Справа № 806/7233/13-а
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Житомир справа № 806/7233/13-a

час прийняття: 10 год. 30 хв.
категорія 8.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача
Марченка А.А., Федотова М.М.,

за участі представника відповідача
Мезенцева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Детвілер Ущільнюючі
Технології Україна" до Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області,
Малинського управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області про визнання
бездіяльності та дії протиправними,
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
29.10.2013 р. №, №, №,
стягнення 395800,00 грн.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, яка
полягає в непідготовці та неподанні
висновку територіальному органу
державної казначейської служби про
повернення з Державного бюджету
України Приватному акціонерному
товариству "Детвілер Ущільнюючі
Технології України" бюджетного
відшкодування з ПДВ, за декларацією за
липень 2013 року, у сумі 395800 грн.; визнати
протиправними дії в.о. начальника
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області в частині призначення та
проведення позапланової перевірки
Приватного акціонерного товариства
"Детвілер Ущільнюючі Технології
України", відповідно до п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст.
78 ПК України, згідно наказу № 152 від 11
жовтня 2013 року; визнати податкові
повідомлення - рішення Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
29 жовтня 2013 року: № , № , №
нечинними і скасувати їх в
повному обсязі; стягнути з Державного
бюджету України через Малинське
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
на їх користь бюджетну заборгованість
з податку на додану вартість за липень
2013 року у сумі 395800 грн.; зобов'язати
Малинське управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області подати звіт про
виконання судового рішення в частині
стягнення бюджетного відшкодування з
ПДВ в строк не пізніше трьох місяців з
дня набрання законної сили постановою
суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Приватне акціонерне товариство
"Детвілер Ущільнюючі Технології
Україна" зазначало, що Малинська ОДПІ
під час здійснення перевірки
Товариства з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за червень та
липень 2013 року, прийшла до помилкових
та безпідставних висновків про
порушення ними п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4
ст. 200 Податкового кодексу України, які
зафіксовані у акті № 15/2-55/32306009 від
17.10.2013 року. Внаслідок цього, на думку
позивача, податкові повідомлення -
рішення контролюючого органу №
від 29 жовтня 2013 року про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ в
розмірі 6514 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
3257 грн.; № від 29 жовтня 2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
15316 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7658 грн.;
№ від 29 жовтня 2013 року про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в розмірі 389286 грн. є нечинними
і підлягають скасуванню в повному
обсязі. Так, документальна позапланова
виїзна перевірка була проведена на
підставі наказу Малинською ОДПІ 11.10.2013
року за № 152 "Про проведення
документальної позапланової перевірки
ПрАТ "Детвілер" з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за червень та
липень 2013 року" прийнятого з посиланням
на п.п. 78.1.12. п. 78.1. ст.78 Податкового
кодексу України. Однак, вказує позивач,
положення Податкового кодексу України
встановлюють, що право на ініціювання
проведення документальної
позапланової перевірки відповідно до
п.п. 78.1.12. п.78.1. ст. 78 ПК України належить
лише органу державної податкової
служби вищого рівня, тобто відповідний
наказ повинен бути підписаний саме
керівником зазначеного вищестоящого
органу - ГУ Міндоходів у Житомирській
області, а не в.о. Малинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області. Таким чином,
наказ № 152 від 11.10.2013 року "Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ПрАТ
"Детвілер" з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за червень та
липень 2013 року", підписаний керівником
Малинської ОДПІ, який не є
уповноваженою особою на прийняття
зазначеного рішення, суперечить
приписам п.п. 78.1.12. п.78.1. ст.78 Податкового
кодексу України.

Також позивач зазначав, що податкове
повідомлення - рішення № від 29
жовтня 2013 року про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ в
розмірі 6514 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
3257 грн. є протиправним, оскільки
Товариством заявлено до бюджетного
відшкодування в декларації за липень
2013 року суму ПДВ 6514 грн. правомірно.
Зокрема, вважає, що ввезення готової
продукції для доробки згідно ВМД від
04.06.2013 року № 1579 зі сплатою ПДВ в сумі
6513,61 грн., обумовлено їх господарською
діяльністю та дією договору
купівлі-продажу продукції №2/13 від
01.02.2013 року.

Окрім цього, позивач посилався на те, що
право на податковий кредит при імпорті
товарів виникає за наявності ВМД,
оформленої відповідно до
законодавства та сплати податкових
зобов'язань з ПДВ за такою ВМД. ВМД
підтверджує як суму податку так і факт
її сплати, тому Товариством заявлено до
бюджетного відшкодування в декларації
за червень 2013 року суму ПДВ 15316 грн. та в
декларації за липень 2013 року суму ПДВ
389286 грн. правомірно. Внаслідок цього,
податкове повідомлення - рішення від 29
жовтня 2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 15316 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
7658 грн. та № про відмову у наданні
бюджетного відшкодування з ПДВ в
розмірі 389286 грн. слід скасувати в
повному обсязі.

Приватне акціонерне товариство
"Детвілер Ущільнюючі Технології
Україна" також просить визнати
протиправною бездіяльність Малинської
ОДПІ щодо непідготовки та неподанні
висновку територіальному органу
Державної казначейської служби про
повернення з державного бюджету
України їм бюджетного відшкодування з
ПДВ за декларацією за липень 2013 року в
сумі 395800 грн. та стягнути з Державного
бюджету України через Малинське
управління Державної казначейської
служби в Житомирській області бюджетну
заборгованість з податку на додану
вартість за липень 2013 року в сумі 395800
грн., мотивуючи тим, що податкову
декларацію з ПДВ за липень 2013 року та
відповідну заяву про бюджетне
відшкодування з ПДВ на суму 399465 грн.
ПрАТ "Детвілер" було подано до
контролюючого органу 19.08.2013 року.
Документальною позаплановою
перевіркою Товариства з питань
відшкодування ПДВ за червень та липень
2013 року, за наслідками якої складно акт
від 20.09.2013 року № 15/2-44/32306009,
підтверджено відображене ними
бюджетне відшкодування у вказаних
розмірах. 27.09.2013 року Товариством
отримано бюджетне відшкодування з ПДВ
за червень у сумі 48847 грн.. Проте,
замість повернення бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 року,
11.10.2013 року за № 152 Малинською ОДПІ
видано наказ про проведення
документальної позапланової перевірки
ПрАТ "Детвілер" з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за червень та
липень 2013 року.

Представники позивача в засіданні суду
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили їх задовольнити, з
мотивів викладених у позовній заяві та
письмових поясненнях по справі.

Представник відповідача, Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - відповідач-1), в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, на підставі доводів наведених у
письмових запереченнях.

Представник відповідача, Малинського
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області,
в засідання суду не прибула. В
попередньому судовому засіданні
просила відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог до
Малинського управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області, враховуючи
обставини викладені в письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача - 1, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2013 року
в.о. начальника Малинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області Максимчук С.О.
відповідно до пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України, винесено
наказ № 152 "Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки". Наказано провести
документальну позапланову виїзну
перевірку ПрАТ "Детвілер ущільнюючі
технології Україна" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за червень та липень
місяці 2013 року, терміном на 5 робочих
днів з 11.10.2013 року.

На підставі вказаного наказу у період з
11.10.2013 року по 17.10.2013 року головним
державним ревізорам - інспектором
відділу контролю за декларуванням
податку на додану вартість управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Головного управління
Міндоходів у Житомирській області та
головним державним ревізором -
інспектором відділу податку на
прибуток управління оподаткування та
контролю об'єктів і операцій Новоград -
Волинської ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку правомірності
нарахування Приватним акціонерним
товариством "Детвілер Ущільнюючі
Технології Україна" від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за травень 2013 року на суму 48941
грн., за червень 2013 року на суму 399371 грн.,
за липень 2013 року 378228 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість заявленого на розрахунковий
рахунок платника у банку на суму 4847
грн., відображених у податковій
декларації з ПДВ, поданій за червень 2013
року (вх. від 19.07.2013 р. № ),
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок платника у банку на суму 399465
грн., відображених у податковій
декларації з ПДВ, поданій за липень 2013
року (вх. від 19.08.2013 року № ).

Перевіркою встановлено порушення:

- пп.198.3 ст.198 г), п. 198.5 ст.198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого ПрАТ
"ДЕТВІЛЕР УЩІЛЬНЮЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ
УКРАЇНА" завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 19
декларації) за червень 2013 року на суму
6514 гривень, залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті де бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
(рядок 22 декларації) за липень 2013 року
на 6514 грн.;

- абз.2 п. 198.3 ст.198, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим ПрАТ "ДЕТВІЛЕР УЩІЛЬНЮЮЧІ
ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНА" завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування ПДВ за
червень 2013 року на 6514 грн.;

- п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, внаслідок чого ПрАТ "ДЕТВІЛЕР
УЩІЛЬНЮЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНА"
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування за червень 2013 року на
суму 15316 грн. та липень 2013 року 389286 грн.

За результатами перевірки складено акт
про результати позапланової виїзної
документальної перевірки
правомірності нарахування Приватним
акціонерним товариством "Детвілер
Ущільнюючі Технології Україна"
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за травень - липень
2013 року та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість заявленого
на розрахунковий рахунок платника у
банку за червень, липень 2013 року №
15/2-55/32306009 від 17 жовтня 2013 року.

29 жовтня 2013 року Малинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, на підставі акту
від 17.10.2013 р. № 15/2-55/32306009, прийнято
податкові повідомлення - рішення:

- № , яким позивачу зменшено суми
бюджетного відшкодування з ПДВ в
розмірі 6514 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкцій в розмірі 3257 грн.;

- № про збільшення Приватному
акціонерному товариству "Детвілер
Ущільнюючі Технології Україна" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 15316 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 7658 грн.;

- № про відмову позивачу у
наданні бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість в розмірі
389286 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіряючи дії виконуючого обов'язки
начальника Малинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області в частині
призначення та проведення
позапланової перевірки позивача
відповідно до п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, згідно наказу № 152 від 11 жовтня
2013 року, на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, суд зважає на таке.

