Справа № 2а-7571/09/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2014 р. м. Київ
К-33911/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Шила М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків
(правонаступника Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Києві)

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.09.2009

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010

у справі № 2а-7571/09/2670

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укртранснафта»
(правонаступника Відкритого
акціонерного товариства
«Укртранснафта»)

до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків

про скасування податкової вимоги та
визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.09.2009, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010,
позов задоволено повністю. Скасовано
податкову вимогу СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.Києві
від 17.06.2009 № 2/35. Визнано незаконними дії
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м.Києві з примусового
стягнення узгодженого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість та рентної плати за
транспортування нафти та
нафтопродуктів магістральними
нафтопроводами за рахунок майна ВАТ
«Укртранснафта».

СДПІ по роботі з ВПП у м.Києві подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ не містить норм, які б
звільняли платника податків від
обов'язку зі сплати податкових
зобов'язань чи податкового боргу, а
податкового органу - від стягнення
такого податкового боргу. Незважаючи
на причину несплати платником податків
податкових зобов'язань, в т.ч. у разі
порушення банком строків виконання
доручення клієнтів на переказ грошей,
зобов'язання з їх оплати залишається за
платником податків.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 30.09.2013 судом
касаційної інстанції здійснено заміну
позивача у справі - Відкритого
акціонерного товариства
«Укртранснафта» його правонаступником
- Публічним акціонерним товариством
«Укртранснафта» у зв'язку зі зміною
найменування, а також відповідача у
справі - Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.Києві
її правонаступником - Міжрегіональним
головним управлінням Міндоходів -
Центральним офісом з обслуговування
великих платників податків у зв'язку з
проведеною реорганізацією.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Другою податковою вимогою СДПІ по
роботі з ВПП у м.Києві від 17.06.2009 № 2/35
визначено, що станом на 17.06.2009 сума
податкового боргу ВАТ «Укртранснафта»
за узгодженими податковими
зобов'язаннями становить 23002005,90 грн., в
т.ч. з податку на додану вартість в сумі
7203898,00 грн. та рентної плати за
транспортування нафти та
нафтопродуктів магістральними
нафтопроводами та продуктопроводами в
сумі 15798107,90 грн.

Податкові зобов'язання з податку на
додану вартість в загальній сумі 7203898,00
грн. визначені ВАТ «Укртранснафта» в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за березень та квітень
2009 року.

Податкові зобов'язання з рентної плати
за транспортування нафти та
нафтопродуктів магістральними
нафтопроводами та продуктопроводами в
сумі 15798107,90 грн. визначені ВАТ
«Укртранснафта» в розрахунках за
квітень 2009 року.

ВАТ «Укртранснафта» подано для сплати
податку на додану вартість до АКБ
«Європейський» платіжні доручення від
18.05.2009 №№ 715-719, з рентної плати - від
13.05.1999 №№ 696-706 та від 03.04.2009 №№ 708-711,
однак банк їх не виконав та повідомив
ВАТ «Укртранснафта» про те, що платіжні
доручення взято для обліку за
позабалансовим рахунком № 9804.

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 15.06.2009 у справі № 41/301 задоволено
позов ВАТ «Укртранснафта» до АКБ
«Європейський», за участю третьої
особи - СДПІ по роботі з ВПП у м.Києві, та
зобов'язано АКБ «Європейський»
виконати платіжні доручення від 18.05.2009
№№ 715-719, від 13.05.1999 №№ 696-706 та від 03.04.2009
№№ 708-711.

Через те, що кошти не надійшли до
бюджету, СДПІ по роботі з ВПП у м.Києві
вважала, що позивач не сплатив
узгодженого податкового зобов'язання у
встановлений строк, у зв'язку з чим в
нього виник податковий борг, що
визначений в оспорюваній другій
податковій вимозі від 17.06.2009 № 2/35.

