Справа № 820/9416/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.Справа № 820/9416/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача Барішевського
О.В., представника відповідача
Потапенка І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
по справі № 820/9416/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-виробнича компанія
"Слобода"

до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-виробнича компанія
"Слобода", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просив суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 22.07.2013 р., яким ТОВ "ТВК
"Слобода" було визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у сумі 503896,00
гривень та штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 241545,00грн.;

- скасувати податкове
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 22.07.2013р., яким ТОВ "ТВК
"Слобода" було визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 850.00грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 425,00грн.;

- скасувати податкове
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 22.07.2013р., яким ТОВ "ТВК
"Слобода" було зменшено розмір
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на
прибуток у розмірі 3717435,00грн.

19 грудня 2013 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельно-виробнича компанія
"Слобода" до Харківської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
від 22.07.2013р. № , № , № .

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає про порушення судом
приписів п.п.14.1. 27 п. 14.1 ст. 14, п.п.138.10.5 п.
138.10. ст. 138 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, ТОВ "ТВК "Слобода", пройшов
передбачену законодавством процедуру
державної реєстрації, набув правового
статусу юридичної особи, включений до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України з
ідентифікаційним кодом - 35971443,
знаходиться на обліку як платник
податків, зборів (обов'язкових
платежів) у Харківській об'єднаній
Державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Фахівцями Харківської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у період з 20.05.2013р.
по 01.07.2013р., та з 14.06.2013р. по 01.07.2013р. було
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
"ТВК "Слобода" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 р. по
31.12.2012 р.

За результатами перевірки складено
актом від 08.07.2013р. № 1231/220/35971443, яким
встановлені наступні порушення:

- п.п. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.
138.2, пп.138.10.5. п.138.10 ст.138 пп. 139.1.9 п.139.1
ст.139 розділу III Податкового кодексу
України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із
змінами та доповненнями в результаті
чого зменшено суму від'ємне значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток на 3717435 грн.. та донараховано
податку на прибуток на загальну суму 503
896грн., у т.ч. за 2-4 квартали 2011 року на
суму 20806 грн., за 1 квартал 2012 рік на суму
167366 грн., за 3 квартал 2012 рік на суму 107089
грн., за 4 квартал 2012 рік на суму 208635 грн.;

- п. 44.1 ст. 44. п. 198.1. п. 198.6 ст.198 розділу V
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
року №2755-УІ (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
підприємству донараховано податку на
додану вартість у сумі 850 грн. у т.ч за
липень 2012 року на суму 850 грн.; п.2.8
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від
15.12.2004р. № 637 (із змінами та
доповненнями), зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005р.
за № 40/10320 встановлено понадлімітні
залишки готівки в касі у розмірі 455,50
грн. (а.с.14-85 т.1).

22.07.2013 р. на підставі висновків акту
перевірки Харківською об'єднаною
Державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Харківській області були винесені
податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "ТВК "Слобода" було
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
сумі 503896,00 гривень та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 241545,00грн.;

- №, яким ТОВ "ТВК "Слобода" було
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 850,00грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 425,00грн.;

- № , яким ТОВ "ТВК "Слобода" було
зменшено розмір від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 3717435,00 грн. (а.с.117-119
т.1).

Позивач не погодився із вищевказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
і оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем не в межах наданих
повноважень та не у спосіб,
передбачений Конституцією та Законами
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI Податковий кодекс України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 14.1.27 ПК України,
витратами є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.п. 138.8.1 п. 138.3 ст. 138 ПК
України до складу прямих матеріальних
витрат включається вартість сировини
та основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого виконаної роботи,
наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 14.1.36 ПК України передбачено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
Кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
Кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підтвердженням здійснення
господарської операції є належним
чином оформлені первинні документи, що
містять дані про зміст господарських
операцій.

У відповідності з п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Мінфіну України від 24.05.95р. №88,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та звітність в
Україні" первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність твердження
податкового органу щодо заниження
позивачем податку на додану вартість
пов'язане з неправомірним включенням
до податкового кредиту суми в розмірі
850,00грн. за не реальними та не
підтвердженими документально
господарськими операціями з
Харківським інженерно-метрологічним
сертифікаційним центром (скорочено -
ХІМСЦ), що призвело до порушення ТОВ
"ТВК "Слобода" п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору № 23/161 від
02.07.2012р., укладеного між ТОВ "ТВК
Слобода" та ХІМСЦ, останнє
зобов'язалось розробити комплект
документів: паспорту
виробничо-технологічної лабораторії
ТОВ "ТВК "Слобода" (Вовчанський
круп'яний завод), підготовити робочі
місця лабораторії до атестації,
проаналізувати та перевірити
нормативну та методичну документацію,
а ТОВ "ТВК "Слобода" в свою чергу
зобов'язалось сплатити за надані
послуги.

Сторонома виконано умови зазначеного
договору та складено Акт
здачі-приймання виконаних робіт від
02.07.12р., згідно якого з боку ХІМСЦ надано
ТОВ "ТВК "Слобода" послугу на суму
5100,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 850,00грн.,
ХІМСЦ передано позивачу комплект
документів паспорту виробничої
лабораторії ТОВ ТВК»Слобода»
(Вовчанський круп'яний завод), що були
виготовлені за вказаним договором. та
видано податкова накладна № 5 від
06.07.12р. на загальну суму 5100 грн., в т. ч.
ПДВ 850 грн.,

Заборгованість ТОВ "ТВК "Слобода" за
вказаним договором була погашена в
повному обсязі шляхом сплати 5100,00грн.
на розрахунковий рахунок ХІМСЦ, про що
свідчіть платіжне доручення № 269 від
06.07.2012р., що також надавались позивачем
під час перевірки, яке встановлює факт
виконання позивачем зобов'язань за
укладеним правочином шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів, що означає втрату позивачем
права власності на ці кошти. Доказів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та його
контрагента спільного інтересу щодо їх
отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб),
податковим органом не подано.

Крім того, податковим органом було
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
рахунок сум витрачених підприємством
на оплату товару, поставленого з боку
АТЗТ "ЕЛЛАСТ" та послуг, що надавались з
боку ХІМСЦ. За висновками податкових
органів вказані суми були
неправомірно віднесені ТОВ ТВК
"Слобода" на витрати, оскільки операції
з придбання товару та надання послуг на
думку відповідача є -нереальними.

Матеріалами справи підтверджено, що за
домовленістю між ТОВ "ТВК "Слобода"
та АТЗТ "ЕЛЛАСТ", останнє
зобов'язалось поставити запчастини до
автотранспорту в асортименті, а ТОВ
"ТВК "Слобода" в свою чергу
зобов'язалось сплатити за поставлений
товар. На виконання вказаної
домовленості продавцем був виписаний
рахунок фактура № 100803 від 10.08.2012р. на
оплату запчастин до автотранспорту, за
вказаним рахунком позивач здійснив
оплату в розмірі 14107,34 грн., про що
свідчить платіжне доручення № 418 від
21.08.2012р., згідно до видаткової
накладної № 412 від 10.08.12р. з боку
АТЗТ "ЕЛЛАСТ" поставлено ТОВ "ТВК
"Слобода" товар на суму 14107,34грн., у тому
числі ПДВ 20% -1351.22грн., на вказану суму
ПДВ з боку ТОВ "ТВК "Слобода" було
виписано податкову накладну.

За таких обставин, колегія суддів
зазначає, що первинні документи, які
містяться в матеріалах справи,
відповідають вищезазначеним нормам
закону та підтверджують реальне
проведення між сторонами
господарських операцій та засвідчують
факт виконання позивачем зобов'язань
по оплаті вартості товарів та послуг за
переліченими вище правочинами шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів, оскільки безготівкові кошти
були списані з рахунків позивача,
тобто, вибули з його власності.

Разом із тим, податковим органом під
час проведення перевірки зроблено
висновок про нереальність проведених
операцій між позивачем та АТЗТ
"ЕЛЛАСТ", з посиланням на матеріали,
отримані від Основ'янської МДПІ, а
саме: акту № 917/22-407/211712556 від 22.10.12 р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання АТЗТ
"ЕЛЛАСТ" щодо підтвердження
господарських взаємовідносин із
платниками податків за серпень 2012
року", яким встановлено відсутність
вказаного контрагента позивача за
місцезнаходженням.

Посилання відповідача в акті перевірки
в обґрунтування висновку щодо
неправомірного формування валових
витрат та податкового кредиту за
господарськими операціями з АТЗТ
"ЕЛЛАСТ" не може свідчити про
неможливість фактичного виконання
робіт (послуг) АТЗТ "ЕЛЛАСТ", оскільки
такі обставини не підтверджені
належними доказами; фактів
невідображення контрагентом позивача
у податковому обліку відомостей за
фінансово-господарськими операціями у
відповідності до чинного
законодавства відповідачем не
висвітлено; спрямованість спірного
правочину на реальне настання правових
наслідків підтверджується доданими до
матеріалів справи первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку.

