Справа № 825/706/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/706/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Соломко І.І.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

представника позивача
Лутченко К.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Управління
Державної служби охорони при
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
до управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області (далі -
відповідач), в якому просить суд
скасувати постанови про відкриття
виконавчого провадження від 08.02.2014 ВП №
41968038 про стягнення на користь держави
680,00 грн. штрафу, ВП № 41968836 про стягнення
на користь держави 1360,00 грн. штрафу, ВП
№ 41967651 про стягнення на користь
держави 127,87 грн. витрат на проведення
виконавчих дій, ВП № 41965967 про стягнення
на користь держави 1360,00 грн.
виконавчого збору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
оскаржувані постанови прийняті
відповідачем не у порядку та не у
спосіб передбачений законодавством
України, а відтак є протиправними та
підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 17.03.2014 здійснено
заміну неналежного відповідача -
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на належного -
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, просив справу
розглянути без участі їх представника
та надіслав заперечення, в якому виклав
свою позицію проти доводів позивача та
просить суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що відповідач діяв в межах та в
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

В Управлінні державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області на виконанні
знаходився виконавчий лист
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 №
2а/2570/1782/2012 про зобов'язання Управління
державної служби охорони при УМВС
України в Чернігівській області
здійснити виплату ОСОБА_2 середньої
заробітної плати за час затримки при
звільненні за період з 30.06.2011 по 01.12.2011
(а.с.44).

На підставі виконавчого листа та заяви
стягувача, 01.04.2013 державним виконавцем,
керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
відкрито виконавче провадження та
винесено відповідну постанову, в якій
надано строк для добровільного
виконання рішення суду - до 08.04.2013 (а.с.43).

Рішення суду у строк, встановлений
державним виконавцем, позивачем не
виконано.

05.11.2013 державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу в сумі
680,00 грн. (а.с.40) та направлено вимогу №
02.01-25/1064-1 від 20.11.2013 про виконання
рішення суду в строк до 26.11.2013, в якій
зобов'язано боржника повідомити про
його виконання. У вимозі державний
виконавець зазначив, що у разі
повторного невиконання без поважних
причин законних вимог державного
виконавця до боржника застосовуються
штрафні санкції відповідно до статей 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.39).

01.12.2013 у зв'язку з повторним
невиконанням позивачем рішення суду
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу в
розмірі 1360,00 грн. (а.с.38).

Вказані постанови позивачем отримано
та не оскаржено.

30.01.2014 державним виконавцем винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору в сумі 1360,00 грн. (а.с.35), а також
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 127,87 грн., які отримані позивачем
(а.с.33).

07.02.2014 відповідно до пункту 11 частини
першої статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження в
зв'язку з неможливістю виконання
рішення суду без участі боржника, в
якій зазначено про виділення в окреме
провадження постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 30.01.2014,
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 30.01.2014, постанови про накладення
штрафу від 01.12.2013 та постанови про
накладення штрафу від 05.11.2013 (а.с.32).

08.02.2014 державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень з примусового виконання
виконавчих документів, а саме: ВП №
41968038 про стягнення на користь держави
680,00 грн. штрафу, ВП № 41968836 про стягнення
на користь держави 1360,00 грн. штрафу, ВП
№ 41967651 про стягнення на користь
держави 127,87 грн. витрат на проведення
виконавчих дій, ВП № 41965967 про стягнення
на користь держави 1360,00 грн.
виконавчого збору.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог та надаючи оцінку рішенням
відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 6 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
від 13.12.2010 № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» з наступними змінами в
редакції від 21.05.2012 року оскарження
вищевказаних постанов відноситься до
юрисдикції адміністративних судів.

Спірні правовідносини даного
адміністративного позову регулюються
нормами Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року № 606 та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 (далі - Інструкція).

Частиною другою статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Відповідно до частини першої та пункту
1 частини другої статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини сьомої статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Згідно пункту 3.7.4. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру, закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11-13
частини першої статті 49 Закону, якщо
виконавчий збір не стягнуто, державний
виконавець у постанові про закінчення
виконавчого провадження (повернення
виконавчого документа) зазначає про
виділення постанови про стягнення
виконавчого збору в окреме провадження
та не пізніше наступного робочого дня
після завершення такого виконавчого
провадження відкриває виконавче
провадження за постановою про
стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження. Строк для
самостійного виконання боржнику в
такому випадку не надається.

Пункт 3.13.2. Інструкції з організації
примусового виконання рішень
передбачає, що у разі якщо виконавче
провадження було завершено, а витрати
на організацію та проведення
виконавчих дій не були стягнуті,
постанова про стягнення витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій виділяється в окреме провадження в
порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4
пункту 3.7 цього розділу.

Розмір витрат підтверджується актом
державного виконавця про витрати на
проведення виконавчих дій від 30.01.2014
(а.с.34), який досліджено в судовому
засіданні.

Пункт 8.8. Інструкції з організації
примусового виконання рішень
передбачає, що при виконанні рішення,
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, у разі якщо боржник
самостійно не сплачує виконавчий збір,
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій та накладені на нього
штрафи у передбачених Законом
випадках, державний виконавець
примусово стягує виконавчий збір,
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій та накладені на
боржника штрафи одночасно із
виконанням такого рішення. Після
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення, за яким боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
якщо виконавчий збір, витрати на
організацію та проведення виконавчих
дій, штрафи не стягнуто, державний
виконавець відкриває виконавчі
провадження за відповідними
постановами та вживає заходів
примусового виконання рішень,
передбачених Законом, шляхом звернення
стягнення на кошти та інше належне
боржнику майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.02.2014 відповідно до пункту 11 частини
першої статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження в
зв'язку з неможливістю виконання
рішення суду без участі боржника. 08.02.2014
- відкрито виконавче провадження з
примусового виконання за постановами
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 30.01.2014 в розмірі 1360,00 грн., про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 30.01.2014 в
розмірі 127,87, про накладення штрафу від
01.12.2013 в розмірі 1360,00грн. та про
накладення штрафу від 05.11.2013 в розмірі
680,00грн, про що винесено відповідні
постанови.

Розмір виконавчого збору, розмір
витрат на проведення виконавчих дій,
розмір штрафу в оскаржуваних
постановах визначений відповідно до
вимог чинного законодавства і на день
їх винесення не було жодних правових
підстав для звільнення позивача від
сплати такого збору та таких витрат.

Твердження позивача, що оскаржувані
постанови не містять строку для
добровільного виконання, судом до
уваги не приймаються, оскільки згідно
пункту 3.7.4., 3.13.2 та 8.8 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень строк для самостійного
виконання в такому випадку не
надається.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність
та обґрунтованість постанов від 08.02.2014
про відкриття виконавчого провадження
ВП №№ 41968836, 41965967, 41968038, 41967651, відтак
оскаржувані постанови є такими, що
прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому позовні вимоги є необґрунтованими
і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Керуючись статті 124 Конституції
України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області, - відмовити
повністю.

Стягнути з Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області ()
до Державного бюджету (р/р 4002,
отримувач - УДКСУ у м. Чернігові
Державний бюджет, код СДРПОУ - 38054398,
банк - ГУДКСУ у Чернігівській області,
МФО 853592) судові витрати в розмірі 1644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко