Справа № 816/923/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

18 березня 2014 рокум. ПолтаваСправа №
816/923/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Колодяжного Д.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мельника
Ю.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про визнання дій незаконними
та зобов'язання повернення майна, -

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2014 року позивачі ОСОБА_1
звернулися до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
визнання дій відповідача незаконними
та зобов'язання повернути належне їм
майно: телевізор марки «Panasonik»,
серійний номер DA 0321501 модель ТС 2158R,
пилосос марки «LG» модель 3833, серійний
номер 909КВ00157 та пральну машину «Indesit»
модель MOD/WISN100(CB) № 5/N 209 2890 166.

В обґрунтування своїх вимог посилалися
на те, що не є боржниками у виконавчому
провадженні, натомість відповідачем 28
лютого 2014 року описано та накладено
арешт на майно, яке належить їм на праві
власності.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року відкрито провадження.

У попередньому судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити. При
цьому позивач уточнив позовні вимоги
про визнання дій відповідача
незаконними, зазначивши, що вважає
незаконними дії відповідача щодо
вилучення належного позивачам майна.

Згідно пояснень позивача боржником у
виконавчому провадженні є син дружини
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, але фактично не
проживає там з 2004 року. Квартира за
вказаною адресою належить позивачу
ОСОБА_1 Майно, яке було описано та
арештовано державним виконавцем в ході
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Акцент-банк» заборгованості, належить
на праві власності позивачам, про що
свідчать розрахункові та гарантійні
документи, тому підлягає поверненню
позивачам.

Представник відповідача у
попередньому судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
вказуючи на те, що майно буде повернено
позивачам у разі прийняття рішення
суду про визнання права власності на
майно за позивачами та зняття з нього
арешту.

За змістом частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України від 6 липня 2005 року N 2747-IV (далі -
КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України
визначено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно частини 1 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Статтею 60 вказаного Закону
передбачено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту. У разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна арешт
з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини.

У пункті 20 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
звернуто увагу судів, що під час
вирішення спору про визнання права
власності на майно і про зняття з нього
арешту з'ясуванню підлягають обставини
щодо підстав набуття права власності
на спірне майно, у зв'язку з чим
зазначені вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між
особою, на майно якої накладено арешт у
виконавчому провадженні і яка не є
боржником у цьому провадженні, та
органом державної виконавчої служби -
суб'єктом владних повноважень з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

З аналізу вищенаведених положень
вбачається, що в порядку
адміністративного судочинства можуть
бути розглянуті лише ті спори осіб із
органом державної виконавчої служби з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

Судом в ході попереднього судового
засідання встановлено, що 03.06.2013 року
державним виконавцем Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження ВП № 38202641 із примусового
виконання виконавчого листа № 2/552/247/2013
від 27.03.2013, виданого Київським районним
судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ КБ "Акцент-банк"
заборгованості в сумі 117 187,64 грн.

28.02.2014 державним виконавцем
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
Мельником Ю.В. з метою примусового
виконання виконавчого листа № 2/552/247/2013
від 27.03.2013 здійснено вихід за адресою,
де зареєстрований боржник ОСОБА_4 -
АДРЕСА_1, в ході якого описано та
арештовано майно, що знаходилося у
квартирі: телевізор марки «Panasonik»,
серійний номер DA 0321501 чорного кольору,
пилосос марки «LG» модель 3833, серійний
номер 909КВ00157 та пральна машина «Indesit»
модель MOD/WISN100.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
посилаючись на те, що арештоване майно
належить їм на праві власності,
звернулися до адміністративного суду
про визнання дій Київського ВДВС
незаконними та повернення їм майна.

На підтвердження факту належності
майна на праві власності позивачами
надано копії чеків щодо придбання
техніки та гарантійну документацію,
копію довідки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 щодо придбання
пральної машини «Indesit» ОСОБА_1

Разом з тим, із вказаних документів
неможливо встановити право власності
позивачів на вказані предмети техніки,
оскільки із них не вбачається якою
особою сплачено кошти та отримано
товар, а номер моделі пральної машину у
довідці фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 не відповідає номеру у
гарантійній документації. Крім того, за
адресою знаходження майна також
зареєстрований боржник ОСОБА_4, який
також може претендувати на відповідне
майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 15 Цивільного процесуального
кодексу України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;

За таких обставин право
власності на арештоване майно
підлягає встановленню судом у порядку
цивільного судочинства, а спосіб
захисту прав позивачів визначений у
статті 60 Закону України "Про виконавче
провадження".

Таким чином, суд приходить до
висновку, що спір, із якими звернулися
позивачі, пов'язаний з визнанням права
власності на арештоване майно, а відтак
він не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л
И В:

Закрити провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
визнання дій незаконними та
зобов'язання повернення майна.

Роз'яснити позивачам право
звернення із позовом до загального
місцевого суду в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України.

Ухвала набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали з одночасним надісланням її
копії до суду апеляційної інстанції. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 19
березня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол