Справа № 805/2391/14
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 р.
Справа №805/2391/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Христофорова А.Б.

при секретарі -
Сапєгіній А.Г.,

за участю

представника позивача, -
не з'явився,

представника відповідача, -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності неправомірною,
зобов'язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області, звернувся до суду з позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції, третя особа ОСОБА_1
про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язати вчинити
певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що на примусовому виконанні у
відповідача знаходиться вимога
Управління Пенсійного фонду України в
м. Артемівську та Артемівському районі
Донецької області № 561 від 27.11.2012 року
щодо сплати заборгованості фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на суму 574,64
гривень. На виконання вказаної вимоги
постановою державного виконавця від
25.01.2013 року було відкрито виконавче
провадження. На дату здійснення
останнього ознайомлення 10.02.2014 року
позивачем встановлено, що державним
виконавцем не вжито вичерпних заходів
та не проведено примусове стягнення
боргу з ФОП ОСОБА_1 за виконавчим
документом позивача.

Вважає бездіяльність відповідача
неправомірною, оскільки протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження не
проведено виконавчі дії з виконання
вимоги позивача.

З огляду на наведені обставини просить
зобов'язати відповідача вжити дієві
заходи з примусового виконання вимоги
№ 561 від 27.11.2012 року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до суду заяву,
згідно до якої просив розглянути
справу без його участі.

З огляду на те, що в матеріалах справи
міститься достатньо доказів, що
стосуються спірних правовідносин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутність представника позивача, на
підставі доказів наявних в матеріалах
справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

З огляду на те, що в матеріалах справи
міститься достатньо доказів, що
стосуються спірних правовідносин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутність представника відповідача,
на підставі доказів наявних в
матеріалах справи.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення, згідно до яких
заперечував проти задоволення
адміністративного позову з підстав
його необґрунтованості. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не
з'явився, про дату час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

З огляду на те, що в матеріалах справи
міститься достатньо доказів, що
стосуються спірних правовідносин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутність третьої особи, на підставі
доказів наявних в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Позивач,- Управління Пенсійного фонду
України в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області (далі,- УПФУ в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області), - є суб'єктом владних
повноважень, згідно ст. 48 КАС України
здатний особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
обов'язки.

Відповідач,- Відділ державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції (далі,-
ВДВС Артемівського МУЮ),- є суб'єктом
владних повноважень, згідно ст. 48 КАС
України здатний особисто здійснювати
свої адміністративні процесуальні
права та обов'язки.

Судом встановлено, що УПФУ в м.
Артемівську та Артемівському районі
Донецької області, у відношенні
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
сформовано вимогу № 561 від 27.11.2012 року
про сплату заборгованості зі сплати
страхових внесків на суму 574,64 гривень.

Позивач, 23.01.2013 року, звернувся до ВДВС
Артемівського МУЮ із заявою про
прийняття для примусового виконання
вимоги № 561 від 27.11.2012 року.

Постановою ВДВС Артемівського МУЮ ВП №
36897171 від 25.01.2013 року відкрито виконавче
провадження на виконання вимоги № 561
від 27.11.2012 року.

10.02.2014 року представником позивача за
наслідками ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження на
виконання вимоги № 561 від 27.11.2012 року,
складено протокол б/н.

Державний виконавець ВДВС
Артемівського МУЮ відмовився від
підписання вказаного протоколу. Згідно
вказаного протоколу в матеріалах
виконавчого провадження міститься
інформація про проведені виконавчі дії
по встановленню майнового стану
боржника :

запит до ДПІ від 15.07.2013 року;

запит до ВРЕВ від 15.07.2013 року, від 29.01.2014
року;

запит до Держземагенства від 15.07.2013
року, від 29.01.2014 року;

запит до боржника від 15.07.2013 року.

Таким чином, відповідач прийнявши
25.01.2013 року постанову про відкриття
виконавчого провадження виконавче
провадження на виконання вимоги № 561
від 27.11.2012 року здійснив перші запити на
встановлення майнового стану боржника
лише 15.07.2013 року.

Як вбачається із копій матеріалів
виконавчого провадження наданого до
суду відповідачем:

29.01.2014 року державним виконавцем,
здійснено вихід з метою проведення
перевірки майнового стану боржника за
місцем проживання та здійснення
підприємницької діяльності;

11.02.2014 року державним виконавцем
здійснено запит до УПФУ в м.
Артемівську та Артемівському районі
Донецької області, Держземагенства в м.
Артемівську Донецької області,
Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області

19.02.2014 року державним виконавцем
здійснено запит до відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Артемівського МУЮ.

При цьому в матеріалах виконавчого
провадження відсутні:

запит державного виконавця до
Артемівської ОДПІ стосовно наявності
розрахункових рахунків у боржника;

постанова про привід боржника через
органи внутрішніх справ.

Крім того, постанову про арешт коштів
боржника прийнято лише 15.10.2013 року, а
останній запит до ДПІ направлено 15.07.2013
року.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження»,- Державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження на
період проведення експертизи чи оцінки
майна, виготовлення технічної
документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із заробітної
плати (заробітку), пенсії та інших
доходів боржника. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Згідно п.2.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012
року № 512/5, - Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
зобов'язаний використовувати всі
надані йому права та повноваження,
необхідні для забезпечення
своєчасного і повного виконання
рішення.

Згідно п. 3.12 вказаної Інструкції Перед
зверненням до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника -
фізичної особи або дитини, який
здійснюється відповідно до статті 40
Закону, державний виконавець вживає
заходів, спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи;

б) отримання інформації від учасників
виконавчого провадження та інших осіб,
у тому числі усно (в такому випадку
отримана інформація відображається в
акті державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця
роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

З вищенаведених обставин вбачається,
що відповідачем у порушення приписів
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, ч.2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження» не
вжито вичерпних заходів та не
проведено примусове стягнення боргу з
боржника протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного, суд приходить до
висновку, що відповідачем допущено
неправомірну бездіяльність під час
виконання вимоги позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З огляду на те, що позивач у позовних
вимогах, зокрема просить вжити дієві
заходи з примусового виконання вимоги,
суд, з метою належного та повного
захисту прав позивача, вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
вжити дієві заходи з примусового
виконання вимоги позивача передбачені
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження».

Пункт 3 позовних вимог, на думку суду, не
підлягає задоволенню, оскільки
викладений некоректно та є умовно -
альтернативним.

Таким чином, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду відповідач не довів
правомірності своєї бездіяльності що
стосується предмету позову.

Таким чином, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94,
99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Артемівську та Артемівському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності неправомірною,
зобов'язати вчинити певні дії, -
задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції при виконанні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області № 561 від 27.11.2012 року.

Зобов'язати Відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
вжити дієві заходи передбачені ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» з примусового виконання
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в м. Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області № 561 від 27.11.2012 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог,- відмовити.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 26 лютого 2014 року.

Повний текст постанови складений 03
лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.