Справа № 821/280/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р. м. ХерсонСправа № 821/280/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Поповій К.Г.

за участю: представників позивача -
Малини С.В., Власенка Ю.М.

представника відповідача -
Тонкошкурова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області до Департаменту
житлово-комунального господарства
Херсонської міської ради про
зобов'язання виконати п.3, 7 вимоги
№21-06-16-14/7474 від 12 грудня 2013 року про
усунення порушень законодавства
виявлених ревізією, -

встановив:

04 лютого 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області (далі - позивач, ДФІ) до
Департаменту житлово-комунального
господарства Херсонської міської ради
(далі - відповідач, Департамент) з
позовними вимогами про зобов'язання
виконати п.3,6,7 вимоги №21-06-16-14/7474 від 12
грудня 2013 року про усунення порушень
законодавства виявлених ревізією. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просить:

- зобов'язати Департамент виконати
п.3 вимоги від 12 грудня 2013 року
№21-06-16-14/7474, а саме: стягнути з ПФ «ЮПО»
та повернути до відповідного бюджету
кошти завищеної вартості виконаних
робіт в сумі 18465,52 грн., у разі несплати
зазначених коштів, провести
претензійно-позовну роботу з підрядною
організацією щодо відшкодування
завищеної вартості виконаних робіт;
стягнути з МКП «Крокус» та повернути до
відповідного бюджету кошти завищеної
вартості виконаних робіт в сумі 29508,04
грн., у разі несплати зазначених коштів,
провести претензійно-позовну роботу з
підрядною організацією щодо
відшкодування завищеної вартості
виконаних робіт; стягнути з ПП
«Будівельна фірма «Херсон-сервісбуд»
та повернути до відповідного бюджету
кошти завищеної вартості виконаних
робіт в сумі 3329,61 грн. В разі пропуску
строків позовної давності стягнути з
осіб, винних у завищенні вартості
виконаних робіт, шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.

- зобов'язати Департамент
виконати п.7 вимоги від 12 грудня 2013 року
№21-06-16-14/7474, а саме: стягнути з ПП
«Алькор» та повернути до відповідного
бюджету кошти завищеної вартості
виконаних робіт в сумі 20760,38 грн., у разі
несплати зазначених коштів, провести
претензійно-позовну роботу з підрядною
організацією щодо відшкодування
завищеної вартості виконаних робіт. В
разі пропуску строків позовної
давності стягнути з осіб, винних у
завищенні вартості виконаних робіт,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві. В
обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
працівниками ДФІ проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Департаменту за період з 01 січня 2012
року по 01 жовтня 2013 року, за наслідками
якої складено акт ревізії від 11
листопада 2013 року № 06-18/6. За
результатами проведеної ревізії
відповідачу направлено вимогу про
усунення порушень, виявлених ревізією
від 12 грудня 2013 року №21-06-16-14/7474.
Департамент не вживає заходів щодо
повного відшкодування вказаних в акті
порушень. Вимога не оскаржена та є
обов'язковою для виконання. З
посиланням на Закон України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
обґрунтовує правомірність своїх вимог.
Все це на думку позивача є підставами
для постановлення судового рішення про
зобов'язання Департаменту виконати п.3,
7 вимоги №21-06-16-14/7474 від 12 грудня 2013 року
про усунення порушень законодавства
виявлених ревізією.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
посилаючись на обставини викладені в
письмових запереченнях від 13 лютого 2014
року, в яких проти позову заперечує з
таких підстав. Стосовно п.3 вимоги по
таким підрядним організаціям, як ПФ
«ЮПО», МКП «Крокус», ПП «БФ
«Херсон-сервісбуд» направлено
претензії стосовно завищення обсягів
та вартості виконаних робіт та
розпочато позовну роботу по поверненню
коштів. Стосовно п.7 вимоги Департамент
не погоджується з висновками
перевірки, оскільки, роботи були в
повному обсязі виконані субпідрядним
підприємством ФОП ОСОБА_4 (роботи
прийняті спеціалістами відповідача).
Стосовно зобов'язання провести
претензійно-позовну роботу з
підрядними організаціями відповідач з
посиланням на ст.55 Конституції України,
ст.ст. 12,14,16 ЦК України наголошує, що
позивач фактично змушує Департамент
скористатись своїм правом. Представник
відповідача щодо стягнення з винних
осіб шкоди в порядку та розмірах
встановлених ст.130-136 КЗпП України
зазначив, що ДФІ не зазначила до кого
саме звернено цю вимогу та хто саме
повинен відшкодовувати суму
зазначених коштів. Вина особа
встановлюється судовим рішенням
(вироком), а не висновком акту ревізії.
Порядок виконання вимоги відноситься
до працівників, які перебувають з
Департаментом в трудових відносинах, а
підрядні організації наведені в вимозі
здійснюють свою діяльність на підставі
договору та не пов'язані з відповідачем
трудовими відносинами. Правовідносини
пов'язані з виконанням господарських
договорів підвідомчі господарським
судам. Докази в адміністративному
судочинстві повинні відповідати
вимогам встановленим нормами КАС
України. ДФІ використовує в справі
докази отримані з порушенням закону,
такими є матеріали акту ревізії від 11
листопада 2013 року №06-18/6 та похідні від
них претензії з незаконними вимогами
щодо зобов'язання звернутись до суду,
але таке звернення є правом
відповідача. Все це на думку
відповідача є підставами для залишення
позовної заяви без задоволення.

Розглянувши надані сторонами
документи, зваживши доводи позивача
викладені в адміністративному позові
та доводи відповідача викладені в
запереченні на адміністративний позов,
враховуючи дії відповідача по
виконанню спірної вимоги, з'ясувавши
фактичні обставини справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до п.
1.3.4.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи Державної фінансової інспекції
в Херсонській області на ІІІ квартал 2013
року та направлення на проведення
ревізії від 14.10.2013 №874 проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Департаменту за період з
01.01.2012 по 01.10.2013 роки, за наслідками якої
складено акт ревізії від 11.11.2013 року №
06-18/6.

В ході ревізії встановлено завищення
обсягів виконаних робіт ПФ «ЮПО», МКП
«Крокус», ПП «Будівельна фірма
«Херсон-сервісбуд», ПрАТ «Херсонліфт»,
ПП «Будлюкссервіс» та ПП «Алькор».

Відповідачем 21 листопада 2013 року
подавались заперечення на акт ревізії
в тому числі на ту його частину, яка в
подальшому відображена в п.7 вимоги від
12 грудня 2013 року №21-06-16-14/7474 (отримані
ДФІ 21 листопада 2013 року №14-14-2152).

ДФІ висновком на зауваження до акта
ревізії від 11 грудня 2013 року не
задовольнила заперечення на акт
ревізії.

За наслідками проведеної ревізії на
адресу відповідача направлено вимогу
від 12 грудня 2013 року №21-06-16-14/7474, пунктом
3 якої Департамент зобов'язано провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення коштів завищеної вартості
виконаних робіт з ПФ «ЮПО», МКП
«Крокус», ПП «Будівельна фірма
«Херсон-сервісбуд», ПрАТ «Херсонліфт»,
ПП «Будлюкссервіс».

В період судового розгляду справи
вимоги, які стосуються ПрАТ
«Херсонліфт» та ПП «Будлюкссервіс»
відповідачем виконані.

Щодо ПФ «ЮПО», МКП «Крокус», ПП
«Будівельна фірма «Херсон-сервісбуд»
вимоги є не виконаними, порушення не
усунуто.

Департамент надав суду копії претензій
направлених на адресу зазначених
підприємств та отриманих під підпис
повноважними представниками ПФ «ЮПО»
(03 грудня 2013 року), МКП «Крокус» (10
грудня 2013 року), ПП «Будівельна фірма
«Херсон-сервісбуд» (03 листопада 2013
року). Доказів виконання претензій
відповідач суду не надав, претензії не
виконано.

