Справа № К/9991/12652/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/12652/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач) СуддівВасильченко Н.В.
Чумаченко Т.А. провівши у порядку
письмового провадження касаційний
розгляд адміністративної справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
(далі - УПФ) України у Кіровському
районі м. Донецька до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
(далі - ВВДФСС від НВВПЗ) України у
Кіровському районі

м. Донецька про визнання дій
протиправним та зобов'язання вчинити
дії визнання дій державної адресної
допомоги за касаційною скаргою УПФ
України у Кіровському районі м.
Донецька на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2011 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року УПФ України у
Кіровському районі м. Донецька
пред'явило позов до ВВДФСС від НВВПЗ
України у Кіровському районі м.
Донецька про стягнення державної
адресної допомоги, пенсії по
інвалідності та у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням а також
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що з серпня 2008 року по січень
2009 року У ПФ України у Кіровському
районі м. Донецька виплачено 1 353 358,65
грн. державної адресної допомоги,
пенсій по інвалідності та у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням, а також
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, проте відповідач
відмовився відшкодовувати ці суми.

Посилаючись на статтю 21 Закону України
від 23 вересня 1999 року

№ 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон № 1105-ХІV), просили
зобов'язати відповідача підписати акт
звірки витрат по виплаті державної
адресної допомоги та стягнути її суму.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 січня 2011 року касаційну
скаргу УПФ України в Кіровському
районі м. Донецька задоволено частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2010
року скасовано, а справу направлено на
новий апеляційний розгляд.

Підставою скасування стало не
дослідження судом всіх позовних вимог,
чим порушено норми процесуального
права. Висновок судів щодо
безпідставного заявлення позивачем до
стягнення з відповідача суми адресної
допомоги у розмірі 1 273 718,94 грн.
погоджений судом касаційної інстанції.

Відповідач вважає, що не зобов'язаний
відшкодовувати позивачу виплачені
суми пенсії по інвалідності ОСОБА_4 за
період з серпня 2008 року по березень 2009
року у розмірі 4386,40 грн.; пенсію по
інвалідності від трудового каліцтва
особам, які отримали травми за межами
України, до запровадження системи
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, та пенсій по
втраті годувальника внаслідок смерті
зазначених осіб у розмірі 24707,34 грн.;
виплачені пенсії по втраті
годувальника за осіб, смерть яких
настала після страхового випадку у
сумі 25371,32 грн., та особам які отримують
пенсію без встановлення причинного
зв'язку з травмою або професійним
захворюванням у сумі 15250,60 грн., а також
особам у справах яких відсутній акт за
формою Н-1 у сумі 9924,05 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року апеляційну скаргу УПФ України в
Кіровському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року залишено без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року залишено без зміни.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанції, УПФ України в
Кіровському районі м. Донецька подало
касаційну скаргу. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
рішення скасувати, а справу направити
на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо
компенсації витрат в сумі 24707,34 грн. за
сплаченими травмами, які отримані за
межами України, апеляційний суд
виходив з того, що відшкодування шкоди
здійснюється за місцем отримання
травми, а відповідач не є страховиком
стосовно особи, яка отримала
пошкодження здоров'я за межами держави.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такою правовою позицією
судів з огляду на таке.

13 березня 1992 року державами-учасницями
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення
підписана Угода, яка діє з моменту її
підписання. Дана Угода підписана 11
Державами, у тому числі й Україною,
Російською Федерацією та
Туркменістаном і вона є чинним
міжнародним договором, предметом її
регулювання є виключно пенсійне
забезпечення.

Статтею 1 Угоди передбачено, що
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів
їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до статті 3 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД усі витрати, які пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
несе держава, що надає це пенсійне
забезпечення. Статтями 5 та 6 цієї Угоди
передбачено, що вона поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян
і призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання.

Вказана Угода не передбачає
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику каліцтвом, професійним
захворюванням або іншими ушкодженнями
здоров'я, які пов'язані із виконанням
ними трудових обов'язків, а регулює
питання виплати пенсій. Тобто
відшкодування шкоди фізичній особі і
відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим
каліцтвом за своїм поняттям не
співпадають, вони регулюються різними
нормативно-правовими актами.

Тому, не підлягають відшкодуванню
позивачеві витрати у сумі 24707,34 грн,
понесені на виплату пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва
особам, які отримали травми за межами
України, до запровадження системи
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, та пенсій по
втраті годувальника внаслідок смерті
зазначених осіб.

Крім того, колегія суддів вказує й на
таке.

Нещасний випадок це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися в процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

Причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншими
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Враховуючи відсутність у справі
доказів, які підтверджують підстави
відшкодування зазначених видів виплат,
а саме актів по формі Н-1, рішень про
призначення пенсій, медичних
документів, що підтверджують причинний
зв'язок між травмою, професійним
захворюванням, та наслідками,
доведеності страхових випадків, які
надають право на відшкодування
заявлених виплат, апеляційний суд
вірно відмовив позивачу у
відшкодуванні відповідачем виплачених
пенсій по втраті годувальника за осіб,
смерть яких настала після страхового
випадку у сумі 25371,32 грн., та особам які
отримують пенсію без встановлення
причинного зв'язку з травмою або
професійним захворюванням у сумі 15250,60
грн., а також особам у справах яких
відсутній акт за формою Н-1 у сумі 9924,05
грн.

Також апеляційним судом обґрунтовано
відмовлено у задоволенні вимог щодо
відшкодування виплаченої позивачем
суми пенсії по інвалідності ОСОБА_4 за
період з серпня 2008 року по березень 2009
року у розмірі 4386,40 грн., оскільки
отримана даною особою травма по шляху
до роботи не є страховим випадком, який
покладає на відповідача обов'язок
відшкодування зазначеної пенсії.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог Управління,
а доводи, викладені в касаційній
скарзі, повторюють аналогічні доводи
позову та апеляційної скарги, були
належним чином досліджені та оцінені
судами, їх висновків не спростовують та
не дають підстав вважати рішення суду
такими, що винесене з порушеннями норм
процесуального або матеріального
права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судом апеляційної інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги не
спростовують висновки суду.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Кіровському
районі м. Донецька залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Кіровському районі м.
Донецька до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у Кіровському районі м.
Донецька про визнання дій протиправним
та зобов'язання вчинити дії визнання
дій державної адресної допомоги - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Васильченко Н.В.

Чумаченко Т.А.