Як було зазначено вище виконуючим
обов'язки начальника Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
Максимчук С.О. 11 жовтня 2013 року наказом
№ 152, на підставі п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України,
призначено документальну позапланову
виїзну перевірку ПрАТ "Детвілер
ущільнюючі технології Україна" з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за червень та липень
місяці 2013 року, терміном 5 робочих днів
з 11.10.2013 року.

При цьому суд звертає увагу, що єдиного
підставою для призначення перевірку
слугував п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, надалі - ПК
України), контролюючі органи мають
право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1. статті 75 ПК України
визначено, що контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 вказаної статті
ПК України, документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Порядок проведення документальних
позапланових перевірок визначено у
статті 78 ПК України. При цьому у пункті
78.1 цієї статті ПК України наведено
вичерпний перелік обставин для
здійснення документальної
позапланової перевірки.

У підпункті 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК
України вказано, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин: контролюючим органом вищого
рівня в порядку контролю за діями або
бездіяльністю посадових осіб
контролюючого органу нижчого рівня
здійснено перевірку документів
обов'язкової звітності платника
податків або матеріалів
документальної перевірки, проведеної
контролюючим органом нижчого рівня, і
виявлено невідповідність висновків
акта перевірки вимогам законодавства
або неповне з'ясування під час
перевірки питань, що повинні бути
з'ясовані під час перевірки для
винесення об'єктивного висновку щодо
дотримання платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Рішення про проведення документальної
позапланової перевірки в цьому випадку
приймається контролюючим органом
вищого рівня лише у тому разі, коли
стосовно посадових осіб контролюючого
органу нижчого рівня, які проводили
документальну перевірку зазначеного
платника податків, розпочато службове
розслідування або їм повідомлено про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом (п. 78.4 ст. 78 ПК
України).

Контролюючими органами вищого рівня,
згідно із п. 55.2 ст. 55 ПК України, є:
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, -
для контролюючих органів в Автономній
Республіці Крим, містах Києві та
Севастополі, областях, міжрегіональних
територіальних органів та митниць;
контролюючі органи в Автономній
Республіці Крим, містах Києві та
Севастополі, областях, міжрегіональні
територіальні органи - для державних
податкових інспекцій, які їм
підпорядковуються.

Із аналізу вищенаведених норм
законодавства та встановлених під час
судового розгляду обставин, випливає,
що в даному випадку наказ на проведення
перевірки міг мати місце лише тоді,
коли б його було прийнято контролюючим
органом вищого рівня, в даному випадку -
Головним управлінням Міндоходів у
Житомирській області, у Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області не
було повноважень для призначення
документальної виїзної позапланової
перевірки ПрАТ "Детвілер ущільнюючі
технології Україна" згідно із наказом
№ 152 від 11.10.2013 року.

У свою чергу, Головне управління
Міндоходів у Житомирській області,
враховуючи приписи пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, могло ініціювати проведення
вказаної перевірки позивача лише у
зв'язку із виявленням невідповідності
висновків акта перевірки вимогам
законодавства або неповного з'ясування
під час перевірки питань, що повинні
бути з'ясовані під час перевірки для
винесення об'єктивного висновку щодо
дотримання платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
та в тому разі коли стосовно посадових
осіб контролюючого органу нижчого
рівня, які проводили документальну
перевірку зазначеного платника
податків, розпочато службове
розслідування або їм повідомлено про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення.

В судовому засіданні було з'ясовано, що
наказом Малинської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 11 вересня 2013 року вже було
призначено проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ПрАТ
"Детвілер ущільнюючі технології
Україна" з питань відшкодування ПДВ за
червень та липень 2013 року, терміном на 7
робочих днів з 12.09.2013 року.

Так, у період з 12.09.2013 року по 20.09.2013 року,
на підставі наказу в.о. начальника
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 11 вересня 2013 року "Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки",
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку приватного
акціонерного товариства "Детвілер
ущільнюючі технології Україна" з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за червень 2013 року в
сумі 48847 грн., яка виникла за період з
01.05.2013-31.05.2013 року, відображеній у
податковій декларації з ПДВ за червень
місяць 2013 року (вх. № від 19.07.2013
року) та за липень 2013 року в сумі 399465
грн., яка виникла за період з 01.05.2013
-30.06.2013 року, відображеній у податковій
декларації з ПДВ за липень 2013 року (вх.
№ від 19.08.2013 року), що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника в банку згідно із
затвердженим планом перевірки.

Перевіркою підтверджено відображене
ПрАТ "Детвілер ущільнюючі технології
Україна" у декларації за червень 2013
року бюджетне відшкодування у сумі 48847
грн. та бюджетне відшкодування в сумі
395800 грн., згідно декларації за липень 2013
року, про що складено акт про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки
правомірності нарахування Приватним
акціонерним товариством "Детвілер
ущільнюючі технології Україна" суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню
податку на додану вартість на рахунок
платника в банку за червень та липень
2013 року за № 15/2-44/32306009 від 20.09.2013 року.

Представник відповідача,
обґрунтовуючи наявність підстав у
Малинської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області для прийняття
наказу від 11.10.2013 року № 152 на підставі
п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, посилався на розпорядження
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області № 473-р від 27
вересня 2013 року "Про проведення
службового розслідування".

Із матеріалів справи видно, що 27
вересня 2013 року начальником Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, на виконання функцій
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області та у зв'язку з
проведеним аналізом матеріалів
позапланової виїзної перевірки ПРАТ
"Детвілер ущільнюючі технології
Україна", проведеної працівниками
Малинської ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за червень та липень 2013 року
(акт від 20.09.2013 року № 15/2-44), встановлено
невідповідність висновків акту
перевірки вимогам законодавства,
неповне з'ясування причин виникнення
від'ємного значення та встановлення
ціни з метою подальшого продажу,
необхідних для винесення об'єктивного
висновку щодо дотримання платником
податку вимог законодавства, винесено
розпорядження № 473-р "Про проведення
службового розслідування".

Підставою винесення якого слугувала
доповідна записка управління
оподаткування та контролю окремих
об'єктів і операцій від 27.09.2013 року №
245/15-323. Проте, вказана доповідна записка
не містить посилань на те в чому саме
полягають невідповідність висновків
акта перевірки від 20.09.2013 року вимогам
законодавства або неповне з'ясування
під час перевірки питань, що повинні
бути з'ясовані під час перевірки для
винесення об'єктивного висновку щодо
дотримання платником податків вимог
законодавства.

Також не було додано до матеріалів
справи доказів на підтвердження того,
що стосовно посадових осіб Малинської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, а саме
начальника відділу контролю за
декларуванням ПДВ Костюченко О.М. і
старшого державного ревізора
інспектора відділу контролю за
декларуванням ПДВ Луніної Г.М., які
проводили позапланову виїзну
документальну перевірку ПрАТ "Детвілер
ущільнюючі технології Україна",
результати якої викладені у акті від
20.09.2013 року № 15/2-44/32306009, станом на день
прийняття наказу від 11.10.2013 року № 152
було розпочато службове розслідування
або їм повідомлено про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення, наявність яких є
необхідною умовою для прийняття наказу
на підставі пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК
України.

Лише 10 лютого 2014 року, під час розгляду
справи в суді та на письмовий запит
суду, представником Малинської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області
долучено до матеріалів справи наказ
головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 07 лютого 2014
року № 109 "Про виконавську та службову
дисципліну". При огляді якого
встановлено, що пп. 8.1 п. 8 цього наказу
зобов'язано першого заступника
начальника Малинської ОДПІ вирішити
питання щодо притягнення до
відповідальності, у вигляді оголошення
догани, винних посадових осіб
Малинської ОДПІ, зокрема, ОСОБА_7

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що посилання контролюючого
органу, як на доказ правомірності
призначення перевірки лише на
розпорядження про проведення
службового розслідування стосовно
посадових осіб Малинської ОДПІ є
безпідставними, оскільки такий порядок
призначення перевірки не відповідає
приписам Податкового кодексу України.

При наявності підстав визначених у п.п.
78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, рішення про проведення
перевірки ( наказ) повинно було бути
прийнято контролюючим органом вищого
рівня, в даному випадку - Головним
управлінням Міндоходів у Житомирській
області

Аналогічна позиція закріплена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 25.04.2013 року (справа № К/9991/89344/11).

З огляду на все наведене вище, суд
дійшов висновку, що підстав для
прийняття наказу "Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки" від 11.10.2013 року № 152 не було,
тому дії виконуючого обов'язки
начальника Малинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області щодо призначення
наказом від 11.10.2013 року № 152 проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки Приватного акціонерного
товариства "Детвілер Ущільнюючі
Технології Україна" є протиправними,
оскільки вчинені не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, а позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Детвілер Ущільнюючі Технології
Україна" в цій частині - обґрунтованими
та заявленими відповідно до норм
чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо правомірності
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень від 29 жовтня 2013 року перш за все
суд звертає увагу на те, що вказані
рішення прийняті Малинською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області за
наслідками розгляду акту перевірки №
15/2-55/32306009 від 17.10.2013 року, складеного за
результатами проведеної на підставі
наказу № 152 від 11.10.2013 року позапланової
виїзної документальної перевірки дії
виконуючого обов'язки начальника
Малинської ОДПІ щодо призначення якої
були визначні судом протиправними.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування (ч. 1
ст. 70 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України,
письмовими доказами є документи (у тому
числі електронні документи), акти,
листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Пунктом 3 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації від 22.12.2010
року № 984, визначено, що результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялися.
Висновки, викладені у акті, не
породжують обов'язкових юридичних
наслідків для платника податків. Однак,
акт перевірки є носієм доказової
інформації, яка в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові податків
грошових зобов'язань. При цьому акт
складається посадовими особами
контролюючого органу і не містить
волевиявлення самого орану щодо
виявлених посадовими особами фактів.

