Справа № 466/9586/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.

Справа № 1725/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова на
ухвалу Шевченківського районного суду
м.Львова від 26 грудня 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

16.12.2013 начальник Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції звернувся до суду із заявою, у
якій просив змінити спосіб та порядок
виконання постанови Шевченківського
районного суду міста Львова від 07 липня
2011 року в справі №2а-1155/11 на стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Львова
(далі - УПФ) на користь ОСОБА_1
невиплаченої щомісячної соціальної
державної допомоги за період з 22.12.2010 по
22.06.2011 в розмірі 798,46грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року в
справі №466/9586/13-а заяву про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення задоволено.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржило УПФ, яке
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
і винести нову ухвалу якою у
задоволенні заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких міркувань.

Задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання судового рішення,
суд першої інстанції виходив із того,
що невиконання судового рішення у
даній справі призведе до порушення
прав позивача, а виконання судового
рішення можливе лише в разі зміни
способу виконання такого.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Згідно вимог ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

Тобто зі змісту вказаної норми
випливає, що суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

Стаття 263 КАС України не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
однак основними обставинами для цього
слід вважати такі, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст.2 цього Закону держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання.

Така обставина на думку апеляційного
суду є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи
державним виконавцем постановою від
22.08.2013 було відкрито виконавче
провадження із виконання виконавчого
листа №2-а/1905/11 виданого Шевченківським
районним судом м.Львова 15.08.2013.

Станом на день подачі заяви державним
виконавцем, УПФ виконало зазначений
вище виконавчий лист в частині
нарахування ОСОБА_1 невиплаченої
щомісячної соціальної державної
допомоги за період з 22.12.2010 по 22.06.2011 в
розмірі 798,46грн, в решті відповідач
вказав про неможливість виконання
судового рішення з причин відсутності
коштів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до переконання, що
неможливість виконання судового
рішення яке вступило в законну силу у
зв'язку із його зобов'язальним
характером, є підставою для зміни
способу виконання цього судового
рішення, оскільки кінцевим результатом
його виконання у даній справі є виплата
позивачеві належних йому коштів
державним органом.

Крім цього, відмова у задоволенні заяви
державного виконавця про зміну способу
виконання судового рішення буде
суперечити змісту цього рішення,
оскільки призведе до подальшого
порушення прав позивача.

При цьому покликання УПФ на
відсутність бюджетного фінансування
як на причину невиконання рішення суду
не можуть прийматися до уваги, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова
залишити без задоволення, а ухвалу
Шевченківського районного суду від 26
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 20 березня 2014
року.