Судом апеляційної інстанції також
встановлено, що постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
18.06.2009 у справі № 2а-5312/09/2670, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.05.2010, позов ВАТ «Укртанснафта»
задовлено. Скасовано першу податкову
вимогу від 06.05.2009 № 1/28 та зобов'язано
СДПІ в м.Києві по роботі з ВПП внести
зміни в картку особового рахунку
платника податку на додану вартість з
врахуванням ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.05.2009 у справі № 25/54-А к/с № 21164/08 № К-144/09
№ К-305/09.

Перша податкова вимога № 1/28 про сплату
податкового боргу з податку на додану
вартість в сумі 3933394,00 грн. була
направлена ВАТ «Укртранснафта» 06.05.2009,
а друга податкова вимога № 2/35 - 17.06.2009
під час розгляду справи щодо першої
податкової вимоги в суді першої
інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28.05.2009 у справі № 25/54-А
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2008
скасовано та залишено в силі постанову
Господарського суду м.Києва від 02.10.2007 у
справі № 25/54-а, якою визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення від
13.02.2006 № /0 про зменшення ВАТ
«Укртранснафта» бюджетного
відшкодування в сумі 3641797,00 грн.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлено, що у ВАТ
«Укртранснафта» з часу постановлення
Вищим адміністративним судом України
ухвали від 28.05.2009 у справі № 25/54-А
існувала переплата з податку на додану
вартість в сумі 3641797,00 грн., однак СДПІ в
м.Києві по роботі з ВПП не врахувало цю
переплату з податку на додану вартість
при направленні другої податкової
вимоги 17.06.2009 № 2/35.

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновками
судів попередніх інстанцій про
протиправність виставлення позивачеві
другої вимоги про сплату податкових
платежів до бюджету, з огляду на таке.

Покладення на платника податків
відповідальності за неперерахування
чи несвоєчасне перерахування банком до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) з причин, що не залежать від
такого платника, не ґрунтується на
положеннях законодавства, зокрема на
п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, згідно з яким
відповідальність за порушення строків
зарахування податків, зборів
(обов'язкових платежів) до бюджетів або
державних цільових фондів,
встановлених законодавством, з вини
банку, покладається на такий банк. При
цьому платник податків, зборів
(обов'язкових платежів) звільняється
від відповідальності за несвоєчасне
або неповне зарахування таких платежів
до бюджетів та державних цільових
фондів, включаючи нараховану пеню або
штрафні санкції.

Встановлені судами обставини свідчать
про неперерахування АКБ
«Європейський» ініційованих ВАТ
«Укртранснафта» платежів з причин, які
не стосуються фінансово-господарської
діяльності останнього.

Виходячи з положень ст. 8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), за якими банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження, положень п. 22.4. ст. 22 цього
ж Закону, за якими при використанні
розрахункового документа ініціювання
переказу вважається завершеним з
моменту прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання,
то з моменту прийняття банком до
виконання платіжного доручення на
перерахування суми податку до бюджету
у банку виникає зобов'язання виконати
таке доручення.

Якщо невиконання платіжного доручення
стало наслідком регулювання
Національним банком України
економічних нормативів такого банку,
що призводить до браку вільного
залишку коштів на кореспондентському
рахунку для здійснення зарахування,
вважається, що платник податків не
порушив строків зарахування податків,
зборів (обов'язкових платежів). Після
відновлення платоспроможності банку
відлік термінів зарахування податків,
зборів (обов'язкових платежів)
розпочинається для банку, а не для
платника податків. Такий висновок
випливає з положень п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Окрім того, суд апеляційної інстанції
правильно врахував обставину
існування в позивача на час надіслання
другої податкової вимоги про сплату
податкового боргу, в т.ч. з податку на
додану вартість в сумі 7203898,00 грн.,
переплати з цього податку в сумі 3641797,00
грн., наявність якої була підтверджена
з часу постановлення ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.05.2009 у справі № 25/54-А.

Суд касаційної інстанції вважає, що
суди повно встановили обставини та
надали їм правову оцінку. Підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржуваних судових
рішень не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.09.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

О.М. Нечитайло