Отже, висновки, відображені у акті
перевірки, які зроблені контролюючим
органом у межах протиправно
призначеної перевірки не можуть бути
належними доказами під час розгляду
справи предметом спору якої є
податкові повідомлення - рішення
прийнятті з урахуванням та на підставі
виявлених у ході такої перевірки
порушень.

Разом з цим, з метою прийняття
об'єктивного рішення у даній справі,
суд вважає за необхідне з'ясувати чи
мали місце порушення, викладені в акті
перевірки від 17.10.2013 року, які слугували
підставою для прийняття відповідачем -
1 оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень від 29 жовтня 2013 року.

Щодо податкового повідомлення -
рішення від 29 жовтня 2013 року №
про зменшення позивачу суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 6514 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 3257 грн..

Як видно із акту перевірки № 15/2-55/32306009
від 17.10.2013 року підставою для прийняття
вказаного податкового повідомлення -
рішення слугував висновок Малинської
ОДПІ про те, що перевіркою
правомірності визначення податкових
зобов'язань та податкового кредиту,
розрахунків з бюджетом та показниками,
відображених у декларації за червень
2013 року встановлені порушення
позивачем пп.198.3 ст.198 г), п. 198.5 ст.198
Податкового кодексу України, а саме
ПрАТ "ДЕТВІЛЕР УЩІЛЬНЮЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ
УКРАЇНА" занижені податкові
зобов'язання на суму ПДВ в розмірі 6514
грн. декларації з ПДВ за червень 2013 року
по операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку, а саме до
складу податкового кредиту за червня
2013 року включено суму ПДВ 6513,61 грн. по
імпортованій вантажно - митній
декларації від 04.06.2013 року № 1579 по
поверненню бракованої продукції, яка
попередньо товариством була
експортована (вироби з незатверділої
вулканізованої гуми), але товариством
не нараховані податкові зобов'язання
по виробленій продукції - не включено
до обсягів експортних операцій за
червень 2013 року та не нараховані
податкові зобов'язання на митній
території за ставкою 20 %, тобто
відсутній об'єкт оподаткування при
сформованому, податковому кредиті
(щодо використаної сировини з якої
виготовлена продукція та вдруге
включена по вантажно-митній декларації
повернута бракована продукція, яка
вироблена попередньо із сировини).

Враховуючи наведене податковий орган
також дійшов висновку про завищення
Товариством заявленої суми бюджетного
відшкодування ПДВ за червень 2013 року на
6514 грн. в порушення абз.2 п. 198.3 ст.198, п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується із такими
твердженнями відповідача, виходячи із
наступного.

Безспірно встановлено, що Приватне
акціонерне товариство "Детвілер
ущільнюючі технології Україна"
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Малинської
міської ради та перебуває на
податковому обліку в Малинській ОДПІ.
Фактичним видом діяльності позивача є
виробництво гумових виробів.

В акті перевірки від 17.10.2013 року
закріплено, що Товариство до складу
бюджетного відшкодування включає суми
ПДВ фактично сплачені при розрахунках
за імпортовану сировину.

01 лютого 2013 року між Приватним
акціонерним товариством "Детвілер
Ущільнюючі Технології Україна" (надалі
- Продавець) та компанією Daetwyler Switzerland Inc.
(надалі - Покупець) укладено договір
купівлі - продажу продукції № 2/13.

Підпунктом 1.1. пункту 1 вказаного
договору визначено, що на умовах цього
договору Продавець зобов'язується
передати у власність Покупця в м.
Шаттдорф СН-6467, Швейцарія, (на умовах DAP
"поставка в пункті", згідно з ІНКОТЕРМС
2010 р.), прокладки, амортизатори,
ущільнюючі кільця, манжети, пробки та
інші вироби із спеціальної
вулканізованої гуми, надалі - Продукція
за Специфікаціями, які є невід'ємною
частиною цього договору, а Покупець, в
свою чергу, обов'язується прийняти таку
Продукцію та сплатити її вартість.

Продукція повинна бути поставлена
Покупцю в терміни, визначені в
Специфікації (пп.4.1 п. 4.1 договору № 2/13
від 01.02.2013 року).

Відповідно до пп. 7.3 п. 7 договору № 2/13
від 01.02.2013 року, у разі поставки
Продавцем неякісної Продукції або
якої-небуть партії, таке Продукція
підлягає заміні на продукцію належної
якості. Всі витрати із заміни неякісної
Продукції на якісну сплачуються за
рахунок Продавця.

У засіданні суду з'ясовано, що сума
податку на додану вартість в розмірі
6513, 61 грн. сплачена позивачем по
імпортній вантажно - митній декларації
від 04.06.2013 року № 101100000/2013/001579 при
поверненні з метою доробки готової
продукції, яка попередньо була
експортована покупцю.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.3 статті 200 ПК України
визначено, що при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно із п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності із пунктом 198.1 статті 198
ПК України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України
визначено, що платник податку
зобов'язаний нарахувати податкові
зобов'язання виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися: а) в
операціях, що не є об'єктом
оподаткування (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу); б) в операціях,
звільнених від оподаткування
відповідно до цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в
операціях, що здійснюються платником
податку в межах балансу платника
податку, у тому числі передача для
невиробничого використання,
переведення виробничих необоротних
активів до складу невиробничих
необоротних активів; г) в операціях, що
не є господарською діяльністю платника
податку.

Платник податку може включити на
підставі бухгалтерської довідки до
податкового кредиту виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу,
суми податку, сплачені (нараховані) у
вартості товарів/послуг, необоротних
активів, що не були включені до складу
податкового кредиту при придбанні або
виготовленні таких товарів/послуг,
необоротних активів, та/або з яких були
визначені податкові зобов'язання
відповідно до цього пункту, у разі якщо
такі товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, у тому числі
переведення невиробничих необоротних
активів до складу виробничих
необоротних активів.

Згідно із абз. 1 п. 190.1 ст. 190 ПК України,
базою оподаткування для товарів, що
ввозяться на митну територію України, є
договірна (контрактна) вартість, але не
нижче митної вартості цих товарів,
визначеної відповідно до розділу III
Митного кодексу України, з урахуванням
мита та акцизного податку, що
підлягають сплаті і включаються до
ціни товарів.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (абз. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК
України).

В силу приписів п. 201.12. ст. 201 ПК України,
у разі ввезення товарів на митну
територію України документом, що
посвідчує право на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
вважається митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку.

Встановлено, що позивачем до складу
податкового кредиту в податковій
декларації за червень 2013 року було
включено суму ПДВ у розмірі 6513,61 грн.,
сплачену при ввезені готової продукції
згідно із ВМД від 14.06.2013 року №
101100000/2013/001579.

Так, із митної декларації № 101100000/2013/001579
видно, що було імпортовано товар, а саме
вироби з незатверділої вулканізованої
гуми, які застосовуються для
зберігання труб, зумовлене поверненням
покупцем продавцю - ПрАТ "Детвілер
ущільнюючі технології Україна"
бракованої продукції.

У засіданні суду представниками сторін
не заперечувалось, що митне оформлення
товару за ВМД від 14.06.2013 року №
101100000/2013/001579 було закінчено, отже
вказана митна декларація була
оформлена належним чином та у повній
відповідності до вимог чинного
законодавства, суми податків
(обов'язкових платежів) сплачені в
повному об'ємі.

Відтак, зазначена митна декларація,
відповідно до ст. 201 ПК України,
являється документом (підставою), що
посвідчує право на віднесення сум
податку до податкового кредиту, отже,
відповідно до вищевказаних вимог ПК
України, у платника податку виникло
право на формування податкового
кредиту за вказаною ВМД в червні 2013
року, що ним і було зроблено.

Суд критично оцінює посилання
представника відповідача-1 на те, що
імпорт продукції здійснено без мети
використання в господарській
діяльності позивача, оскільки ввезення
готової продукції для доробки згідно
ВМД від 14.06.2013 року № 101100000/2013/001579 зі
сплатою ПДВ в сумі 6513,61 грн., включеній
до податкового кредиту в декларації за
червень 2013 року, було проведено
відповідно та на виконання договору
купівлі-продажу продукції №2/13 від
01.02.2013 року, зокрема, пп. 7.3 п. 7 цього
договору, тобто в межах господарської
діяльності позивача.

За таких обставин, висновки
контролюючого органу про те, що на
порушення пп.198.3 ст.198 г), п. 198.5 ст.198
Податкового кодексу України, ПрАТ
"Детвілер Ущільнюючі технології
Україна" завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду за червень 2013
року на суму 6514 гривень, залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті де бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
(рядок 22 декларації) за липень 2013 року
на 6514 грн., є безпідставними, тому
позивачем правомірно заявлено до
бюджетного відшкодування в декларації
за липень 2013 року сума ПДВ у розмірі 6514
грн.

Отже, позовні вимоги ПрАТ "Детвілер
Ущільнюючі технології Україна" про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення №
від 29.10.2013 року про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ в
розмірі 6514 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
3257 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно податкових повідомлень -
рішень від 29 жовтня 2013 року за №№
та , то слід вказати наступне.

