Справа № 412/11340/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баличева М.Б.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
справа №412/11340/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Гайдар А.В., Чебанов О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області на постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 13 січня 2014 року
по адміністративній справі № 412/11340/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 13 січня 2014 року по
адміністративній справі № 412/11340/13-а
позов задоволений частково (а.с.35-37).

Визнані неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області щодо відмови ОСОБА_2
у перерахунку пенсії з урахуванням
усіх складових заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області провести перерахунок
нарахованої ОСОБА_2 пенсії, починаючи з
01.11.2013 року у розмірі 86 % від заробітної
плати, виходячи з усіх складових
заробітної плати (отриманих виплат), що
повинні входити у розрахунок пенсії, а
саме: матеріальної допомоги, сум
нарахованої індексації за останні 24
місяців роботи, на які були нараховані
та фактично сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з урахуванням
фактично отриманих сум.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. (а.с.39).

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження. З
огляду на зазначені положення, в
зв'язку з розглядом справи судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, апеляційний перегляд
справи здійснювався в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в УПФУ в м. Краснодон та
Краснодонському районі та має стаж
державної служби 16 років 1 місяць 23 дні.
До виходу на пенсію працювала в
Краснодонській ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганській
області.

З 11.07.2009 року позивачу була призначена
пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про
державну службу» у розмірі 2561,3552 грн.
(2978,32*86%), виходячи з розміру заробітку
для розрахунку пенсії 2978,32 грн., що
вбачається з матеріалів справи.

113.11.2013 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії з урахуванням всіх виплат, на
які нараховувався страховий внесок
(матеріальна допомога, індексації
заробітку та інші виплати) з 11.07.2009 року
відповідно до наданої нею довідки.

Листом УПФУ в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області від 18.11.2013 року № 34398/02 позивачу
було відмовлено у перерахунку пенсії,
оскільки заробіток для розрахунку її
пенсії було розраховано на підставі
довідок про складові заробітної плати,
що подаються для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», зміни до цього закону
та постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» не вносилися, тому
матеріальна допомога на оздоровлення
та індексація заробітної плати цими
нормативно-правовими актами не
передбачена.

22.11.2013 року позивач знову звернулась до
управління з заявою, в якій просила
провести перерахунок її пенсії
відповідно наданої нею довідки або
надати офіційну відмову.

Відповідач 09.12.2013 року надав
роз'яснення аналогічного характеру, де
окрім того, зазначив, що перерахунок
буде провадитись у розмірі 80% від
заробітної плати.

Згідно довідки Краснодонської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Луганській області від 08.11.2013 року №
2248/05-09 про складові заробітної плати
для призначення пенсії відповідно до
ЗУ «Про державну службу» позивачу за
період з 01.07.2004 року по 30.06.2009 року були
сплачені надбавки, премії та інші
виплати, на які були нараховані
страхові внески, зокрема, матеріальна
допомога на оздоровлення в сумі 8135,92
грн., матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань в сумі 5391,15
грн., індексація - 1918,14 грн.

З довідки форми ОК-5 від 25.11.2013 року,
виданої відповідачем, вбачається що з
матеріальної допомоги, сум індексації
заробітної плати та інших виплат були
утримані страхові внески.

Отже, спірним у даній справі є питання
перерахунку пенсії державного
службовця матеріальної допомоги, сум
виплаченої щомісячної індексації
заробітної плати та фактично сплачених
страхових внесків та інших виплат.

Виходячи з положень ст. 37 Закону
України «Про державну службу» №3723-ХІІ
пенсія державним службовцям
призначається виходячи із сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від
24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин
слід застосовувати спеціальні норми,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
натомість положення Законів України
«Про державну службу» та «Про оплату
праці», норми яких є загальними.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також було
нараховано страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Таким чином позиція відповідача, що
матеріальна допомога не включаються до
складу заробітної плати державного
службовця, та не може не враховуватися
при обчисленні розміру його пенсії, є
безпідставною. Таким чином, позиція
відповідача викладена в апеляційній
скарзі, є безпідставною.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та часткове задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 183-2, 184,
195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області - залишити без
задоволення.

Постанову Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 13 січня 2014 року по
адміністративній справі № 412/11340/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
прийняття, є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.М.
Яковенко

Судді
А.В. Гайдар

О.О.Чебанов