Справа № 204/9855/13-а
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/9855/13-а
Провадження № 6-а/204/107/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Кошик Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську подання державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська про визнання
дій протиправними та зобов'язання
провести нарахування та виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги,-

встановив:

26 грудня 2013 року старший державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області звернулась
до суду із поданням, в якому просила
змінити спосіб і порядок виконання
постанови суду, на підставі якої видано
виконавчий лист №2а-1338/2011 від 26.12.2012
року, із «зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію, підвищену
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, щомісячно з 01 серпня 2010 року
розрахованої відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, зарахувавши здійснені
виплати у розмірі 10 відсотків у
відповідний період, до внесення змін у
чинне законодавство» на «стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
суму перерахованої пенсії у розмірі 2021
грн. 52 коп.»

В обґрунтування подання, державний
виконавець посилалась на те, що на
виконанні у відділі перебуває
виконавче провадження №40578840, з
виконання виконавчого листа №2а-1338/2011
від 26.12.2012 року, що видав
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська, про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію, підвищену
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, щомісячно з 01 серпня 2010 року
розрахованої відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, зарахувавши здійснені
виплати у розмірі 10 відсотків у
відповідний період, до внесення змін у
чинне законодавство. 08.11.2013 року було
відкрито виконавче провадження,
боржнику надано строк для самостійного
виконання рішення, проте, рішення, у
встановлений строк, не виконано в
цілому. Так, боржником виконано рішення
лише в частині здійснення перерахунку
доплати до пенсії, відповідно до чого
нарахована сума недоплаченої пенсії за
рішенням суду складає 2021,52 грн., але
зазначені кошти не перераховано, тому
що видатки на погашення заборгованості
за зазначеним рішенням суду на 2013 рік,
не передбачено, а отже, вважає, що
виникли обставини, що виключають
можливість виконання зазначеного
рішення суду в повному обсязі, а саме в
частині виплати нарахованої суми
доплати до пенсії, у зв'язку з чим,
державний виконавець вимушена
звернутись із зазначеним поданням.

Сторони у судове засідання не з'явилися
про час та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомили.
На підставі ч.2 ст.263 КАС України суд
вважає можливим розглядати зазначене
питання за їх відсутності.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд розглядає справу у відповідності
до ч.1 ст.41 КАС України, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що подання державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Частиною 2 ст.263 КАС України питання про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути застосовано лише у
виняткових випадках.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№14 «Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що їх задоволення
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Судом встановлено, що постановою
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 лютого 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 -задоволені:
визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі в
м.Дніпропетровську, щодо нарахування
та виплати ОСОБА_1 згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підвищення до пенсії у
нижчому розмірі 10 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 02 серпня
2010 року; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію, підвищену
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, щомісячно з 01 серпня 2010 року
розрахованої відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, зарахувавши здійснені
виплати у розмірі 10 відсотків у
відповідний період, до внесення змін у
чинне законодавство (арк.с.15).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року постанова
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 лютого 2011 року
- залишена без змін (арк.с.25).

На підставі постанови
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 лютого 2011 року
було видано виконавчий лист та
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження і вказане
рішення боржником було виконано в
частині перерахунку пенсії, однак
грошові кошти не перераховано, у
зв'язку з відсутністю фінансування
управління не має змоги в даний час
виплатити нараховану суму стягувачу, в
зв'язку з чим державний виконавець
звернувся до суду з вказаним поданням.

Оскільки обов'язок по нарахуванню та
виплаті вказаних сум, покладено на
відповідний орган Пенсійного фонду
України, а відтак неузгодженість в
системі органів Пенсійного фонду
України щодо здійснення виплат не може
бути перешкодою для захисту прав
позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити й те,
що право позивача на отримання пенсії,
не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено
відповідним законом.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті пенсії саме у розмірах, які нею
ж визначені та закріплені в законі.

Крім цього і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005 р.)