Обґрунтовуючи підстави, які слугували
для прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень, Малинська ОДПІ
зазначає, що ПрАТ "Детвілер ущільнюючі
технології Україна" при оформленні ВМД
по імпорту перерахувало кошти на
розподільчий рахунок Малинської
митниці за митні послуги, згідно
платіжних доручень, в яких зазначено,
що сума сплачена "як попередня оплата
за митне оформлення ВМД". Відповідач - 1
вважає, що згідно цих платіжних
доручень не можливо визначити якою
датою та яка сума ПДВ зарахована в
погашення сплати суми ПДВ по
імпортованій сировині, в результаті
чого не можливо визначити та
підтвердити фактичну суму сплаченого
ПДВ митним органам по імпортованій
сировині, яка може бути включена в
розрахунок бюджетного відшкодування
за червень та липень 2013 року, які
сплачені у попередніх звітних
періодах.

Також вказано, що позивач буде мати
право на бюджетне відшкодування
частини від'ємного значення сплаченого
ПДВ до державного бюджету у разі
наявності підтверджуючих документів,
щодо оплати ПДВ митним органам, тобто
до р. 23.1 декларації з ПДВ повинні
включатися ті суми сплаченого ПДВ, які
списані із розподільчого
казначейського рахунку митниці,
підтверджені відповідними
розрахунковими документами (виписки
розподільчого казначейського рахунку)
в оплату ПДВ по зазначеним ВМД щодо
отриманих товарно - матеріальних
цінностей по імпорту.

У зв'язку з цим та враховуючи дані
додатка 2 до податкової декларації з
ПДВ за червень та липень 2013 року,
Малинська ОДПІ прийшла до висновку, що
частина залишку від'ємного значення,
фактично сплачена позивачем
постачальникам та/або до державного
бюджету, не брала участі в розрахунках
бюджетного відшкодування, тому
перевіряючими зроблено висновок про
те, що на порушення вимог п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, ПрАТ
"Детвілер ущільнюючі технології
Україна" завищено суми бюджетного
відшкодування ПДВ по декларації за
червень 2013 року на суму 15316 грн. та у
липні 2013 року на 395800 грн., в тому числі
на суму 6514 грн. - не підтверджено суму
від'ємного значення за червень 2013 року,
відмовлено в наданні бюджетного
відшкодування ПДВ по декларації за
липень 2013 року на суму 389286 грн., як не
підтверджена оплата сплати митним
органам.

В засіданні суду не заперечувалось
представниками сторін, що причиною
виникнення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту (із
зазначенням частки загальної суми
податкового кредиту звітного
(податкового) періоду, у якому виникло
від'ємне значення ПДВ) є здійснення
позивачем експортно - імпортних
операцій у травні - липні 2013 року.

На підтвердження здійснення операцій
позивачем надано до суду митні
декларації, які були оформлені в режимі
"імпорт" у період з травня по липень 2013
року та платіжні доручення від 26.04.2013 р.
№ 483, від 03.06.2013 р. № 637, від 07.06.2013 р. № 672,
від 01.07.2013 р. № 730, від 19.07.2013 р. № 844 як
доказ сплати митних платежів, в тому
числі ПДВ по імпортованій сировині,
відповідно до цих митних декларацій.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Згідно із п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 200.6, 200.7, 200.8 ст. 200 ПК
України, платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах. Платник податку,
який має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. До податкової декларації
платником податків додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування та оригінали митних
декларацій. У разі якщо митне
оформлення товарів, вивезених за межі
митної території України,
здійснювалося з використанням
електронної митної декларації, така
електронна митна декларація надається
контролюючим органом за місцем митного
оформлення контролюючому органу за
місцем обліку такого платника податків
в порядку, затвердженому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
відповідно до закону.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
для операцій із ввезення на митну
територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з п.
187.8 ст. 187 ПК України.

Датою виникнення податкових
зобов'язань у разі ввезення товарів на
митну територію України, відповідно до
п. 187.8 ст. 187 розділу V ПК України, є дата
подання митної декларації для митного
оформлення.

Як було зазначень вище п. 201.12. ст. 201 ПК
України передбачено, що у разі ввезення
товарів на митну територію України
документом, що посвідчує право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, вважається митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку.

Отже, митна декларація являється
документом (підставою), що посвідчує
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту.

Про це також йдеться у Листі
Міністерства доходів і зборів України
від 13.11.2013 року № 15312/6/99-99-19-04-01-15 "Щодо
визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість у разі
ввезення товарів на митну територію
України".

Із системного аналізу наведених
правових норм випливає, що подання
інших документів, ніж передбачених п.п.
200.7-200.8 ст. 200 ПК України, для отримання
бюджетного відшкодування з ПДВ,
зокрема, письмових підтверджень від
митних органів сплати митних платежів
платником податків згідно із ВМД не
передбачено Податковим кодексом
України.

Судом встановлено, що митне оформлення
товару за наданими до суду митними
деклараціями за травень - липень 2013
року було закінчено, отже вказані митні
декларації були оформлені належним
чином та у повній відповідності до
вимог чинного законодавства, суми
податків (обов'язкових платежів)
сплачені в повному об'ємі.

