Справа № 2а-5216/09/2270
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/81183/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2011 року
та постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 року
по справі № 2-а-5216/09/2270 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» до
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2009 року Відкрите акціонерне
товариство «Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» звернулось до
суду з позовною заявою до
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 02.12.2008 року
№/0 в частині зменшення
підприємству суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 77344,00 грн. за серпень 2008
року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2011 року у даній справі позов
задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення від 02
грудня 2008 року № /0. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено виїзну позапланову
перевірку з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника податку
за серпень 2008 року. За наслідками
перевірки було прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення 02
грудня 2008 року № /0, яким
позивачеві зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за серпень 2008 року у розмірі
77344,00 грн. по господарських операціях з
продажу щебеневої продукції для ТОВ
«Український граніт», які, на думку
контролюючого органу, були здійснені
за цінами нижчими від цін, які діяли на
ринку реалізації ідентичних товарів.

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

За правилами п. 4.1 ст. 4 Закону України
від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР)
база оподаткування операцій з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), що включаються
до ціни товарів (послуг) згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком ПДВ, а також
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Пунктом 1.18 ст. 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що звичайні ціни
розуміються та застосовуються за
правилами, визначеними пунктом 1.20
статті 1 Закону України від 28.12.1994 року
№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон №334/94-ВР).

Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону №
334/94-ВР якщо цим пунктом не встановлено
інше, звичайною вважається ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Як вбачається з матеріалів справи,
основним покупцем щебеневої продукції
позивача у 2008 році є ТОВ «Український
граніт». 01 січня 2008 року позивач та ТОВ
«Український граніт" уклали дилерський
договір №1 терміном до 31 грудня 2008 року,
відповідно до п.1.1 якого позивач надав
партнеру (ТОВ «Український граніт»)
невиняткові права на поширення на
території України, Російської
Федерації, Білорусії, Польщі продукції
позивача, а також право іменувати себе
«офіційний дилер ВАТ
«Старокостянтинівський спецкар'єр». За
умовами дилерського договору, позивач
поставляє партнеру продукцію за
партнерськими (оптовими) цінами, а
партнер (ТОВ «Український граніт») в
усіх рекламних та інформаційних
матеріалах щодо продукції позивача,
договорах реалізації продукції
зобов'язаний посилатись на ВАТ
«Старокостянтинівський спецкар'єр», як
на виробника продукції.

Рішенням спостережної ради ВАТ
«Старокостянтинівський спецкар'єр»
від 30 грудня 2007 року та наказом
позивача №293 від 31 грудня 2007 року
встановлені оптові та роздрібні ціни
на щебеневу продукцію на 2008 рік.

Наявні в матеріалах справи докази,
зокрема, акт виїзної позапланової
перевірки, податкові та видаткові
накладні, свідчать, що саме за оптовими
цінами та оптовими партіями позивач
реалізовував щебеневу продукцію в 2008
році своєму дилеру - ТОВ «Український
граніт».

Уклавши договір №01/08-П від 1 січня 2008
року, позивач та ТОВ «Український
граніт» встановили ціну щебеневої
продукції на рівні оптової ціни,
встановленої позивачем.

Отже, ціна щебеневої продукції,
визначена позивачем та його
контрагентом (ТОВ «Український
граніт») в договорі №01/08-П від 01 січня
2008 року та додатку до нього, вважається
звичайною. Умови продажу щебеневої
продукції її виробником (позивачем)
оптовими партіями ТОВ «Український
граніт», яке є дилером виробника, не
можуть бути співставними до умов
продажу такої продукції дилером у
невеликих обсягах за роздрібними
цінами, оскільки ціни виробника
продукції не є співставними з цінами
господарюючого суб'єкта, який,
придбавши продукцію у виробника,
продає її іншим покупцям.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2011 року
та постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 року
по справі № 2-а-5216/09/2270 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.