Зі змісту ст.263 КАС України випливає, що
під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації виконання
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Таким чином, суд за
наявності обґрунтованих підстав
(обставин, що перешкоджають належними
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі ускладнюють
його виконання або роблять неможливим)
та належних доказів, може змінити
спосіб та порядок виконання рішення
суду, або ж відмовити по даному питанню,
не змінюючи при цьому його змісту.

З подання вбачається, що державний
виконавець просить змінити спосіб та
порядок виконання судового рішення
шляхом стягнення коштів, проте вказані
вимоги заяви про зміну порядку і
способу виконання рішення суду, не
узгоджуються зі змістом ст.263 КАС
України, оскільки по суті є іншими
позовними вимогами, які не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, також слід зазначити, що
згідно до ч.4 ст.105 КАС України, не
передбачено такого способу захисту як
стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів, також слід
зазначити, що зазначеною нормою
передбачено стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю, однак згідно позовної
заяви та вимог, якими позивач їх
обґрунтував та згідно позовних вимог,
вона не містили вимог щодо
відшкодування шкоди, яку було завдано
суб'єктом владних повноважень, а були
заявлені вимоги з приводу
перерахованої, але невиплаченої суми
пенсії.

Також слід зазначити, що заявник у
своєму поданні просить змінити спосіб
та порядок виконання судового рішення
із «зобов'язати» на «стягнути», тобто
змінити зміст судового рішення, що
відповідно до діючого законодавства є
недопустимими, оскільки постановою
судді Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2011
року, яка ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року залишена без змін,
та з якою погодився сам позивач, так як
її не оскаржував, було визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі в
м.Дніпропетровську, щодо нарахування
та виплати ОСОБА_1 згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підвищення до пенсії у
нижчому розмірі 10 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 02 серпня
2010 року; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію, підвищену
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, щомісячно з 01 серпня 2010 року
розрахованої відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, зарахувавши здійснені
виплати у розмірі 10 відсотків у
відповідний період, до внесення змін у
чинне законодавство.

З урахуванням вище викладеного та
зазначеного заявником фактично
порушено питання про зміну судового
рішення та внесення в нього нових
даних.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно до ч.3 ст.11 КАС України кожна
особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.51 КАС України крім
прав та обов'язків, визначених у
статті 49 цього Кодексу, позивач має
право в будь-який час до закінчення
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного
позову. Позивач має право
відмовитися від адміністративного
позову у суді апеляційної чи
касаційної інстанції до закінчення
відповідно апеляційного чи
касаційного розгляду. Позивач має
право до початку судового розгляду
справи по суті змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

З урахуванням зазначеного та
вищевикладеного, судом позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Красногвардійському районі в
м.Дніпропетровську про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
нарахування та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги були
розглянуті і при розгляді досліджені
всі обставини справи, розглянуті
конкретно всі заявлені позовні вимоги,
їх формулювання знайшли своє вірне
відображення в постанові, яка набрала
законної сили, також у вказаному
судовому рішенні конкретно
відображено аналіз обставин справи та
правового обґрунтування,
проаналізовано надані та добуті судом
докази, по всім заявленим позовним
вимогам надано висновок суду та в
постанові суду містяться посилання на
відповідні норми матеріального та
процесуального права.

Крім того, при вирішенні даної справи,
суд враховує те, що органи Пенсійного
Фонду України, фактично не є власниками
коштів, які підлягають виплаті
позивачу у справі, а здійснюють, по
суті, лише розподіл таких коштів, які
надходять з Фонду Державного бюджету
України у встановленому законом
порядку. Таким чином підстави для
стягнення коштів саме з органів
Пенсійного Фонду України відсутні.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення
даного подання.

Також, суд враховує позицію Вищого
Адміністративного Суду України,
висловлену в інформаційному листі від
13 червня 2012 року за № 1483/12/13-12 та
Верховного Суду України, викладену в
постанові від 28 жовтня 2008 року по
справі за позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області, а саме, що
відповідно до ст.ст. 21, 105, 162 КАС України
адміністративний суд повинен
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат певній категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення подання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 186, 263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська про визнання
дій протиправними та зобов'язання
провести нарахування та виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали суду.

Суддя
Н.В. Токар