Справа № 2а-10762/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
Київ К/800/19549/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Ліпський Д.В. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 16.12.2011р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової адміністрації України про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
адміністрації України з вимогами про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 16.12.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач з жовтня 1998
року проходив службу в податковій
міліції Державної податкової
адміністрації в Київській області та
приймав участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

02.07.2007р. наказом голови Державної
податкової адміністрації України
№1016-«о» позивача звільнено з органів
податкової міліції у запас за пп. «б» п.
64 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Згідно довідки та виписки з акту огляду
МСЕК від 01.10.2007р. позивачу встановлена
ІІ група інвалідності довічно, причина
інвалідності - захворювання пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

05.10.2011р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про виплату йому
одноразової грошової допомоги при
настанні інвалідності, однак
відповідач листом від 25.10.2011року
відмовив у виплаті такої допомоги.

На час виникнення спірних
правовідносин питання щодо особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби та
посадових осіб начальницького складу
податкової міліції були врегульовані
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні».

Статтею 18 зазначеного Закону
передбачено, що посадові особи органу
державної податкової служби
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок
коштів державного бюджету на випадок
загибелі або смерті на суму
десятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою, а в разі поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, - у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою (залежно від ступеня втрати
працездатності). Порядок та умови
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 26 цього ж Закону
держава гарантує правовий і соціальний
захист осіб начальницького складу
податкової міліції та членів їх сімей.
На них поширюються гарантії
соціального і правового захисту,
передбачені статтями 20-23 Закону
України «Про міліцію».

Частиною 6 ст.23 Закону України
«Про міліцію» передбачено, що у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного працівнику
міліції під час виконання ним
службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 12.05.2007р. № 707
«Про затвердження Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника, міліції»
(далі - Порядок № 707).

Пунктом 1 Порядку № 707 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
одноразова грошова допомога
виплачується у разі: установлення
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення такого
строку внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що сталися під час
виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі зі злочинністю, у розмірі
чотирирічного грошового забезпечення -
інвалідам другої групи.

За змістом п. 7 вказаного Порядку
працівник міліції, податкової міліції,
у разі його загибелі (смерті) члени його
сім'ї, а в разі їх відсутності - його
батьки та утриманці можуть пред'явити
МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової
допомоги протягом трьох років з дня
настання події, що дає право на
отримання такої допомоги.

Як встановлено судами, позивач
звільнений з органів податкової
міліції 02.07.2007р., з 01.10.2007 року йому
встановлено ІІ групу інвалідності,
однак до відповідача із відповідною
заявою він звернувся лише в жовтні 2011
року, тобто поза межами трирічного
строку визначеного Порядком № 707.

Під час розгляду справи судами позивач
не навів жодної причини поважності
пропуску вказаного трирічного строку,
а лише зазначив, що він у 2008 році
звертався до Київського окружного
адміністративного суду з позовом про
зобов'язання нарахувати та виплатити
одноразову грошову допомогу по
інвалідності, однак 24.09.2009р. за його
заявою вказаний позов був залишений
без розгляду. В ході розгляду даної
справи позивач не зміг пояснити, з яких
причин він заявив клопотання про
залишення Київським окружним
адміністративним судом позову без
розгляду.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 16.12.2011р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді
Винокуров К.С.

Ліпський Д.В.