Справа № 817/4546/13-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гудима
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"19" березня 2014 р.
Справа № 817/4546/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" січня 2014
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спілка"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 позов
задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області за
№ від 12.12.2013 року, згідно з яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Спілка" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на 211118 грн., з яких 186077 грн. -
основний платіж і 25041 грн. - штрафні
(фінансові) санкції та за № від
12.12.2013 року, згідно з яким ТОВ "Спілка"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 212625
грн., з яких 170100 грн. - основний платіж і
42525 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Присуджено на користь позивача
судовий збір у розмірі 458,80 грн.

Не погоджуючись з ухваленою судом
першої інстанції постановою,
відповідач у справі подав апеляційну
скаргу, в якій просить за результатами
розгляду скарги прийняти нове
процесуальне рішення, яким постанову
скасувати та в позові відмовити. В
апеляційній скарзі, зокрема вказує про
відсутність документально
підтвердженого факту переміщення
продукції для ТОВ "Спілка" від ПП
"ЕВТ-Центр".

Відповідно до положень ст.197 КАСУ
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування
норм матеріального і процесуального
права, дослідивши доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
відсутні підстави для її задоволення з
огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спілка» звернулося
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у
м.Рівному) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 12.12.2013 року.

Окружним судом встановлено, що 28.11.1996
року державним реєстратором
виконавчого комітету Рівненської
міської ради ТОВ «Спілка»
зареєстровано юридичною особою, що
підтверджується копіями Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1
а.с.11-12), свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи (том 1 а.с.9)
та довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України №805424 (том 1 а.с.10).

Згідно з відомостями, що містяться в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій, основними
видами діяльності ТОВ «Спілка» за
КВЕД-2010 є оптова торгівля м'ясом і
м'ясними продуктами; виробництво
м'ясних продуктів; неспеціалізована
оптова торгівля продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами.

Матеріали справи свідчать, що в період
з 21.11.2013 року по 27.11.2013 року ДПІ у
м.Рівному на підставі наказу №519 від
21.11.2013 року (том 1 а.с.247-248) та направлень
на перевірку №1098-17-16-22-01 та №1097/17-16-22-01
від 21.11.2013 року (том 1 а.с.249-250) проведено
виїзну позапланову перевірку ТОВ
«Спілка» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні взаєморозрахунків з ПП
«ЕВТ-Центр» за період з 01.10.2011 року по
30.09.2012 року, за результатами якої
складено акт від 02.12.2013 року за
№875/17-16-22-01/23305481 (том 1 а.с.13-30).

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 12.12.2013 року, яким ТОВ
«Спілка» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 211118 грн., в т.ч. 186077 грн. за
основним платежем та 25041 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями (том 1
а.с.31);

- № від 12.12.2013 року, яким ТОВ
«Спілка» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 212625
грн., в т.ч. 170100 грн. за основним платежем
та 42525 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (том 1 а.с.32).

Слід зазначити, що податкове
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
базується на висновках податкового
органу про безпідставне віднесення
вартості отриманого від ПП «ЕВТ-Центр»
товару на загальну суму 850501 грн. до
валових витрат 2011 року та 2012 року, у
зв'язку з чим ТОВ «Спілка» занижено
податок на прибуток підприємств за 2011 і
2012 роки на загальну суму 186077 грн., в т.ч.
за ІІ-IV квартал 2011 року на суму 85913 грн.,
за І квартал 2012 року - на суму 19530 грн., за
ІІ квартал 2012 року - на суму 36259 грн. та
за ІІІ квартал 2012 року - на суму 44675 грн.

Вказані висновки зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарських операцій ТОВ «Спілка» з
ПП «ЕВТ-Центр» та ґрунтуються на
порушеннях позивачем вимог п.44.1 ст.44,
пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України.

В акті перевірки від 02.12.2013 року
зафіксовано, що ТОВ «Спілка» не надано
документів, що підтверджують
транспортування, доручень на отримання
уповноваженою особою товару, у зв'язку
з чим податковий орган дійшов висновку,
що позивачем в порушення вимог
Податкового кодексу України
сформовано витрати по безтоварним
операціям з ПП «ЕВТ-Центр», оскільки
дії з перерахування постачальнику
коштів за товари відбувалося без
фактичного їх отримання та переходу
права власності на них.

З вказаними висновками податкового
органу апеляційний суд не погоджується
з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
10.01.2011 року між позивачем (Покупець) та
ПП «ЕВТ-Центр» (Продавець) укладено
договір поставки товарів, відповідно
до умов якого Продавець передає, а
Покупець бере зобов'язання прийняти у
власність товари і оплатити їх
вартість згідно з накладними, що
додаються до угоди і є його невід'ємною
частиною (том 1 а.с.34-35).

Матеріали справи свідчать, що 10.09.2008
року державним реєстратором
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації Львівської області ПП
«ЕВТ-Центр» зареєстроване юридичною
особою, що підтверджується копіями
Довідки з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи (том 1 а.с.36-37). Згідно з
даними Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
видами діяльності ПП «ЕВТ-Центр» за
КВЕД є виробництво м'яса свійської
птиці та кролів; оптова торгівля м'ясом
та м'ясопродуктами; розведення птиці;
виробництво готових кормів для тварин,
що утримуються на фермах; оптова
торгівля молочними продуктами, яйцями,
олією, тваринним маслом та жирами,
посередництво в торгівлі
сільськогосподарською сировиною,
живими тваринами, текстильною
сировиною та напівфабрикатами. ПП
«ЕВТ-Центр» є платником податку на
додану вартість, що підтверджується
копією свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
№100141163 від 24.09.2008 року (том 1 а.с.38).

На виконання умов договору від 10.01.2011
року, ПП «ЕВТ-Центр» в період жовтень 2011
року- серпень 2012 року поставило
позивачу товар (тушки бройлера, голови
курячі, серце охолоджене вагове, лапи
курячі, шиї курячі, шлунки охолоджені)
на загальну суму 1020602 грн.(без
ПДВ), що підтверджується видатковими
накладними
(том1а.с.39,41,43,45,47,50,61,65,69,73),подат.
накладними (том1а.с.40,42,44,46,41,62,66,70,74) та
прибутковими ордерами (том 2 а.с.33,36).

Відповідно до п.4.1 договору від 10.01.2011
року (том 1 а.с.34) доставка придбаного
товару на склад позивача здійснювалася
ПП «ЕВТ-Центр» (Продавцем). Окружним
судом встановлено, що доставка товару,
придбаного на підставі видаткової
накладної №40 від 25.04.2012 року,
здійснювалася власними силами ТОВ
«Спілка», що підтверджується копіями
наказу про відрядження №43 від 25.04.2012
року, звіту про використання коштів,
виданих на відрядження під звіт №9 від
26.04.2012 року, подорожнього листа №091 від
25.04.2012 року, товарно-транспортної
накладної від 25.04.2012 року, договору
найму транспортного засобу від 30.11.2011
року, акту прийому-передачі
транспортного засобу від 30.11.2011 року
(том 1 а.с.52-61) та книги обліку
довіреностей на 2011-2013 роки (том 2 а.с.31-32).

Оплата за поставлені
товарно-матеріальні цінності
здійснювалася позивачем в
безготівковій формі, про що свідчать
платіжні доручення (том 1 а.с.77-102). Актом
перевірки від 02.12.2013 року зафіксовано,
що станом на 30.09.2012 року у ТОВ «Спілка»
по взаєморозрахунках з ПП «ЕВТ-Центр»
заборгованість відсутня (ст.5 акта).

На підставі отриманих видаткових
накладних позивачем включено вартість
отриманих від ПП «ЕВТ-Центр»
товарно-матеріальних цінностей до
складу витрат ІІ-IV кварталу 2011 року, І,
ІІ та ІІІ кварталів 2012 року (том 1
а.с.221-237).

Згідно з пп.4.1.27 п. 4.1 ст.4 Податкового
кодексу України витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, інших витрат, крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу ( п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України ).

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку та витрати
банківських установ ( пп.138.1.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України).

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пункт 139.1 ст.139 Податкового кодексу
України встановлює вичерпний перелік
витрат платника податку, що не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку. Серед таких
обмежень витрати на придбання м'яса
курки та її частин, які були виключенні
відповідачем зі складу витрат
позивача, відсутні. Крім того,
відповідно до п.140.5 ст.140 Податкового
кодексу України встановлення
додаткових обмежень щодо складу
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999
року (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Видаткові накладні, податкові
накладні, розрахункові документи, які
знаходяться у справі, в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин)
та Положення №168/704 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), є первинними
документами, та мають всі необхідні
встановлені законом обов'язкові
реквізити, містять найменування
продавця та покупця, обсяг
поставленого товару, підписи
уповноважених представників сторін та
відбитки печаток товариств. Дані
первинні документи дають змогу
визначити зміст і обсяг господарської
операції; одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що мають
можливість ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Доказів того,
що дані документи не місять всіх
необхідних реквізитів та не мають
юридичної сили, відповідачем суду не
надано. Твердження податкового органу
про відсутність у видаткових накладних
номерів, дат та прізвища осіб, які
отримували товар, спростовуються
долученими до матеріалів справи
копіями видаткових накладних та
інформацією, викладеною в табличній
формі на ст.4 акту перевірки із
зазначенням номерів, і дат видаткових
накладних позивача, що перевірялися.

