Справа № 2а/0570/19006/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/12384/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Гаманка О.І.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Маріуполі
Донецької області про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Маріуполі Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року та на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду про стягнення
витрат за період з 01.07.2011р. по 30.09.2011р. у
сумі 6219 грн. 18 коп.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Маріуполі Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області основний розмір
пенсій та поштовий збір на її доставку
в сумі 1380 грн. 78 коп. У задоволенні
позовних вимог щодо відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України у м.
Маріуполі суми державної адресної
допомоги в розмірі 4838 грн. 40 коп.
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року.

Не погоджуючись з постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року та на ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року, Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначені рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що між сторонами
проводилися звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком н виробництві або професійним
захворюванням за липень 2011р., серпень
2011р., вересень 2011р., за наслідками яких
складено акти щомісячної звірки за
підписами обох сторін.

Відповідачем також складалися Списки
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не прийнятих до заліку за
вказані періоди.

З акту звірки та списку за липень 2011 р.
вбачається, що відповідачем не
прийнято до заліку суми витрат по
ОСОБА_4 у розмірі - 770 грн. 04 коп., з яких:
сума основного розміру пенсії складає
150 грн., сума щомісячної державної
адресної допомоги -614грн., сума витрат
на виплату та доставку пенсій - 6 грн. 04
коп.; по ОСОБА_5 - 764 грн., з яких: сума
основного розміру пенсії складає 150
грн., сума щомісячної державної
адресної допомоги - 614 грн., сума витрат
на виплату та доставку пенсій -0 грн.; по
ОСОБА_6 539 грн. 02 коп., з яких: сума
основного розміру пенсії складає 150
грн., сума щомісячної державної
адресної допомоги - 384 грн. 80 коп., сума
витрат на виплату та доставку пенсій - 4
грн. 22 коп.

З актів звірки та списків за серпень
2011р., вересень 2011р. вбачається, що
відповідачем не прийняті до заліку
аналогічні суми витрат по ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на виплату та доставку
пенсій, виплату щомісячної державної
адресної допомоги та суми витрат на
виплату та доставку пенсій.

Як вбачається з розрахунку ціни позову,
з 01.07.2011р. по 30.09.2011р. гр. ОСОБА_5, гр.
ОСОБА_4, та гр. ОСОБА_6 виплачувалися
наступні суми коштів: сума основної
пенсії в розмірі 1350 грн., сума поштового
збору на доставку пенсії - 30 грн. 78 коп.,
сума щомісячної державної адресної
допомоги - 4838 грн. 40 коп. Отже, загальна
сума витрат по особових справах
вищезазначених осіб складає 6219 грн. 18
коп.

Предметом спору у даній справі є
відшкодування витрат з виплати і
доставки пенсії та витрати на виплату і
доставку державної адресної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог
щодо відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, а сума витрат пов'язаних з
витратами на доставку адресної
допомоги відшкодуванню не підлягає.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено ст. 21 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 вказаного
Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та законів України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві покладено на Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в смт. Роздольне АР
Крим.

Разом з тим суд касаційної інстанції
вважає, що витрати ПФУ на виплату і
доставку державної адресної допомоги
та підвищення до пенсії, що передбачені
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення», не
підлягають відшкодуванню Фондом,
оскільки такі витрати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та визначеного ст. 21 Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» переліку соціальних
послуг і виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12
червня 2012 року № 21-165а12 та 21 травня 2013
року № 21-129а13.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року та на ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року ґрунтується на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2011 року та на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

О.І.
Гаманко

В.В. Малинін