Справа № 755/31832/13-а(2а/755/602/13)
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції:Яровенко Н.О.
Суддя-доповідач:Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 24 грудня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві,
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання дій протиправними,
визнання нечинним наказу та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 24 грудня 2013 року
позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу на оскаржувану ухвалу, в якій
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким направити справу для
продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулась до суду з вимогами,
а саме:

- про визнання дій МВС України щодо
невнесення в Подання МВС України про
призначення позивачу пенсії від 15.02.2013
року №1728 відомостей (розрахунків) щодо
середнього розміру фактичних виплат за
аналогічною посадою в тому органі, з
якого позивач був відряджений, за
календарний місяць, який передує даті
звільнення із служби позивача;
зобов'язання МВС України вчинити певні
дії;

- визнання протиправними дії
МВС України щодо зазначення
неправильної вислуги років позивачу у
Поданні МВС України про призначення
позивачу пенсії від 15.02.2013 року №1728;

- визнання нечинним наказ МВС
України про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ України від
29.12.2012 року №1159 о/с, у частині
неправильного зазначення вислуги
років, в якому вислуга років для
призначення пенсії складає 27 років 10
місяців 26 днів, на якому відсутній
підпис позивача про ознайомлення, і
зміни до якого були внесені після
розірвання трудових відносин з
позивачем.

Решта ж позовних вимог, стосується
визнання протиправних дій ГУПФ України
в місті Києві та зобов'язання даного
відповідача вчинити певні дії, зокрема
провести перерахунок пенсії.

Вважаючи, наведенні вимоги такими, що
підсудні Окружному адміністративному
суду м. Києва, місцевим загальним судом
прийнято рішення щодо повернення даної
позовної заяви позивачу.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є вірною з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першої ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 4
цього Кодексу юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з частинами першою та другою ст.
17 Кодексу юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, зокрема на
спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Публічною службою є діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування (п. 15 ч. 1 ст. 3
КАС України).

Враховуючи приведені норми, а також
встановлені судом обставини, зокрема
те, що позивач перебував на службі в
органах внутрішніх справ, колегія
суддів доходить висновку, що спірні
правовідносини безпосередньо
пов'язані з порядком звільнення з
публічної служби, а тому спір належить
розглядати саме в межах
адміністративного судочинства.

При цьому, необхідно звернути увагу на
дотримання позивачем правил
предметної підсудності, відповідно до
яких адміністративні справи, у яких
однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам, підсудні
окружним адміністративним судам (п. 1 ч.
2 ст. 18 КАС України).

Таким чином, підсумовуючи наведене з
урахуванням частини першої ст. 21 КАС
України, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
підсудності вказаних вище вимог
Окружному адміністративному суду
міста Києва.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 199, 204, 206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 24 грудня
2013 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.