Справа № 522/79/14-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/79/14-а
Провадження № 2-а/522/5/14
У Х В А Л А

Іменем України

„11" березня 2014 року

Приморський районний суд міста Одеси
як адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Погрібного
С.О.

за секретаря судового засідання -
Малини-Муравенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
питання про дотримання правил
підсудності у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
про визнання акту про нещасний випадок
на виробництві, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, просив встановити факт того,
що з ним 3 липня 1986 року трапився
нещасний випадок на виробництві та
визнати дійсним акт про нещасний
випадок на виробництві від 04 липня 1986
року.

В судовому представник Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одесі надав
суду клопотання про закриття
провадження по справі, посилаючись на
те, що вказана справа не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Позивач у судовому засіданні наполягав
на продовженні розгляду справи у
порядку адміністративного
судочинства.

Вислухавши пояснення позивача та
представника Відділення, дослідивши
заяву, додані матеріали, суд дійшов
такого висновку.

Позивач звернувся до суду в порядку
адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності до п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
при застосуванні п. 3 ст. 273 ЦПК, яким
передбачено встановлення каліцтва на
виробництві або у зв'язку з виконанням
державних чи громадських обов'язків,
якщо це потрібно для призначення
пенсії або одержання допомоги по
соціальному страхуванню, судам слід
мати на увазі, що з дня введення в дію
Закону України "Про охорону праці" (з 24
листопада 1992 року) справи про
встановлення таких фактів не
розглядаються в порядку окремого
провадження. Питання, пов'язані із
встановленням факту каліцтва на
виробництві, коли виникає з приводу
цього спір, а також, якщо при каліцтві в
зв'язку з виконанням державних чи
громадських обов'язків пенсія
призначається особам, які внаслідок
цього стали інвалідами, вирішуються в
порядку встановленому для розгляду
трудових спорів.

Згідно із п. 9 постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», завданням страхування від
нещасних випадків на виробництві
відповідно до статті 1 Закону України
від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" є проведення
профілактичних заходів, спрямованих на
усунення шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, запобігання
нещасним випадкам на виробництві,
професійним захворюванням та іншим
випадкам загрози здоров'ю
застрахованих, викликаним умовами
праці; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілих від
нещасних випадків або професійного
захворювання на виробництві;
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини, надання їм соціальних послуг у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також
у разі смерті здійснення страхових
виплат непрацездатним членам їх сімей.
Спори щодо суми страхових внесків, а
також щодо розміру шкоди та прав на її
відшкодування, накладення штрафів та з
інших питань вирішуються у судовому
порядку (стаття 55 вказаного Закону).

Відповідно до положень розділів I і II
зазначеного Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не здійснює владні
управлінські функції, тому з
урахуванням наведеного та враховуючи
суб'єктний склад сторін такі спори
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

При цьому згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин тощо, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що правовідносини, які виникли між
безпосередніми сторонами цього спору -
ОСОБА_1 та Відділенням Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
- є не публічно-правовими, а
цивільно-правовими за своєю природою
та суттю, оскільки виникли з приводу
вирішення питання про встановлення
факту каліцтва на виробництві і є
похідними із трудових спорів, а тому,
вказаний спір має вирішуватися в
порядку встановленому для розгляду
трудових спорів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ», суди мають виходити з
того, що критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

За п. 21 зазначеної постанови Пленуму
враховуючи положення статті 1 ЦПК та
статті 2 КАС, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права -
фізичною особою, в якому управлінські
дії суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

Отже, такі позовні вимоги цьому судові
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а
провадження у справі підлягає
закриттю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Суд має додатково роз'яснити позивачу
право звернутись із відповідним
позовом в порядку цивільного
судочинства за правилами Цивільного
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
про визнання акту про нещасний випадок
на виробництві - закрити.

Роз'яснити позивачу право звернутись
із відповідним позовом в порядку
цивільного судочинства за правилами
Цивільного процесуального кодексу
України до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ
С.О. Погрібний

11.03.2014