Справа № 2а-231/11/1618
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/23112/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Гаманка О.І.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області на постанову
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 27 січня 2011 року
та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив зобов'язати відповідачів
здійснити перерахунок та донарахувати
одноразову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до вимог
ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
встановленої ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» в сумі 39 675,60 гривень,
стягнути з Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської облдержадміністрації,
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Лубенської міської ради
одноразову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог
ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» в сумі 39 675, 60 гривень.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 27.01.2011
року позовні вимоги задоволені
частково .

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради здійснити перерахунок
одноразової грошової компенсації, як
інваліду другої групи по захворюванню
пов'язаному із ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі
45 мінімальних заробітних плат, згідно
ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розрахунку мінімальної
заробітної плати на час встановлення 2
групи інвалідності, з урахуванням
виплаченої суми.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради, Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської ОДА виплатити позивачу
одноразової грошової компенсації, як
інваліду другої групи по захворюванню,
пов'язаному із ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі
45 мінімальних заробітних плат, згідно
ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розрахунку мінімальної
заробітної плати на час встановлення II
групи інвалідності, з урахуванням
виплаченої суми.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року абзац третій постанови
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 27.01.2011р. по
справі№2а-231/11/1618 змінено та викладено в
наступній редакції: «Зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Лубенської міської ради
здійснити перерахунок ОСОБА_4 грошової
компенсації, як інваліду другої групи
по захворюванню, пов'язаному із
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат згідно ст.
48 ЗУ "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розрахунку мінімальної заробітної
плати на час встановлення 2 групи
інвалідності, з урахуванням виплаченої
суми. Зобов'язати Центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_4 суму
перерахованої одноразової грошової
компенсації, як інваліду другої групи
по захворюванню, пов'язаному із
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, згідно ст.
48 ЗУ "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розрахунку мінімальної заробітної
плати на час встановлення II групи
інвалідності, з урахуванням виплаченої
суми. В іншій частині постанову
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 27 січня 2011року
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду
попередніх інстанцій, Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області звернувся
з касаційною скаргою, якій просить
скасувати постанову Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 27 січня 2011 року та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року і закрити провадження у справі,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

Позивач має статус потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
якому 17.08.2010 року встановлена друга
група інвалідності, пов'язаної з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

19.10.2010 року позивач звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Лубенської міської ради із
заявою про перерахунок одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧЕАС.

Листом від 29.10.2010 року за вих. №03/184614
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Лубенської міської ради на
звернення заявника надана відповідь,
якою повідомлено, що провести виплати у
зазначеному заявником розмірі
управління не має можливості. Виплату
позивачу проведено 13.12.2010 року
відповідно до розпорядження
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Лубенської міської ради від
22.10.2010 року в розмірі 284,40,00 грн.

У зв'язку з невиплатою в повному обсязі
одноразової компенсації, встановленої
ч. 1 ст. 48 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивач звернувся до суду
для захисту своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як невиплата Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області на користь
позивача у повному обсязі одноразової
компенсації у разі встановлення
інвалідності за 2010 рік, порушує його
права, що встановлені ст. 48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, Харківський апеляційний
адміністративний суд погодився з тим,
що позивач має право на отримання
одноразової компенсації як інвалід 2
групи по захворюванню пов'язаному із
ліквідацію наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, проте
вірно вказав, що Центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області не є належним
відповідачем, оскільки такі обов'язки
по нарахуванню та здійсненню вказаних
виплат покладені на Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах:

інвалідам I групи - 60 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат;

дітям-інвалідам - 10 мінімальних
заробітних плат;

сім'ям, які втратили годувальника, - 60
мінімальних заробітних плат;

батькам померлого - 30 мінімальних
заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у
компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій позивач має право на
отримання компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначену статтею 48
Закону. Компенсаціями за шкоду,
заподіяну здоров'ю, є одноразова
компенсація та щорічна допомога на
оздоровлення. Вихідним критерієм
нарахування цих компенсацій є
мінімальна заробітна плата, розмір
якої визначається на момент
встановлення інвалідності чи втрати
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", встановлено розмір
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах.

Проте, статтею 22 Конституції України,
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Так, відповідно до п.1 ст.92 Конституції
України встановлено, що виключно
законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина, гарантії
цих прав і свобод; основні обов'язки
громадянина.

Також ст.71 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", передбачено, що дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Таким чином, виходячи із засад
пріоритетності Законів України над
урядовими нормативно-правовими актами,
колегія суддів вважає, що при вирішенні
даного спору необхідно застосувати
саме положення ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
положення законів України про бюджет
на відповідний рік для встановлення
розміру мінімальної заробітної плати,
з урахуванням їх дії у часі, а не
зазначена постанова Кабінету
Міністрів країни, які суперечить
вказаним законам.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області залишити без
задоволення, а постанову Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 27 січня 2011 року та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

О.І.
Гаманко

В.В. Малинін