Рух активів у процесі здійснення
позивачем господарських операцій з ПП
«ЕВТ-Центр» підтверджується
матеріалами справи.

Судом також встановлено, що на момент
існування господарських правовідносин
між позивачем та ПП «ЕВТ-Центр»,
останній мав цивільну правоздатність,
чинну державну реєстрацію і не був
позбавлений права укладати угоди у
відповідності до вимог діючого
законодавства та був платником ПДВ (том
1 а.с.36-38).

На думку суду, відповідачем
безпідставно розширено ряд документів
(доказів), якими повинен
підтверджуватись факт поставки товару,
зокрема, в акті зазначено, що для
перевірки не надано документів, які
підтверджували б транспортування
товару та вантажно-розвантажувальні
роботи, за винятком
товарно-транспортної накладної від
25.04.2012 року. Суд вважає таку вимогу
податкового органу безпідставною, з
огляду на таке.

Відповідно до наказу Міністерства
транспорту України "Про затвердження
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
Україні"№363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна накладна - це
необхідний юридичний документ для всіх
учасників транспортного процесу, а
учасниками транспортного процесу є
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, перевізники та
особи, що здійснюють вантажні і (або)
складські операції з вантажем.
Вказаний нормативно-правовий акт
визначає, як вантажовідправника -
фізичну або юридичну особу, що подає
перевізнику вантаж для перевезення, а
як вантажоодержувача - фізичну або
юридичну особа, що здійснює приймання
вантажів, оформлення
товарно-транспортних документів та
розвантаження транспортних засобів у
встановленому порядку.

Оскільки податковим органом в ході
перевірки не було встановлено, що саме
позивач повинен був здійснювати
розвантаження товару, або оплачувати
вартість його поставки, тобто був
вантажоодержувачем за умовами
відповідних правочинів перевезення, як
і не було встановлено, що ПП «ЕВТ-Центр»
передавало призначений для ТОВ
«Спілка» товар будь-якій транспортній
організації для перевезення і,
відповідно, був вантажовідправником,
то суд попередньої інстанції дійшов
правильного висновку, що відсутність у
документообігу позивача
товарно-транспортних накладних, при
наявності інших документів, якими
підтверджено факт приймання
товарно-матеріальних цінностей, не
може спростовувати факту придбання
позивачем у даного контрагента
товарно-матеріальних цінностей і
свідчити про нереальність
господарських операцій.

Одночасно судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що
оборотно-сальдові відомості по рахунку
631 (том 2 а.с.19-24) оборотно-сальдові
відомості по рахунку 281 (том 2 а.с.25-30),
копії фіскальних чеків, видаткових,
податкових накладних за період
жовтень, грудень 2011 року, січень,
квітень, травень, липень та серпень 2012
року, довіреностей на отримання ТМЦ,
виписок по рахунках, прибуткових
ордерів, актів порізки курячої
продукції (том 2 а.с.41-250, том 3 а.с.1-135),
експлуатаційний дозвіл для
потужностей (об'єктів) з виробництва,
переробки або реалізації харчових
продуктів №17-18-10 від 15.06.2010 року (том 1
а.с.103), свідчать про подальшу
реалізацію позивачем придбаної у ПП
«ЕВТ-Центр» м'ясної продукції
контрагентам, зокрема:
Заготівельно-виробничому підприємству
«Таврида» Сарненської райспожиспілки,
КП Їдальня №20 Рівненської обласної
ради, ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ТзОВ СП
«Славіом», ТзОВ «Епіцентр К» та ін.

Із справи вбачається, що за
результатами даних операцій позивачем
сформовано податкові зобов'язання з
ціни продажу реалізованого товару у
відповідних податкових періодах, що
підтверджується податковими
деклараціями з ПДВ за жовтень, грудень
2011 року, січень, квітень, липень та
серпень 2012 року з реєстром виданих та
отриманих податкових накладних (том 1
а.с.129-219).

