Справа № 810/3277/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/3277/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення рішення
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області № від 26
березня 2013 року та № від 29 травня
2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Броварська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, у березні 2013 року посадовими
особами відповідача проведено
камеральну перевірку з питань
дотримання позивачем положень ст. ст.
180-183 ПК України за 2011 рік, за
результатами якої складено акт №
7/НОМЕР_3 від 18 березня 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 183.1, 183.2 ст. 183 ПК
України, що призвело до заниження
податкового зобов'язання з ПДВ на суму 1
353, 40 грн.

У травні 2013 року посадовими особами
відповідача проведено камеральну
перевірку з питань дотримання
позивачем положень ст. ст. 180-183 ПК
України за період з січня 2012 року по
березень 2013 року, за результатами якої
складено акт № 218/171/НОМЕР_3 від 14 травня
2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 183.1, 183.2 ст. 183 ПК
України, що призвело до заниження
податкового зобов'язання з ПДВ на суму
74 120, 33 грн.

Висновки податкового органу
грунтується на твердженні, що загальна
сума доходу позивача від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню, за період
з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та
за період з 01 січня 2012 року по березень
2013 року сукупно перевищила 300 000, 00 грн.

А тому позивач, хоча і не є
зареєстрованим платником ПДВ, у
відповідності до положень п. 183.10 ст. 183
ПК України, зобов'язаний сплатити до
бюджету суму податку на додану
вартість з доходу, отриманого за період
з моменту перевищення вищезазначеної
максимально допустимої суми виручки до
кінця 2011 року, а також зобов'язаний
сплатити до бюджету суму податку на
додану вартість з доходу, отриманого з
моменту перевищення вищезазначеної
максимально допустимої суми виручки у
період з січня 2012 року по березень 2013
року.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26
березня 2013 року, яким позивачу
нараховані зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 1 691, 00 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
від 29 травня 2013 року, яким
позивачу нараховані зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 92
650, 41 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ПК України -
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний
з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

Згідно до п. 180.1, п. 180.2 ст. 180 ПК України -
платником податку на додану вартість є
будь-яка особа, що провадить
господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 ПК України,
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України - у
разі якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
розділом V Кодексу, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 Кодексу, крім
особи, яка є платником єдиного податку.

Отже, якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання послуг, наданих
позивачем, протягом послідовних 12
календарних місяців, сукупно перевищує
300 000, 00 грн., позивач підлягає
обов'язковій реєстрації платником
податку на додану вартість.

Згідно до п. п. 183.1, 183.2 ст. 183 ПК України -
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації, подає до
органу державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву до
органу державної податкової служби не
пізніше 10 числа календарного місяця, що
настає за місяцем, в якому вперше
досягнуто обсягу оподатковуваних
операцій, визначеного у статті 181
Кодексу.

Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України - у
разі якщо будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, не подала до органу державної
податкової служби реєстраційну заяву,
така особа несе відповідальність за
ненарахування або несплату податку на
рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

Отже, у разі якщо протягом останніх 12
календарних місяців загальна сума від
здійснення операцій з постачання
послуг сукупно не перевищувала 300000
гривень та з урахуванням того, що намір
особи проводити діяльність, в
результаті здійснення якої планується
отримати дохід, чи факт укладання
цивільно-правових угод (договорів) на
постачання товарів/послуг на суму, що
перевищує гранично встановлену для
обов'язкової реєстрації особи як
платника податку на додану вартість не
є підставою для такої реєстрації,
позивач може здійснювати операції з
постачання товарів/послуг, в тому числі
необоротних активів, без нарахування
податку на додану вартість до того
моменту, поки не буде досягнуто
законодавчо встановленого обсягу
таких операцій для обов'язкової
реєстрації.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню, сукупно
не перевищує 300 000, 00 грн., оскільки така
сума була розрахована податковим
органом з урахуванням податку на
додану вартість.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.