Справа № 825/877/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/877/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Федорок К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
Чернігівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

Чернігівський міський центр
зайнятості (далі - Чернігівський МЦЗ,
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - ОСОБА_1, відповідач) про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 1803 грн. 50
коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
ОСОБА_1 з 15.04.2011 по 20.10.2011 перебувала на
обліку як безробітна в Чернігівському
МЦЗ. Під час розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення було
встановлено, що в період перебування на
обліку як безробітної в Чернігівському
МЦЗ позивач була працевлаштована,
шляхом укладення цивільно-правового
договору з ТОВ «СТАФФ Сервіс
Менеджмент» від 05.06.2011, про що не
повідомила центр зайнятості. За період
з 05.06.2011 по 17.10.2011 відповідачу виплачено
2303 грн. 50 коп. допомоги по безробіттю. На
підставі ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», вказана сума підлягає
стягненню з відповідача. ОСОБА_1
добровільно повернула 500 грн., проте
решта боргу в сумі 1803 грн. 50коп.
залишається несплаченою.

Представник позивача до суду не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив та заперечень на позов не
подав.

Судове засідання здійснювалося в
порядку, передбаченому статтею 41 КАС
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.04.2011 по
20.10.2011 перебувала на обліку в
Чернігівському МЦЗ як безробітна та
отримувала соціальні послуги та
забезпечення відповідно до ст. 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
встановлено, що в період перебування на
обліку як безробітної в Чернігівському
МЦЗ, ОСОБА_1 була працевлаштована
шляхом укладення цивільно-правового
договору з ТОВ «СТАФФ Сервіс
Менеджмент» від 05.06.2011, про що не
повідомила центр зайнятості.

За результатами розслідування
Чернігівським МЦЗ складено акт
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» №39 від 27.01.2014 (а.с.
7).

На підставі виявлених правопорушень з
боку відповідача, директором
Чернігівського МЦЗ прийнято наказ від
10.02.2014 №67 «Про повернення коштів гр.
ОСОБА_1» (а.с.18). та листом від 10.02.2014 за
№05/605 запропоновано відповідачу
добровільно повернути незаконно
отримані кошти в сумі 2303,50 грн. (а.с.19).

28.02.2014 ОСОБА_1 сплатила частину боргу у
сумі 500,00 грн. Решта боргу у сумі 1803,50
грн. залишається несплаченою.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України
від 05.07.2012 року №5067-VI «Про зайнятість
населення» до зайнятого населення
належать, зокрема, особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно.

На виконання Закону України від 02.03.2000
№1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (далі - Закон
№1533-III) був розроблений Порядок надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затверджений наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року №307 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 року за № 915/5136 (далі - Порядок №307),
який визначає механізм призначення,
виплати допомоги по безробіттю, у
т.ч. одноразової для організації
безробітними підприємницької
діяльності, та обчислення страхового
стажу.

Згідно пункту 1.2. розділу 1 Порядку №307
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітними підприємницької
діяльності надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними.

Відповідно до статті 43 Закону України
«Про зайнятість населення» статус
безробітного може набути: особа
працездатного віку до призначення
пенсії (зокрема на пільгових умовах або
за вислугу років), яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів, готова та здатна приступити до
роботи; інвалід, який не досяг
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійного віку
та отримує пенсію по інвалідності або
соціальну допомогу відповідно до
законів України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам» та «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам»; особа, молодша 16-річного
віку, яка працювала і була звільнена у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, зокрема
припиненням або перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності (штату)
працівників. Статус безробітного
надається зазначеним у частині першій
цієї статті особам за їх особистою
заявою у разі відсутності підходящої
роботи з першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Пунктом 8 частини 1 статті 45 Закону
України «Про зайнятість населення»
встановлено, що реєстрація
безробітного в територіальному органі
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, припиняється у разі, зокрема,
встановлення факту подання особою
недостовірних даних та документів, на
підставі яких було прийнято рішення
про надання їй статусу безробітного,
призначення (виплати) матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг.

Крім того, підпунктом 1 пункту 5.5.
розділу 5 Порядку №307 встановлено, що
виплата допомоги по безробіттю
припиняється, зокрема, у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №219 від
14.02.2007 (що діяв на момент укладення
ОСОБА_1 цивільно-правового договору),
безробітні знімаються з обліку з дня
працевлаштування, в тому числі
укладення цивільно-правового договору,
предметом якого є діяльність,
спрямована на виконання власними
силами робіт, надання послуг.

Відповідно статті 36 Закону №1533-III
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідач незаконно отримував
допомогу по безробіттю відповідно до
статті 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки в період
перебування на обліку в Чернігівському
МЦЗ одночасно перебував у трудових
відносинах з ТОВ «СТАФФ Сервіс
Менеджмент», про що не повідомив центр
зайнятості, всупереч вимогам статті 36
Закону №1533-III.

Згідно довідки-розрахунку
матеріального забезпечення
Чернігівського МЦЗ від 10.02.2014 №06/595
(а.с.17) сума незаконно отриманої
допомоги по безробіттю відповідача, за
період з 05.06.2011 по 17.10.2011, становить 2303
грн. 50 коп. З урахуванням часткової
сплати заборгованості відповідачем в
розмірі 500,00 грн., сума незаконно
отриманої допомоги по безробіттю
складає 1803 грн. 50 коп.

Відповідно до статті 39 Закону №1533-III
спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Відповідачем не надано жодних належних
доказів, що спростовують викладені в
позовній заяві обставини.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги Чернігівського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення допомоги по безробіттю є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Чернігівського
міського центру зайнятості
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь
Чернігівського міського центру
зайнятості (вул. Попудренка, 14, м.
Чернігів, 14017, ,
р/р 1002 в ГУ ДКСУ у
Чернігівській області, МФО 853592)
незаконно отриману допомогу по
безробіттю в сумі 1803 (одна тисяча
вісімсот три) грн. 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков