Справа № 872/10073/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" січня 2014 р.справа № 804/2289/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецтехнологія»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецтехнологія» до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Спецтехнологія», звернулося до
суду з вищевказаним позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 16.10.2012 року № та №
.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність
віднесення податковим органом до
безнадійної заборгованості кошти, за
якими не сплив трирічний строк
позовної давності, також зазначає , що
відповідачем не враховані витрати
позивача по правочинах з ТОВ «Діло» як
не підтверджені.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 квітня 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Спецтехнологія» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги. Вказує на те, що судом першої
інстанції зроблені висновки, які не
відповідають обставинам справи.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу Новомосковська ОДПІ просить
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники ТОВ
«Спецтехнологія» підтримали
апеляційну скаргу з викладених у ній
підстав, представник податкового
органу просив відмовити у її
задоволенні та залишити без змін
постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що податковим
органом з 04.09.2012 року по 12.09.2012 року
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Спецтехнологія» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 року по
30.06.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
30.06.2012 року, за результатами якої 19.09.2012
року складено акт перевірки №
312/222/34270563, яким встановлено порушення
позивачем:

- підпунктів 14.1.27, 14.1.36, 14.1.11 пункту 14.1
статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту
135.5.4 пункту 135.5 статті 135, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України
суб'єктом господарювання неправомірно
завищено показники у рядку 05.1
Декларацій «собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт,послуг)» в загальній сумі 58 333
грн. у т.ч. у 2 кварталі 2012 року на
загальну суму 58 333 грн., занижено
показник у рядку 02 Декларацій «дохід
від операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів(робіт, послуг))» в
загальній сумі 15 020 грн., у тому числі за
1 квартал 2012 року в сумі 15 020 грн. в
наслідок чого занижено податок на
прибуток в загальній сумі 15 404 грн., у
тому числі за 1 квартал 2012 року в сумі 3
154 грн., 2 квартал 2012 року - 12 250 грн.

- підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14,
пункту 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1
статті 201 ПК України, неправомірно
завищено задекларовані показники у
рядках 10.1 та 17 Декларації «підлягають
оподаткуванню за ставкою 20 відсотків
та нульовою ставкою» всього у сумі 11 667
грн., у тому числі за квітень 2012 року в
розмірі 11 667 грн., в наслідок чого
занижено податок на додану вартість у
сумі 11 667 грн. у тому числі за квітень 2012
року в розмірі 11 667 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ,
податковим органом 16.10.2012 року винесено
податкові повідомлення рішення №
, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств в розмірі 19 255
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 15 404 грн. і за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 3 851 грн., та № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт,послуг) в розмірі 14 583,75
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 11 667 грн. і за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 2 916,75 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем у
періоді, який перевірявся до валових
доходів не було враховано суму
кредиторської заборгованості за
отримані послуги від контрагента ТОВ
«ОВОД» у сумі 15020 грн. враховуючи що ТОВ
«ОВОД» станом на 24 січня 2012 року
ліквідовано (скасовано його державну
реєстрацію).

Відповідно до п.п. 14.1.11 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
безнадійна заборгованість - це
заборгованість, що відповідає одній із
таких ознак, зокрема: заборгованість
суб'єктів господарювання, визнаних
банкрутами у встановленому законом
порядку або припинених як юридичні
особи у зв'язку із їх ліквідацією.

Відповідно до п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України
встановлено, що інші доходи, які
включаються до доходів звітного
періоду, включають вартість товарів,
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.

За таких обставин вірним є висновок
суду першої інстанції що
заборгованість суб'єкта
господарювання, якого припинено як
юридичну особу, відноситься до
безнадійної кредиторської
заборгованості і вказана
заборгованість включається до складу
доходів звітного періоду.

З огляду на зазначені положення норм
права доводи апеляційної скарги, що
граничний строк позовної давності
згідно умов договору від 01.12.2010 року №
1/12-10 укладеного між ТОВ
«Спецтехнологія» та ТО «Овод» настав
31.12.2010 року, а тому граничний сорок
позовної давності для пред'явлення
всіх вимог за зобов'язаннями по даному
договору спливає 31 грудня 2013 року є
недоречними.

02.04.2012 року між ТОВ «Спецтехнологія»
(замовник) та ТОВ «Діло» ( експедитор)
укладено договір № 16 про надання
транспортно-експедиційних послуг по
перевезенню вантажу. За вказаною
операцією позивачем було збільшено
валові витрати на суму 58 333 грн. та
сформовано податковий кредит на суму 11
667 грн.

На підтвердження вказаної
господарської операції позивачем було
надано лише акти виконаних робіт № 1
від 17.04.2012 року та № 2 від 29.04.2012 року.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4.,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які затверджені наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997,
зареєстровані в Міністерстві юстиції
Україні 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено,
що комплектом юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
є транспортна документація, а єдиним
для всіх учасників транспортного
процесу юридичним документом,
призначеним для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
шляхом їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, є
товарно-транспортна накладна, яка
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік.

Відповідно до розділу 11 «Правила
оформлення документів на перевезення»
зазначених правил встановлено, що
товарно-транспортна виписується у
кількості не менше чотирьох
екземплярів, другий екземпляр якої в
обов'язковому порядку передається
вантажоодержувачу.

Враховуючи однозначну необхідність
застосування облікового документа при
здійсненні вантажних перевезень,
використання товарно-транспортної
накладної є обов'язковим. Відсутність
чи неправильне оформлення
товарно-транспортних накладних має
наслідком, відповідно, відсутність
документального підтвердження
господарської операції та наявність
помилок у відображені результатів
господарської операції в обліку (як
бухгалтерському, так і податковому).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність документів на
підтвердження виконання господарської
операції між позивачем та ТОВ «Діло»
спростовують факт отримання послуг від
ТОВ «Діло» і наявність лише актів
виконаних робіт в підтвердження
здійснення вказаної угоди, як на тому
наполягає позивач зазначеного
висновку не спростовують.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст.44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що при розгляді справи суд
першої інстанції правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, вірно встановив фактичні
обставини справи та дав їм правову
оцінку, а тому доводи апеляційної
скарги є безпідставними, оскільки
ґрунтуються лише на невірному
трактуванні наведених норм
матеріального права, що не може бути
підставою для скасування судового
рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецтехнологія» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
31 січня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова