Справа № 619/5233/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р. Справа № 619/5233/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представників сторін: позивача -
ОСОБА_1, відповідача - Ткаченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3,
Малоданилівської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області на постанову Дергачівського
районного суду Харківської області від
17.01.2014р. по справі №
619/5233/13-а

за позовом ОСОБА_3

до Малоданилівської селищної
ради Дергачівського району
Харківської області, третя особа
ОСОБА_4

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3)
звернувся до Дергачівського районного
суду Харківської області з
адміністративним позовом до
Малоданилівської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області (далі по тексту - відповідач),
третя особа ОСОБА_4 (далі по тексту -
ОСОБА_4) про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Малоданилівської селищної
ради від 08.09.1998 року № 230.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 17.01.2014р. по
справі № 619/5233/13-а позовна заява
задоволена частково.

Визнано незаконним рішення
виконавчого комітету Малоданилівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області від 08.09.1998 року № 230
"Про припинення права користування
земельною ділянкою в АДРЕСА_1 ОСОБА_3".

В іншій частині в задоволенні позову -
відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 17.01.2014р.
змінити та задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції ст.162
КАС України, п.2,10 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 р. №7. Вказує на те, що судом
першої інстанції не було враховано, що
скасування акту та визнання акту
нечинним є різними способами захисту
порушеного права. Вважає, що
оскаржуване рішення виконавчого
комітету Малоданилівської селищної
ради крім того, що визнано незаконним,
повинно бути скасовано.

Відповідач, також не погодившись із
вказаною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
ненадання належної правової оцінки
обставинам справи, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 17.01.2014р.
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає про
порушення судом першої інстанції норм
ст.ст.99, 100, 102 КАС України, ст.ст. 22, 23
Земельного кодексу України. Вказує на
те, що позивачем пропущено строк
звернення до суду, оскільки
оскаржуване рішення було прийнято у 1998
році, а позивач звернувся до суду у 2013
році. Крім того, вважає недоведеним
факт користування позивачем земельною
ділянкою на протязі 1993р. - 2013 р. Також
зазначив, що позивач не набув прав на
вказану земельну ділянку, оскільки
останнім не було одержано акту на право
власності або користування земельною
ділянкою. З огляду на викладене, вважає,
що судом першої інстанції було неповно
з`ясовано обставини, що мають значення
для справи, та стверджує про
відсутність підстав для визнання
незаконним оскаржуваного рішення
виконавчого комітету Малоданилівської
селищної ради.

Відповідач у надісланих до суду
запереченнях на апеляційну скаргу та
його представник у судовому засіданні
просив у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_3 відмовити. Зазначив, що
оскільки рішення органу місцевого
самоврядування є підзаконним
нормативним актом органів місцевого
самоврядування, воно може бути визнано
судом нечинним або неправомірним, тому
посилання позивача на норму п.2
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 р. №7, як підстави для скасування
оскаржуваного рішення є безпідставним.
У наданих в судовому засіданні
письмових поясненнях вказав на те, що
зі змісту договору купівлі-продажу від
29.07.2010 року вбачається, що будівлі не
відчужувались, а отже будівництво вже
розпочалось новим власником, а саме
ОСОБА_4 після укладення договору
купівлі-продажу.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не прибула, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи,
що третя особа по справі належним чином
повідомлена про дату, час та місце
судового розгляду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
адміністративну справу без її участі.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та відповідача,
перевіривши в межах апеляційних скарг
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга відповідача задоволенню не
підлягає, апеляційна скарга позивача
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
08 червня 1993 року виконавчим комітетом
Малоданилівської селищної ради
народних депутатів Дергачівського
району Харківської області було
ухвалено рішення № 239, яким було
виділено позивачу в довічне
успадковане володіння земельну
ділянку площею 1170 кв.м. з земельного
фонду Малоданилівської селищної ради
народних депутатів під індивідуальне
будівництво в АДРЕСА_1. Зазначеним
рішенням було дозволено позивачу
здійснювати будівництво житлового
будинку та господарських будівель на
відповідній земельній ділянці (а.с.4).

18 червня 1993 року у відповідності до
акту представника технічного бюро
Пахомової М.Ю. було здійснено
відведення в натурі земельної ділянки
по АДРЕСА_1(а.с.5).

Поряд з цим було розроблено, погоджено
та затверджено проект забудови
відповідної земельної ділянки (а.с.6-7).

08.09.1998 року виконавчим комітетом
Малоданилівської селищної ради
народних депутатів було прийнято
рішення № 230 «Про припинення права
користування земельною ділянкою в
АДРЕСА_1 позивача ОСОБА_3» (а.с.10).

Згідно із зазначеним рішенням
Виконавчим комітетом було відмінено
рішення № 239 від 08.06.1993 року «Про
надання земельної ділянки для
житлового будівництва ОСОБА_3 в
АДРЕСА_1» та позбавлено позивача права
користування відповідною земельною
ділянкою з підстав, передбачених п. 8 ст.
27 Земельного кодексу України, оскільки
він на протязі 6 років її не
використовував.

Не погоджуючись з рішенням виконавчого
комітету Малоданилівської селищної
ради народних депутатів № 230, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
визнання протиправним та скасування
вказаного рішення.

Відмовляючи в задоволенні частини
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки оскаржуване
рішення визнано судом незаконним,
тобто нечинним, потреби скасовувати
нечинне рішення суд не вбачає.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправним рішення виконавчого
комітету Малоданилівської селищної
ради від 08.09.1998 року № 230, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
давав згоди на припинення користування
земельною ділянкою та не повідомлений
виконавчим комітетом Малоданилівської
селищної ради про прийняте спірного
рішення.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 27 Земельного кодексу України
від 18.12.1990 р. № 561-ХІІ (чинного на час
виникнення спірних відносин)
передбачено випадки, за яких право
користування земельною ділянкою може
бути припинено.

Так, пунктом 8 частини 1 статті 27 ЗК
України встановлено, що право
користування земельною ділянкою чи її
частиною припиняється у разі, зокрема,
невикористання протягом одного року
земельної ділянки, наданої для
сільськогосподарського виробництва, і
протягом двох років - для
несільськогосподарських потреб.

Припинення права користування землею у
випадках, передбачених пунктами 1-8 ч. 1,
ч. 3 ст. 27 ЗК України проводяться у межах
населених пунктів відповідною радою
народних депутатів, за межами
населених пунктів - сільською,
селищною, районною, міською, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район. Припинення права
користування землею у випадках,
передбачених пунктами 5 - 9 частини
першої цієї статті, в разі незгоди
землекористувача провадиться у
судовому порядку (ч.ч.5, 6 ст.27 ЗК
України).

Відповідачем а ні до суду першої, а ні
до суду апеляційної інстанції не
надано доказів повідомлення ОСОБА_3 про
розгляд питання щодо позбавлення його
права користування земельною ділянкою
та які б вказували, що позивач надавав
згоду на припинення права користування
земельною ділянкою.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що при прийнятті
оскаржуваного рішення від 08.09.1998 року №
230 "Про припинення права користування
земельною ділянкою в АДРЕСА_1 ОСОБА_3",
не було враховано думки
землекористувача, щодо припинення його
права користування земельною ділянкою.

Надані позивачем копії повідомлень про
вручення поштових відправлень не є
належними доказами повідомлення
позивача про розгляд вищевказаного
питання та про прийняте рішення,
оскільки в судовому засіданні
представник відповідача в суді
апеляційної інстанції зазначив, що
копії поштових повідомлень, які наявні
в матеріалах справи ( а.с. 33, 37-38)
підтверджують отримання позивачем від
Дергачівського районного відділу
земельних ресурсів вказівки та
протоколу про адміністративне
правопорушення щодо засмічення
земельної ділянки, наданої позивачу в
користування.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне відмітити, що за приписами
ст.27 ЗК України питання припинення
права користування земельною ділянкою
з підстав, визначених пунктом 8 частини1
цієї статті, вирішується відповідною
радою, а не виконавчим комітетом. При
цьому, відповідачем а ні до суду першої
інстанції, а ні до суду апеляційної
інстанції не надано доказів
делегування Радою повноважень
виконавчому щодо прийняття рішень щодо
припинення користування земельними
ділянками.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Відповідач правомірність свого
рішення від 08.09.1998 року належним чином
не довів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
виконачий комітет Малоданилівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області при прийнятті
рішення від 08.09.1998 року № 230 "Про
припинення права користування
земельною ділянкою в АДРЕСА_1 ОСОБА_3",
діяв не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно п. 10 ч. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від 21
травня 1997 року № 280/97-ВР, акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законом України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про незаконність
спірного рішення виконавчого комітету
Малоданилівської селищної ради.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги відповідача про
пропущення ОСОБА_3 строку звернення до
суду з даним позовом, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Матеріалами справи підтверджено,
позивач звернувся до суду з даним
позовом 10.10.2013 року, про що свідчить
вхідний штамп Дергачівського
районного суду Харківської області
(а.с.2).

При цьому, слід відмітити, що в
матеріалах справи відсутні докази
обізнаності ОСОБА_3 про прийняте
відповідачем рішення № 230 від 08.09.1998
року раніше, ніж зазначає позивач - в
серпні 2013 року, а тому пропущення
строку ОСОБА_3 для звернення до суду не
вбачається.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з доводами суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовної вимоги ОСОБА_3 щодо скасування
оскаржуваного рішення №230, враховуючи
наступне.

Відповідно до абзацу 8 п.п. 10.2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 р. №7, у разі визнання
акта незаконним, суд повинен скасувати
його, якщо він є актом індивідуальної
дії, або визнати нечинним, якщо він є
нормативно-правовим актом, про що
зазначити у резолютивній частині
постанови.

З огляду на викладене, беручи до уваги
встановлену судом першої інстанції та
підтверджену судом апеляційної
інстанції протиправність рішення
виконавчого комітету Малоданилівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області № 230 від 08.09.1998
року, колегія суддів вважає, що дане
рішення повинно бути не лише визнано
незаконним, а й скасоване.

Згідно з ч.2 ст.205 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може
прийняти нову постанову, якою суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Дергачівського районного
суду Харківської області від 17.01.2014р. по
справі № 619/5233/13-а прийнята з
порушенням норм процесуального права,
а тому в силу приписів ч.1 ст.198, п. 4 ч.1
ст.202 КАС України підлягає скасуванню в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо скасування рішення
виконавчого комітету Малоданилівської
селищної ради № 230 від 08.09.1998 року, з
прийняттям нової постанови про
задоволення цієї частини позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Малоданилівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області залишити без
задоволення.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 17.01.2014р. по
справі №619/5233/13-а скасувати
в частині відмови в задоволенні позову.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_3 до
Малоданилівської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області, третя особа: ОСОБА_4, про
скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Малоданилівської селищної
ради Дергачівського району
Харківської області від 08.09.1998 року № 230
"Про припинення права користування
земельною ділянкою в АДРЕСА_1 ОСОБА_3".

В іншій частині постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 17.01.2014р. по
справі № 619/5233/13-а залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 17.03.2014 р.