Справа № 805/1451/14
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Логойда Т.В.
Суддя-доповідач - Лях О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
справа №805/1451/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Лях О.П.,

суддів Нікуліна О.А.,
Жаботинської С.В.,

при секретарі судового засідання -
Самофалової В. О.,

за участю:

представника відповідача - Шляхтова
Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
р. у справі № 805/1451/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення заборгованості з
відшкодування сплаченої пенсії по
інвалідності у розмірі 600 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області звернулось
до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення заборгованості з
відшкодування сплаченої пенсії по
інвалідності у розмірі 600 грн. за період
з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
р. позовні вимоги задоволено, внаслідок
чого стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України
Центрально-Міському районі м. Горлівка
Донецької області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівка
витрати на виплату пенсії у розмірі
600грн.

В апеляційній скарзі відповідач, а під
час апеляційного розгляду справи
представник відповідача просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивують
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Позивачем понесені витрати щодо ОСОБА_3
за період період з 01.09.2013 року по 31.12.2013
року суми витрат на виплату та доставку
пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва отриманого у
країнах СНД у розмірі 600 грн.

Вказана сума включена позивачем до
відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
однак відповідачем ця сума не прийнята
до заліку.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_3 працюючи в СУ-3 треста
Уренгойгазмонтаж м. Новий Уренгой РФ, у
лютому 1983 році з ним стався нещасний
випадок на виробництві та отримав
виробничу травму ока, що
підтверджується актом № 2 про нещасний
випадок на виробництві.

Згідно виписок актів медичного огляду
в МСЕК з 1985 року, ОСОБА_3 була
встановлена 3 група інвалідності
пов'язана з отриманою травмою на
виробництві.

Відповідно до виписки із акту огляду
МСЕК від 2005, 2008 року ОСОБА_3 встановлена
1 група інвалідності, при чому крім
захворювання ока, як травми яка
отримана на виробництві, останній має
наслідки захворювання ішемічної
хвороби-інсульт, що підтверджено
виписками актів огляду причини
інвалідності пов'язані з трудовим
каліцтвом.

Внаслідок зміни групи інвалідності
ОСОБА_3 з 3 групи на 1 групу, останньому
проведений перерахунок пенсії по
інвалідності І групи, що
підтверджується розпорядженням № 199004
від 22.10.2008, при чому такий перерахунок
проведений внаслідок трудового
каліцтва.

Як вбачається із висновку міжрайонної
офтальмологічної МСЕК № 40 від 16.05.2013
року, ОСОБА_3 визнається інвалідом
першої групи за сукупністю
захворювань: патологією нервової
системи загального характеру та
наслідками виробничої травми правого
ока 04.02.1983. Оскільки від ОСОБА_3 не
надходило жодних звернень з вимогою
змінити причину інвалідності, рішенням
міжрайонної МСЕК м. Горлівка від 03.05.2012
він був визнаний інвалідом першої
групи А групи зору, "трудове каліцтво",
без терміну перегляду.

Відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування правову основу,
економічний механізм та організаційну
структуру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати
працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві
визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 за № 1105-ХІУ
(зі змінами та доповненнями).

Абзацом 2 п.5 ч. 1 ст.24 Закону встановлено,
що, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

За змістом ч.2 ст.2 Закону особи, право
яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно з абз.2 п. З Прикінцевих положень
Закону відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у ст.8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 п.З Прикінцевих положень
Закону встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Відповідно до положень абз.7 п. З Закону
Фонд соціального страхування від не
щасних випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених ст.21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Правові норми, закріплені ст. 1 Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 Угоди визначено, що всі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення. Взаємні розрахунки не
здійснюються, якщо інше не передбачено
двосторонніми угодами.

Зміст цієї норми свідчить, що взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Порядок затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом №
1105-ХІУ, (крім осіб, зазначених в п.2 ст.8
цього Закону), у тому числі добровільно
застраховані, та потерпілим особам,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Виходячи із системного аналізу
зазначених положень, враховуючи
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч. 1 ст.237 КАС України,
(постанова від 5 грудня 2011 року,
постанова від 5 грудня 2011 року по справі
№ 21-204а11, постанова від 21 листопада 2011
року по справі № 21-361а11), колегія суддів
приходить до висновку стосовно того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, (а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати), є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, а
тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача заборгованості з
відшкодування сплаченої пенсії по
інвалідності у розмірі 450 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення не
вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 195, 196, пунктом 1 статті 198, п.1 ч.1
статті 205, статтями 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
р. у справі № 805/1451/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про стягнення заборгованості з
відшкодування сплаченої пенсії по
інвалідності у розмірі 600 грн. -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
р. у справі № 805/1451/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 20
березня 2014 року.

Колегія суддів:
О.П. Лях

О.А. Нікулін

С.В. Жаботинська