Законом передбачено чіткий перелік
підстав, які дають право на податковий
кредит. Ці підстави дотримані
позивачем в повному обсязі.

Крім того, виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит не ставиться у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства та сплатою
податку до бюджету іншими суб'єктами
господарювання. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо
декларування чи сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
податковий кредит з ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого права та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту. Адже,
Податковий кодекс України не ставить
право платника ПДВ на податковий
кредит в залежність від дій або
бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи. Оскільки, позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог ст. 61
Конституції України.

Колегія суддів також зауважує, що чинне
законодавство не покладає на платника
податків обов'язку перевіряти
безпосереднього контрагента на
предмет виконання ним вимог
податкового законодавства та його
безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми до складу
витрат, що підлягають оподаткуванню та
формування суми податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
неправомірність та необґрунтованість
податкового повідомлення-рішення №
від 22.07.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було укладено наступні
кредитні договори:

1)Договір про відкриття кредитної лінії
№ 95/11 від 02.09.2011р. з ПАТ "Альфа-банк", за
відкриття кредитної лінії позивачем
було сплачено комісію банку у розмірі
6250 грн., до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування (фінансові витрати) ТОВ
«ТВК «Слобода» було включено суму у
розмірі 6250 грн. у т. ч. у 3 кв. 2011-500грн., та
у 4 кв. 2011р - 1250 грн.;

2) Кредитний договір № 69011-2 від
16.08.2011р. з ПАТ "Астра-банк" (призначення
кредиту - для поповнення оборотних
коштів (для закупівлі олійних та
зернових культур, продуктів переробки,
для покриття витрат, пов'язаних з
доставкою, зберіганням,
транспортуванням і експедиційними
витратами), а також фінансування потреб
іншої операційної діяльності) за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 5999999,90 грн., за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 631147,60 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 631148
грн. у т. ч. у 3 кв. 2011-93998 грн., та у 4 кв. 2011р
- 211726 грн.; у 1 кв. 2012 р. - 208853 грн., та у 2 кв.
2012 р. -116571 грн.;

3) Кредитний договір № 69011-3 від
30.07.2012р. з ПАТ "Астра-банк" "(призначення
кредиту - для поповнення оборотних
коштів (для закупівлі олійних та
зернових культур, продуктів переробки,
для покриття витрат, пов'язаних з
доставкою, зберіганням,
транспортуванням і експедиційними
витратами), а також фінансування потреб
іншої операційної діяльності ) за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 13200000 грн., за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 1044798,71 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 1044799
грн. у т. ч. у 3 кВ. 2012 р. - 414373 грн., та у 4
кв. 2012 р. -630426 грн.;

4) Кредитний договір № 04-1126 від 18.07.2011р. з
ПАТ "ПУМБ" (призначення кредиту - для
поповнення оборотних коштів (для
закупівлі олійних та зернових культур,
продуктів переробки, для покриття
витрат, пов'язаних з доставкою,
зберіганням, транспортуванням і
експедиційними витратами), а також
фінансування потреб іншої операційної
діяльності) за перевіряємий період
позивачем за даним договором було
отримано грошові кошти у сумі 17158925,42
грн., за користування кредитними
коштами нараховані відсотки у сумі
1755315,39 грн.; до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування (фінансові витрати) ТОВ
«ТВК «Слобода» було включено суму
відсотків у розмірі 1755315 грн. у т. ч. у 3
кв. 2011-178121 грн., та у 4 кв. 2011р - 546804 грн; у 1
кв. 2012 р. - 583884 грн., та у 2 кв. 2012 р. -403700
грн, у 3 кв. 2012р.- 42806 грн.

5) Кредитний договір № 04-152 від 01.08.2012р. з
ПАТ "ПУМБ" (призначення кредиту - для
поповнення оборотних коштів) за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 7233335,59 грн., за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 411406,36 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 411406
грн. у т. ч. у 3 кв. 2012 р. - 151472 грн., та у 4 кв.
2012 р. -259934 грн.;

6) Кредитний договір № 04-156 від 01.08.2012р. з
ПАТ "ПУМБ" (призначення кредиту - для
поповнення оборотних коштів в межах
статутної діяльності позичальника) за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 8506774,18 грн., за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 136141,10 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 136141
грн. у т. ч. у 3 кв. 2012 р. - 31869 грн., та у 4 кв.
2012 р. -104272 грн.;

7) Кредитний договір № 69011 від
29.07.2010р. з ПАТ "Астра-банк" (призначення
кредиту - для поповнення оборотних
коштів (для закупівлі олійних та
зернових культур, продуктів переробки,
для покриття витрат, пов'язаних з
доставкою, зберіганням,
транспортуванням і експедиційними
витратами), а також фінансування потреб
іншої операційної діяльності) за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 4875000 грн., за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 56138,93 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 56139
грн. у т. ч. у 2 кв. 2011 р. - 56139 грн.;

8) Кредитний договір № 445/12 від 22.08.2012р. з
ПАТ "Універсал Банк" (призначення
кредиту - для поповнення оборотних
коштів) за перевіряємий період
позивачем за даним договором було
отримано грошові кошти у сумі 9000000 грн. ,
за користування кредитними коштами
нараховані відсотки у сумі 516703,11 грн.;
до складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
(фінансові витрати) ТОВ «ТВК «Слобода»
було включено суму відсотків у розмірі
516703 грн. у т. ч. у 3 кв. 2012 р. - 52480 грн., у 4
кв. 2012-464223 грн.

9)Договір про надання позики № 111-БР5
від 21.12.2011р. з ТОВ "Компанія з
управління активами "ДІКВ-Л, за
перевіряємий період позивачем за даним
договором було отримано грошові кошти
у сумі 8000000 грн. , за користування
кредитними коштами нараховані
відсотки у сумі 2420301,36 грн.; до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) ТОВ «ТВК «Слобода» було
включено суму відсотків у розмірі 2420301
грн. у т. ч. у 4 кв. 2011 р. - 178603 грн., у 1 кв. 2012
593918- грн., у 2 кв. 2012р. - 598356 грн., у 3 кв. 2012р.
- 604931 грн., у 4 кв. 2012 р . 444493 грн.

За вказаними договорами ТОВ "ТВК
"Слобода" було отримано 69099035,09грн.
кредитних коштів та до складу витрат,
що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування (фінансові
витрати) було включено суму
відсотків, нарахованих за користування
кредитами у розмірі 6978202,00грн.

Як вбачається з висновків Акта
перевірки, позичені підприємством
грошові кошти були використані не в
господарській діяльності, а були
спрямовані на надання безвідсоткової
фінансової допомоги іншим суб'єктам
господарювання тоді як доцільним є
сплатити заборгованість по кредитам та
зменшити нарахування відсотків за
користування кредитними коштами, які
включаються до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування. Таким чином, оскільки на
думку податкового органу, кредитні
кошти не були спрямовані на отримання
доходу, підприємству відповідно було
зменшено на 3717435,00грн. від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток.

На підтвердження доводів про
використання отриманих кредитних
коштів в господарській діяльності
позивачем надані до суду первинні
документи, а саме: кредитні договори, в
підтвердження отримання коштів за
кредитними договорами, укладеними з
ПАТ "Альфа-банк", ПАТ "Астра-банк", ПАТ
"ПУМБ", ПАТ "Універсал Банк" та договором
позики укладеним з ТОВ "Компанія з
управління активами "ДІКВ-Л" позивачем
надані банківські виписки , платіжні
доручення про перерахування відсотків
за користування кредитними та
запозиченими коштами.

Про нарахування відсотків за
користування коштами, отриманими від
ТОВ "Компанія з управління активами
"ДІКВ-Л" додатково свідчать розрахунки
відсотків окремо по місяцям,
нараховані за договором про надання
позики № 111-БР5 від 21.12.2011р.

Відповідно до таблиці руху кредитних
коштів більшість запозичених коштів
було спрямовано на закупівлю
сільськогосподарської продукції за
господарськими договорами, укладеними
з контрагентами ТОВ "ТВК "Слобода".

Інша частина коштів була спрямована на
погашення боргів за договорами про
надання фінансової допомоги,
укладеними з ТОВ Агропромислова
Асоціація "Агросвіт", на оплату
транспортних послуг по договору,
укладеному з ТОВ Агропромислова
Асоціація "Агросвіт", на погашення
кредиторської заборгованості перед
ТОВ "АПК "Веста" та погашення відсотків
за кредитними договорами, укладеними з
ПАТ "ПУМБ".

Про спрямування коштів із вказаним
вище призначенням платежу свідчать
також завірені банками платіжні
доручення.

Позивачем надані до справи первинні
документи, які свідчать , що з квітня по
грудень 2012 року за рахунок запозичених
кредитних коштів здійснювалась
закупка сільськогосподарської
продукції - гороху, ячменю та інших
сільськогосподарських культур з метою
подальшої їх переробки у продукти
борошномельно - круп'яної
промисловості , договір на поставку
сільськогосподарської продукції №
200711-Б від 20.07.2011 р., укладений з ПО СГП
"Бурлуцьке", договір купівлі- продажу №
24102К від 24.10.2011р., укладений з ТОВ
"Агрікор Холдінг", договір купівлі -
продажу № 02/08 від 02.08.2011р., укладений з
ПСГП "Маяк", договір купівлі-продажу № 35
від 16.08.2011р., укладений з ПП фірма
"Агрохімпромцентр", договір
купівлі-продажу № 19091К від 19.09.2011р.,
укладений з ТОВ агрофірма "Рассвет",
договір на поставку
сільськогосподарської продукції №
27071К від 27.07.2011р, укладений з СТОВ
Агрофірма "Україна Нова", договір № 26/08
від 26.08.2011р. укладений з ТОВ Агрофірма
"Козацька", договір поставки № 23071 від
23.07.2012р., укладений між МПП
"Агротехсервіс", Договір поставки № 3
від 25.07.2012року, кладений з ТОВ
"Промагро", договір поставки № 23073К від
23.07.2012р. укладений з ТОВ "Куп'янськ
Агроінвест"

Іншу частину коштів, що були позичені у
ТОВ "Компанія з управління активами"
"ДІКВ-Л" згідно договору № 111-БР5 від
21.12.2001р., спрямовано на погашення боргу
за договорами про надання зворотної
допомоги № 1509/11-ФП 15.09.2011р., та № 20/12-П
від 20.12.2011р., які укладені з ТОВ
Агропромислова Асоціація "Агросвіт",
отримання фінансової допомоги від ТОВ
Агропромислова Асоціація "Агросвіт" та
її повернення підтверджується
банківськими виписками. Крім того,
згідно до договору про надання послуг з
переробки № 2-В від 14.07.2011 р., укладеного
з ТОВ "АПК "Агросвіт", позивач сплатив
останньому 100000 грн. за послуги з
переробки сировини, також за рахунок
позичених у ТОВ "Компанія з управління
активами " ДІКВ-Л" коштів. Згідно з
договором про надання послуг з
переробки № 04/01/10-04П від 04.01.2010р.
позивачем було сплачено за рахунок
позичених коштів 12442,50 грн.

Крім того, позивачем надано до
матеріалів справи копії банківських
платіжних доручень, що підтверджують
погашення відсотків за користування
кредитами наданими з боку ПАТ "Астра
Банк" та банківські виписки.

Також колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до банківських виписок
наданих позивачем до суду апеляційної
інстанції вбачається про наявність у
позивача на час надання безвідсоткової
фінансової допомоги ТОВ "Агросвіт
Експорт", ТОВ "АПК "Веста ЛТД", ТОВ "АПК
"Веста", ТОВ "Мрія", ТОВ "АПК "Надія ЛТД" та
ТОВ "АТК "надія ЛТД" протягом 2012 року
достатньо коштів на розрахункових
рахунках, які надходили від
контрагентів позивача. Відповідачем, а
ні до суду першої інстанції, та на
вимогу суду апеляційної інстанції не
надано доказів, які б спростовували
вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що кошти, які
надавались позивачу на умовах кредиту
або позики у перевіряємому періоді,
були використані ним в господарської
діяльності, що підтверджуються
первинними документами, доцільність їх
використання відповідає видам
господарської діяльності.

Відповідно до п. 138.10. ст. 138 Податкового
кодексу України до складу інших витрат
включаються зокрема: п.п. 138.10.5.
фінансові витрати, до яких належать
витрати на нарахування процентів із
користування кредитами та позиками, за
випущеними облігаціями та фінансовою
орендою) та інші витрати підприємства
в межах норм, встановлених цим
Кодексом, пов'язані із запозиченнями
(крім фінансових витрат, які включені
до собівартості кваліфікаційних
активів відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що твердження
податкового органу в акті перевірки
позивача про завищення витрат на суму
відсотків за користування кредитними
коштами в перевіряємому період є
необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р. по
справі № 820/9416/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 21.03.2014 р.