При цьому з метою повного та всебічного
розгляду даної справи судом скеровано
запит до Житомирської митниці з
проханням повідомити коли та яка сума
ПДВ із коштів перерахованих Приватним
акціонерним товариством "Детвілер
Ущільнюючі Технології України"
платіжними дорученнями від 26.04.2013 р. №
483, від 03.06.2013 р. № 637, від 07.06.2013 р. № 672,
від 01.07.2013 р. № 730, від 19.07.2013 р. № 844 була
зарахована в погашення сплати суми ПДВ
по імпортованій сировині та відповідно
до яких митних декларацій.

На виконання вимог суду, Житомирською
митницею Міндоходів листом від 05.02.2014
року № 15/1/3/690 підтверджено, що митні
декларації, наявні у матеріалах справи,
за період з травня по липень 2013 року
були оформленні в режимі "імпорт" після
надходження коштів, перерахованих
відповідно до платіжних доручень від
26.04.2013 р. № 483, від 03.06.2013 року № 637, від
07.06.2013 року № 672, від 01.07.2013 року № 730, від
19.07.2013 року № 844 Приватним акціонерним
товариством "Детвілер Ущільнюючі
Технології Україна" для сплати митних
платежів, в тому числі ПДВ. Також у
цьому листі підтверджено суми
сплаченого податку на додану вартість
по імпортованій сировині за період з
травня по липень 2013 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
-1 безпідставно відмовлено позивачу у
наданні бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість,
відображеного в декларації за червень
2013 року в сумі 15316 грн. та в декларації
за липень 2013 року в сумі 389286 грн., за
умови належного документального
підтвердження вказаних операцій,
відтак вимоги позивача щодо визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень - рішень Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
29.10.2013 р. № та № слід
задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, яка
полягає в непідготовці та неподанні
висновку територіальному органу
державної казначейської служби про
повернення з Державного бюджету
України Приватному акціонерному
товариству "Детвілер Ущільнюючі
Технології України" бюджетного
відшкодування з ПДВ, за декларацією за
липень 2013 року, у сумі 395800 грн.;
стягнення бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість за липень 2013
року у сумі 395800 грн., то суд зазначає
наступне.

19.08.2013 року ПрАТ "Детвілер" відповідно
до вимог Податкового кодексу України,
подало до Малинської ОДПІ податкову
декларацію з ПДВ за липень 2013 року (№
від 19.08.2013 року) та відповідну
заяву про бюджетне відшкодування з ПДВ
на суму 399465 грн.

27.09.2013 року позивач отримав бюджетне
відшкодування з ПДВ за червень 2013 року
у сумі 48847 грн., залишок неповернутого
бюджетного відшкодування з ПДВ за
липень 2013 року в розмірі 395800 грн.
отримано не було, так як наказом від
11.10.2013 року № 152 було призначено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного акціонерного
товариства "Детвілер Ущільнюючі
Технології Україна" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за червень та липень 2013
року.

За наслідками перевірки прийняті
податкові повідомлення - рішення від 29
жовтня 2013 року, які є предметом
оскарження в даній справі.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України визначено,
що у разі якщо за результатами
перевірки сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
контролюючий орган розпочинає
процедуру адміністративного або
судового оскарження, контролюючий
орган не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
тимчасово припиняє процедуру
відшкодування в частині оскаржуваної
суми до набрання законної сили судовим
рішенням. Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження контролюючий орган
протягом п'яти робочих днів, що настали
за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

За таких обставин, коли платником
результати перевірки сум податку,
заявлених до відшкодування,
оскаржуються в судовому порядку, то
обов'язок контролюючого органу щодо
подання органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, висновок із зазначенням суми
податку, що підлягає відшкодуванню з
бюджету, виникає лише протягом п'яти
робочих днів, що настали за днем
отримання відповідного рішення, за
наслідками процедури оскарження,
оскільки відшкодування цих сум податку
можливе лише після закінчення такої
процедури оскарження.

Оскільки процедура судового
оскарження рішень про зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ на 395800
грн. ще не закінчена, тому позовні
вимоги у вказаній частині є
передчасними і задоволенню не
підлягають.

Разом з цим, суд відмовляє Приватному
акціонерному товариству "Детвілер
Ущільнюючі Технології Україна" в
задоволенні вимоги про зобов'язання
Малинського управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області подати звіт про
виконання судового рішення в частині
стягнення бюджетного відшкодування з
ПДВ в строк не пізніше трьох місяців з
дня набрання законної сили постановою
суду в зв'язку з безпідставністю.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконуючого
обов`язки начальника Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області щодо
призначення документальної
позапланової виїзної перевірки
Приватного акціонерного товариства
"Детвілер Ущільнюючі Технології
Україна" відповідно до наказу №152 від
11.10.2013р.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 29.10.2013 р. №, №,
№.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 27
лютого 2014 р.