70 КАС України
передбачено, що сторони мають право
обґрунтувати належність конкретного
доказу для підтвердження вимог або
заперечень. Проте, відповідачем не
надано доказів в обґрунтування
правомірності прийняття рішення про
відмову у призначенні пенсії по
втраті годувальника. Відсутність
первинних документів на підприємстві,
які б підтвердили виконання померлого
годувальника роботи, не може
порушувати права позивача на
отримання пільгової пенсії, оскільки в
матеріалах пенсійної справи померлого
годувальника містився повний обсяг
документів, який давав йому право на
отримання пенсії.

Вимоги про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок пенсії по втраті
годувальника ґрунтуються на законі,
оскільки відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ОСОБА_1 має право на отримання пенсії
по втраті годувальника із розрахунку 50
% від основної державної пенсії по
інвалідності, яку б міг отримувати
годувальник при житті, розмір якої не
міг бути нижчим ніж 10 мінімальних
пенсій за віком.

Таким чином дії Управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районні м.
Дніпропетровська щодо відмови в
призначені ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з
втратою годувальника є протиправними,
а посилання відповідача на первині
документи не можуть ставитись в
залежність отримуваної пенсії
позивачем, тому є підстави зобов"язати
відповідача провести позивачці з 16
грудня 2013 року перерахунок такої
пенсії в розмірі, передбаченому
вимогами ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи питання щодо компенсації
понесених судових витрат, суд враховує,
що із місцевого бюджету України на
користь ОСОБА_3 пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог належить
до стягнення 73 (сімдесят три)грн. 08 коп.
відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись до ч. 2 ст.19, ч. 2 ст. 46
Конституції України, ст. 13, 49, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ч. 1 ст. 28, ч.
1 ст. 37, ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 6, 17-19, 94, 104, 183-2 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська, про визнання дій
неправомірними, про визнання права
переведення на пенсію по втраті
годувальника та зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника - задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районні м.
Дніпропетровська щодо відмови в
призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із
втратою годувальника ОСОБА_2, інваліда
ІІ групи, учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії в розмірі, передбаченому
вимогами ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 16 грудня 2013 року.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районні м.
Дніпропетровська призначити ОСОБА_1
пенсію, як непрацездатному члену сім'ї
померлого годувальника чоловіка -
ОСОБА_2, інваліда ІІ групи, учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, в
розмірі 50 відсотків пенсії по
інвалідності померлого годувальника,
відповідно до вимог ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 16 грудня 2013 року.

4. Стягнути із місцевого бюджету
України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
і.п. н. НОМЕР_1 судовий збір у сумі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова суду, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:

Д.В. Мовчан