Справа № 2а/679/12/2014
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/679/12/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Стасюк Р.М.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Нетішин Хмельницької області на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 21 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Нетішинського міського суду
Хмельницької області із
адміністративним позовом про визнання
незаконним рішення щодо відмови у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
Списком №2 та зарахування до стажу
роботи, який дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах стаж роботи
за період з 05.05.1980 року по 09.06.1988 року;
визнання незаконним рішення щодо
відмови у зарахуванні до страхового
стажу періодів роботи з 09.06.1988 року по
30.07.1990 року та з 23.01.1991 року по 24.04.1996
року.

Нетішинський міський суд Хмельницької
області постановою від 21.01.2014 року
вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
маючи достатній вік та стаж роботи за
Списком №2, позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
місті Нетішині Хмельницької області
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Проте листом від 13.06.2013 року за №4695/04,
управління Пенсійного фонду України в
місті Нетішині Хмельницької області
повідомило позивача про відмову у
зарахуванні періоду роботи з 05.05.1980
року по 09.06.1988 року до пільгового стажу
за Списком №2. Також, відмовлено в
зарахуванні періоду роботи з 23.01.1991
року по 24.04.1996 року до страхового стажу.

Листом від 24.09.2014 року №14584 відповідач
повідомив про відмову у зарахуванні до
страхового стажу період перебування
позивача на посаді голови
профспілкового комітету ХБМУ тресту
«Південьенергомонтаж» з 09.06.1988 року по
30.07.1990 року.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідача. ОСОБА_2 оскаржив їх до
суду.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог ОСОБА_2, а відтак
наявності правових підстав для
задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Порядок та умови призначення пенсії за
віком на пільгових умовах визначений
Законом України «Про пенсійне
забезпечення».

Згідно з пунктом б) частини 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991року, на пенсію
за віком на пільгових умовах, незалежно
від останнього місця роботи мають
право: чоловіки - після досягнення 55
років і при стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посаді
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до частини 4 статті 13 цього
Закону, порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року
передбачено, що особам, які працювали
до введення в дію цього Закону на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, передбачених раніше
діючим законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах:

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13-14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

Абзац 4 пункту б) частини 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року
передбачає, що працівникам, які мають
не менше половини стажу роботу з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам.

У розрізі наведених правових положень,
враховуючи, що позивач має більше
половини стажу роботи із шкідливими і
важкими умовами праці до набрання
чинності Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року (8 років 1
місяць 5 днів),

з досягненням позивачем віку 57 років,
останній набув право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком №2.

У відповідності до пункту 10 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, для підтвердження
стажу роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці необхідно подати трудову
книжку із оформленими належним чином
записами про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній.

Як свідчать матеріали справи, трудова
книжка ОСОБА_2 містить записи про те, що
у період з 05.05.1980 року по 09.06.1988 року
останній працював на роботах з
шкідливими і важкими умовами праці
згідно зі Списком №2.

Крім того, як досліджено з розрахунку
стажу позивача та протоколу №8028 від
11.07.2013 року, складених відповідачем,
період роботи з 05.05.1980 року по 09.06.1988
року зарахований позивачу до
страхового стажу роботи в повному
обсязі в кількості 8 років 1 місяць 5
днів, що свідчить про визнання
відповідачем, що вказаний період
позивач повністю відпрацював на
зазначених посадах.

Відповідно до Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого Постановою КМУ
від 01.08.1992 року №442 атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому.

Частиною 2 п.4 вказаного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації, а відтак
невиконання керівником підприємства,
організації вимог Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці не може бути підставою для
позбавлення особи права на призначення
їй пенсії на пільгових умовах, що
спростовує доводи апелянта наведені в
скарзі.

Пунктом 18 Порядку передбачено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Аналогічну позицію щодо можливості
підтвердження стажу роботи показами
свідків, які працювали з позивачем на
одному підприємстві, підтримав Вищий
адміністративний суд України в
оглядовому листі «Про практику
застосування законодавства з питань
пенсійного) забезпечення (за
результатами справ, розглянутих Вищим
адміністративним судом України у
касаційному порядку)» від 14.08.2008 року
№1406/100/13-08.

Так, суд першої інстанції в судовому
засіданні допитав трьох свідків -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які працювали
разом із позивачем та підтвердили факт
роботи позивача на посаді, яка дає
право на призначення пільгової пенсії
у період з 05.05.1980 року по 09.06.1988 року.

Суд апеляційної інстанції не бере до
уваги посилання апелянта на вчинення в
трудовій книжці позивача запису про
прийняття його на роботу в МГІ
«Джерело» 23.01.1991 року» чорнилами різних
кольорів, а також не надання інших
документів, які підтверджують спірний
період страхового стажу, оскільки при
візуальному огляді оригіналу трудової
книжки ОСОБА_2 не встановлено вчинення
запису про прийняття його на роботу в
МП «Джерело» 23.01.1991 року чорнилами
різних кольорів або допущення інших
неточностей.

Крім того безпідставними, на думку
колегії суддів, є посилання скаржника,
що при здійсненні запису про
звільнення ОСОБА_2 з посади голови
профспілкового комітету Хмельницького
БМУ «Південьенергомонтаж», не вказано
номер постанови про звільнення.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Так, факт перебування позивача у період
з 09.06.1988 року по 30.07.1990 року на посаді
голови профспілкового комітету ХБМУ
тресту «Південенергомонтаж» на
підставі інших належних доказів, які
містяться у матеріалах справи, а саме:

довідок Славутського районного
трудового архіву від 19 листопада 2013
року за №01- 11/1454. №01-11/1455, якими
повідомлено, що згідно відомостей
нарахування заробітної плати
працівникам об'єднаного
профспілкового комітету будівництва
Хмельницької АЕС м.Нетішина. ОСОБА_2
значився головою профспілкового
комітету з серпня 1988 року по липень 1990
року;

листа Хмельницької обласної
організації профспілки працівників
енергетики та електротехнічної
промисловості України від 30.10.2013 року
№01-12-110, яким повідомлено, що позивач
був прийнятий на посаду голови
профспілкового комітету ХБМУ тресту
«Південенергомонтаж» 09.06.1988 року, а
30.07.1990 року він особисто отримав
трудову книжку;

витягу з «Журналу обліку трудових
книжок профспілкового комітету
робітників електростанцій та
електротехнічної промисловості та
звільнених голів», з якого вбачається,
що позивач особисто отримав трудову
книжку 30.07.1990 року.

Крім того, перебування позивача на
посаді голови профспілкового комітету
ХБМУ тресту «Південенергомонтаж»
підтвердив свідок ОСОБА_3, який
допитаний судом першої інстанції.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.Нетішин
Хмельницької області залишити без
задоволення, а постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 21 січня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.