В матеріалах справи знаходиться копія
службової записки від директора
Департаменту на ім'я начальника
юридичного управління Херсонської
міської ради щодо підготовки та
направлення в найкоротший термін
позовних заяв до суду щодо повернення
підприємствами МКП «Крокус»
(невідшкодована сума 29508,04 грн.), ПФ
«ЮПО» (невідшкодована сума 18465,52 грн.),
ПП «Будівельна фірма
«Херсон-сервісбуд» (невідшкодована
сума 3329,61 грн.) на резолюції керівника
зазначено «доповісти до 31 січня 2014
року». Доказів виконання службової
записки відповідачем не надано,
позовна робота не проводилась.

Пунктом 7 вимоги Департамент
зобов'язано стягнути з ПП «Алькор» та
повернути до відповідного бюджету
кошти завищеної вартості виконаних
робіт в сумі 20760,38 грн., у разі несплати
зазначених коштів, провести
претензійно-позовну роботу з підрядною
організацією щодо відшкодування
завищеної вартості виконаних робіт.

Відповідач не визнає п.7 вимоги з тих
підстав, що всі роботи в повному обсязі
було виконано субпідрядним
підприємством ФОП ОСОБА_4 Про залучення
субпідрядного підприємства зазначено
в документації конкурсних торгів щодо
закупівлі послуг із санітарного
оброблення та аналогічних послуг ПП
«Алькор». Роботи прийняті
спеціалістами Департаменту.

Між ПП «Алькор» та ФОП ОСОБА_4 укладено
договір «Про надання послуг» №3 від 11
лютого 2013 року та додаткових угод №1
від 20 червня 2013 року, №2 від 30 серпня 2013
року (а.с. 230-233). В даних правовідносинах
сторони виступають як самостійні
учасники господарських зобов'язань.
Без субпідрядних умов.

Правові відносини між Департаментом та
ПП «Алькор» відбувались на підставі
укладеного договору «Про закупівлю
санітарного оброблення та аналогічних
послуг» №15 від 15 березня 2013 року та
додаткової угоди №1 до даного договору
(а.с. 215, 217).

В договірних відносинах обидва
суб'єкта виступають як сторони
договору та користуються наданими
договором правами та обов'язками, а
також несуть відповідальність
передбачену договором за невиконання
його умов.

Так, пп.6.4.1,6.4.2 розділу 6 договору дають
виконавцю (ПП «Алькор») право:
своєчасно та в повному обсязі
отримувати плату за надані послуги; на
дострокове надання послуг за письмовим
погодженням замовника (Департамент).

Умови договору застосовуються до
відносин між сторонами, які виникли до
його укладення тобто з моменту акцепту
пропозиції конкурсних торгів, згідно
ст.631 ЦК України, з метою забезпечення
сталої роботи з санітарного очищення
міста (п.11.4 договору №15). Договір №3 від
11 лютого 2013 року не має відношення до
договору №15 від 15 березня 2013 року.

В матеріалах справи наявна довідка про
залучення субпідрядників (а.с. 211)
підписана директором ПП «Алькор», якою
залучено ФОП ОСОБА_4

Договір субпідряду між ПП «Алькор» та
ФОП ОСОБА_4 в матеріалах справи
відсутній, при проведенні ревізії
сторонами не надавався, до заперечень
на акт ревізії не додавався.
Представник відповідача не надав
доказів існування такого договору. Суд
при вирішенні справи не має правових
підстав вважати, що між ПП «Алькор» та
ФОП ОСОБА_4 існували правовідносини
суборенди.

Оскільки пункти 3 та 7 вимоги від 12
грудня 2013 року №21-06-16-14/7474 не виконані,
позивач звернувся із вказаним позовом
до суду.

Відповідно до положень ст. 2 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» органу
державного фінансового контролю
надається право пред'являти керівникам
та іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це
документ, який складається особами, що
проводили ревізію, фіксує факт її
проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що
акт ревізії складається зі вступної та
констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться
інформація про результати ревізії в
розрізі кожного питання програми із
зазначенням того, за який період, яким
способом (вибірковим, суцільним) та за
якими документами перевірено ці
питання, а також висновок про наявність
або відсутність порушень
законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку
визначають, що у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому. Якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

З наведеного слідує, що вимога ДФІ в
Херсонській області є обов'язковою та
підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
встановлено, що законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю є обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що контролюються.

В матеріалах справи відсутні докази
скасування або визнання протиправною в
установленим законом порядку
письмової вимоги позивача від 12 грудня
2013 року №21-06-16-14/7474. В судовому
засіданні встановлено, що дана вимога у
встановленому законодавством України
порядку відповідачем не оскаржена.

Оскільки пункти 3 та 7 вимоги про
усунення виявлених ревізією порушень
станом на момент розгляду справи є
чинним та в установлений строк у
повному обсязі не виконані
відповідачем, а надані Департаментом
документи та матеріали не дають суду
підстав для висновку про їх
неправомірність, позовні вимоги
позивача про зобов'язання Департамент
виконати зазначену вимогу є
правомірними.

Право позивача звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів передбачено пунктом 10 статті 10
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні».

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі «Бендерський проти України»
(Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Позивач належними доказами підтвердив
правомірність своїх вимог, натомість
наявні в матеріалах справи докази не
дають суду підстав для висновку про
правомірність позиції відповідача.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги належить задовольнити.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС
України, в судовому засіданні 18 березня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області до Департаменту
житлово-комунального господарства
Херсонської міської ради про
зобов'язання виконати п.3,7 вимоги
№21-06-16-14/7474 від 12 грудня 2013 року про
усунення порушень законодавства
виявлених ревізією - задовольнити
повністю.

Зобов'язати Департамент
житлово-комунального господарства
Херсонської міської ради виконати п.3, 7
вимоги від 12 грудня 2013 року №21-06-16-14/7474,
а саме:

- стягнути з ПФ «ЮПО» та повернути до
відповідного бюджету кошти завищеної
вартості виконаних робіт в сумі 18465,52
грн., у разі несплати зазначених коштів,
провести претензійно-позовну роботу з
підрядною організацією щодо
відшкодування завищеної вартості
виконаних робіт. В разі пропуску
строків позовної давності стягнути з
осіб, винних у завищенні вартості
виконаних робіт, шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.;

- стягнути з МКП «Крокус» та повернути
до відповідного бюджету кошти
завищеної вартості виконаних робіт в
сумі 29508,04 грн., у разі несплати
зазначених коштів, провести
претензійно-позовну роботу з підрядною
організацією щодо відшкодування
завищеної вартості виконаних робіт. В
разі пропуску строків позовної
давності стягнути з осіб, винних у
завищенні вартості виконаних робіт,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.;

- стягнути з ПП «Будівельна фірма
«Херсон-сервісбуд» та повернути до
відповідного бюджету кошти завищеної
вартості виконаних робіт в сумі 3329,61
грн., у разі несплати зазначених коштів,
провести претензійно-позовну роботу з
підрядною організацією щодо
відшкодування завищеної вартості
виконаних робіт. В разі пропуску
строків позовної давності стягнути з
осіб, винних у завищенні вартості
виконаних робіт, шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу законів про працю України.

- стягнути з ПП «Алькор» та
повернути до відповідного бюджету
кошти завищеної вартості виконаних
робіт в сумі 20760,38 грн., у разі несплати
зазначених коштів, провести
претензійно-позовну роботу з підрядною
організацією щодо відшкодування
завищеної вартості виконаних робіт. В
разі пропуску строків позовної
давності стягнути з осіб, винних у
завищенні вартості виконаних робіт,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 21 березня 2014 р.

Суддя
Кузьменко
Н.А.

кат. 9.3.