Справа № 569/22268/13-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"24" березня 2014 р.
Справа № 569/22268/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "21" січня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головнго управління юстиції у
Рівненській області (відділ
примусового виконання рішень) про
визнання незаконною та скасування
постанови органу ДВС ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління державної виконавчої
служби Головнго управління юстиції у
Рівненській області, у якому просив
визнати протиправною і скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 29.05.2013 року з
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 11791 про зобов'язання
виконкому Рівненської міської ради
включити ОСОБА_3 до поіменного списку
громадян, яким надаються квартири, що
придбані Державною іпотечною
установою у м. Рівне у житловому
будинку.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 21 січня 2014 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову суду та прийняти нову про
задоволення його позовних вимог.

Апелянт зазначив, що суд першої
інстанції не врахував, що при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження відповідач передчасно, не
здійснивши всі необхідні заходи щодо
примусового виконання рішення суду
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження", дійшов
висновку про закінчення виконавчого
провадження. Вважає, що державним
виконавцем не у повному обсязі
здійсненні надані йому ст.ст. 1, 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
повноваження щодо повного та
своєчасного виконання рішення суду.

Позивач та представник відповідача в
засідання суду не з'явились, хоча про
дату, час та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином, про що свідчать повідомлення про
вручення сторонам рекомендованою
кореспонденцією судових повісток та
копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах, передбачених статтею 195 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ч. 1 ст. 17 Закону, примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 21.01.2013 року на
виконання у відділ примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Рівненській області надійшов
виконавчий лист Рівненського міського
суду № 2-7111/11 від 05.03.2012 року про
зобов'язання виконкому Рівненської
міської ради включити ОСОБА_3 до
поіменного списку громадян, яким
надаються квартири, що придбані
Державною іпотечною установою у м.
Рівне у житловому будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В порядку ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», 25 січня 2013 року
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Рівненській області у відповідності
до ст.ст. 17, 18, 19, 25 Закону України «Про
виконавче провадження», постановою
відкрито виконавче провадження та
вказаною постановою боржнику надано
строк для добровільного виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження 21.01.2013 року
була направлена сторонам виконавчого
провадження, однак, у встановлений для
добровільного виконання строк
боржником рішення суду виконано не
було.

Загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення встановлені статтею 75 Закону
України "Про виконавче провадження".

Так, частина 1 вказаної статті
передбачає, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

Частина 2, 3 статті 75 Закону встановлює,
що у разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону. У
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до ст. 89 Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
на вимогу постанови державного
виконавця про добровільне виконання
судового рішення виконавчий комітет
Рівненської міської ради повідомив про
неможливість виконання даного рішення,
у зв'язку з втратою чинності постанови
КМУ від 23.09.2009 року № 1037 «Про розподіл
квартир, що придбані Державною
іпотечною установою». Відділом ПВР
УДВС ГУЮ у Рівненській області до
Рівненського міського суду було подано
заяву про встановлення способу і
порядку виконання рішення суду № 2-7111/11
та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про
виконавче провадження» 06.02.2013 винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження, копії якої направлені
сторонам виконавчого провадження. В
задоволені даної заяви Рівненський
міський суд ухвалою у справі № 6/569/202/13
від 16.04.2013 року відмовив, ухвала
винесена за участю сторін, вступила в
законну силу, і є чинною.

В порядку ч. 5 ст. 39 ЗУ «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову 18.04.2013р. про
поновлення виконавчого провадження.
Копії постанови направлені сторонам
виконавчого провадження.

Державним виконавцем, в ході
примусового виконання рішення суду
встановлено, що рішення суду боржником
не виконано, в зв'язку з чим 23.04.2013 року
на виконання вимог ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду в розмірі 680
грн. А станом на 14.05.2013 року рішення суду
так і не було виконано. У зв'язку з цим,
відповідно ст. ст.75,89 Закону, державним
виконавцем повторно винесено
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду в розмірі 1 360
грн. 29.05.2013 Року та направлено подання
до Рівненського МВ УМВС в Рівненській
області про притягнення до
кримінальної відповідальності
посадових" осіб Рівненської міської
ради. 29.05.2013 року постановою державного
виконавця завершено виконавче
провадження у відповідності до п. 11 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», про що повідомлено
сторони виконавчого провадження
відповідно до вимог Закону.

Колегія суддв погоджується з висновком
суду першої інстанції, що державний
виконавець при виконання вказаного
виконавчого провадження в повному
передбаченому законом обсязі
використав надані йому права і не
допускав у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб та з у відповідності із
вимогами чинного законодавства, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні усіх
обставин справи в їх сукупності. Судом
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "21" січня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу: Управління державної
виконавчої служби Головнго управління
юстиції у Рівненській області (відділ
примусового виконання рішень)
вул.Замкова,22а,м.Рівне,33000

4-третій особі: - ,