Встановлені судом обставини в їх
сукупності свідчать про товарність і
реальність здійснення господарських
операцій між ТОВ «Спілка» та ПП
«ЕВТ-Центр», подальшу реалізацію
позивачем придбаних
товарно-матеріальних цінностей, що
підтверджують рух активів у процесі
здійснення господарських операцій з
даним контрагентом. Докази того, що
товар, придбаний ТОВ «Спілка» у ПП
«ЕВТ-Центр», з іншою метою, ніж
використання його у власній
господарській діяльності, в матеріалах
справи відсутні.

Як вважає апеляційний суд, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що у податкового органу відсутні
правові підстави для висновків про
порушення ТОВ «Спілка» вимог п.44.1 ст.44,
пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, а тому
збільшення відповідачем позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 211118 грн., в
т.ч. 186077 грн. за основним платежем та 25041
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, визначене податковим
повідомленням-рішенням № від
12.12.2013 року, - безпідставне та
протиправне.

Колегія суддів наголошує, що особа не
може нести відповідальності за
неправомірні дії інших осіб (за умови
необізнаності щодо їх протиправної
поведінки). Відповідачем не
встановлено обізнаності позивача щодо
можливих дефектів у правовому статусі
його контрагента (відсутність за
місцем знаходженням).

Окрім того, практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" №3477-IV
від 23.02.2006 р., є джерелом права, свідчить
про те, що якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (Рішення Європейського Суду
від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти
України"). Вказане узгоджується з
конституційним принципом
індивідуальності юридичної
відповідальності.

У справі відсутні докази докази, що ТОВ
«Спілка» і ПП «ЕВТ-Центр» під час
укладання договорів завідомо (з прямим
або непрямим умислом) діяли всупереч
інтересам держави і суспільства суду
податковим органом не надано, а також
відповідний вирок суду щодо посадових
осіб позивача чи ПП «ЕВТ-Центр»,
постановленого у кримінальній справі
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння ним, тощо.

Посилання відповідача на довідку про
встановлення фактичного
місцезнаходження №3365/07-31 від 19.11.2012
року та акт обстеження юридичної особи
ПП «ЕВТ-Центр» №1/19-0 від 16.11.2012 року (том
2 а.с.1-3), відповідно до яких ПП
«ЕВТ-Центр» не знаходиться за
юридичною адресою, судом до уваги не
беруться, оскільки як свідчать
матеріали справи, господарські
операції позивача з ПП «ЕВТ-Центр» мали
місце в період з січня 2011 року по
серпень 2012 року включно, а не в
листопаді 2012 року, коли податковим
органом встановлено відсутність ПП
«ЕВТ-Центр» за місцезнаходженням.

Суд також критично оцінює твердження
податкового органу про відсутність у
ПП «ЕВТ-Центр» власних трудових
ресурсів, економічних потужностей для
виконання господарських зобов'язань
(земельних ділянок, транспортних
засобів). Такі обставини не можуть бути
доказом неспроможності виконання тих
чи інших господарських операцій з
огляду на відсутність законодавчого
обмеження щодо використання у
господарській діяльності лише власних
основних та транспортних засобів, як і
найманої праці шляхом укладення
трудових, а не цивільно-правових
договорів, і тому вони не можуть бути
підставою для висновків про порушення
вимог податкового законодавства
позивачем, оскільки не залежать від
волі останнього.

Одночасно суд відхиляє посилання
представника відповідача на
відсутність у ПП «ЕВТ-Центр»
транспортних засобів як доказ на
підтвердження безтоварності операцій,
так як зміст довідки Кам'янка-Бузького
ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській
області №574 від 27.11.2012 року (том 2 а.с.6),
на яку посилається відповідач,
свідчить, що у період з 18.05.2010 року по
27.09.2012 року (тобто в період здійснення
господарських операцій з позивачем) у
ПП «ЕВТ-Центр» перебував у власності
автомобіль Mercedes-Benz 410D д.н. НОМЕР_1, що, на
думку суду, підтверджує можливість ПП
«ЕВТ-Центр» здійснювати доставку
товару власним автомобілем та поряд з
цим не виключає одночасного здійснення
такої поставки і іншими транспортними
засобами, зокрема на підставі
цивільно-правових договорів.

Підсумовуючи вищенаведене, слід
вказати що вчинені ТОВ «Спілка»
господарські операції з ПП «ЕВТ-Центр»
не викликають сумніву в їх реальності,
товарності та відповідності дійсному
економічному змісту і є пов'язаними з
господарською діяльністю позивача за
КВЕД-2010.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
твердження податкового органу про
безтоварність операцій позивача з ПП
«ЕВТ-Центр» та про порушення ТОВ
«Спілка» вимог п.44.1 ст.44, пп.138.1.1 п.138.1,
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України спростовуються
наявними у справі доказами.

Судова колегія, розділяючи думку суду
попередньої інстанції, вважає, що
податкове повідомлення-рішення №
від 12.12.2013 року не відповідає критеріям
правомірності, а тому є протиправним і
таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
року необхідно зазначити таке.

Дане податкове повідомлення-рішення
базується на висновках податкового
органу про заниження ТОВ «Спілка»
податку на додану вартість на загальну
суму 170000 грн., в т.ч. за жовтень 2011 року
на суму 36512 грн., грудень 2011 року - 38194
грн., січень 2012 року - 18600 грн., квітень 2012
року - 34532 грн., липень 2012 року - 27815 грн.
та серпень 2012 року - 14447 грн.

Вказані висновки зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарської операції ТОВ «Спілка» і
ПП «ЕВТ-Центр» та ґрунтуються на
порушеннях позивачем вимог п.44.1 ст.44,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України.

Такі висновки колегія суддів вважає
помилковими з врахуванням наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу (пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з приписами ст. 196 ПК України
серед даного переліку операції, які не
є об"єктом оподаткування, операції з
придбання товарно-матеріальних
цінностей (товарів продовольчої групи)
відсутні. А тому суд вважає, що підстави
для виключення зі складу податкового
кредиту позивача сум ПДВ, сплачених
останнім для ПП «ЕВТ-Центр» в ціні
придбаного товару, у відповідача
відсутні, оскільки отримання такого
товару за договорами поставки не
суперечить чинному законодавству, та є
таким, що спрямоване на отримання
доходів, а отже належить до
господарської діяльності ТОВ «Спілка»
в розумінні податкового законодавства.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПКУкраїни).

Згідно з п. 198.4 ст.198 Податкового кодексу
України якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні (том 1 а.с.40,42,44,46,41,62,66,70,74),
виписані ПП «ЕВТ-Центр» для ТОВ
«Спілка», містять всі необхідні
обов'язкові реквізити.

Як вважає суд апеляційної інстанції,
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит по отриманих
позивачем від ПП «ЕВТ-Центр»
товарно-матеріальних цінностях в
період з жовтня 2011 року по серпень 2012
року та належним чином відображено в
податкових деклараціях з ПДВ за
жовтень, грудень 2011 року, січень,
квітень, липень та серпень 2012 року, в
т.ч. в реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних, що не
заперечується відповідачем.

Оскільки судом встановлено
достовірність підтвердження
фактичності здійснення господарських
операцій позивача з його контрагентом,
фактичної сплати податку на додану
вартість та його сум, то у суду відсутні
правові підстави вважати
неправомірним віднесення позивачем
такого податку до складу податкового
кредиту у відповідних періодах.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення ПП «ЕВТ-Центр»
податкової дисципліни та правил
здійснення господарської діяльності
(як-то: відсутність за
місцезнаходженням, відсутність
транспортних засобів, основних фондів,
складських приміщень тощо) не можуть
бути підставою для позбавлення
добросовісного платника податків ТОВ
«Спілка» права на податковий кредит з
податку на додану вартість.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності. будь-яких

Таким чином, результати перевірки
контрагента позивача, контрагентів
контрагента, наявність та/або
відсутність контрагента за
зареєстрованим місцезнаходженням,
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності,
відсутність власних основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, наявність або відсутність
порушених кримінальних справ,
пояснення осіб не можуть впливати на
право позивача щодо формування складу
витрат операційної діяльності та
податкового кредиту, оскільки наявними
у справі доказами підтверджуються
обставини щодо фактичного виконання
спірних господарських операцій.

За таких обставин, суд вважає, висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України безпідставним, а податкове
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
року, згідно з яким ТОВ «Спілка»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 212625 грн., в т.ч. 170100 грн.
за основним платежем та 42525 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями -
протиправним і таким, що підлягає
скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач при прийнятті
податкових повідомлень-рішень №
та № від 12.12.2013 року, діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не в
спосіб, визначений чинним
законодавством, а тому вказані
податкові повідомлення-рішення є
протиправними, такими, що прийняті без
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень, і
підлягають скасуванню.

Судова колегія вважає, що відповідач як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень №
та № від 12.12.2013 року.

Підсумовуючи вищевикладене, слід
вказати, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Підстави для скасування постанови
відсутні, а тому апеляційний суд
залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"27" січня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спілка" вул.Київська
, 98-А,м.Рівне,33000

3- відповідачу Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,