Справа № 2а-9392/12/2670
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/207
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

18 березня 2014 року 10:00
№ 2а-9392/12/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва Державної податкової служби до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості у розмірі 972
465,34 грн., ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби (далі - позивач, ДПІ у
Деснянському р-ні м. Києва ДПС)
звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення
заборгованості у розмірі 972 465,34 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.07.2012 суддею
Патратій О.В. відкрито провадження у
справі № 2а-9392/12/2670, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.09.2012 зупинено
провадження у справі № 2а-9392/12/2670 до
набрання законної сили судовим
рішенням у адміністративній справі №
2а-9997/12/2670 та зобов'язано сторін
повідомити суд про усунення обставин,
які стали підставою для зупинення
провадження у справі №
2а-9392/12/2670.

Розпорядженням керівника апарату
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13.08.2013 № 285 у зв'язку з
виходом у щорічну відпустку, з
наступним перебуванням у відпустці у
зв'язку з вагітністю та пологами судді,
в провадженні якої перебувала
адміністративна справа № 2а-9392/12/2670 і не
була розглянута, відповідно до п. 3.1.11
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду справу № 2а-9392/12/2670
передано на повторний автоматичний
розподіл справ між суддями.

Згідно автоматичного розподілу справ
між суддями від 14.08.2013 справа
№ 2а-9392/12/2670 була 14.08.2013 передана судді
Клочковій Н.В.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.08.2013 справу №
2а-9392/12/2670 прийнято до свого провадження
суддею Клочковою Н.В. та призначено
судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.09.2013 зупинено
провадження у справі № 2а-9392/12/2670 до
набрання законної сили рішенням у
справі № 2а-17468/12/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.02.2014 поновлено
провадження у справі № 2а-9392/12/2670 та
призначено судове засідання на 04.03.2014.

В судовому засіданні 04.03.2014 представник
позивача подав заяву про уточнення
позовних вимог. Позовні вимоги в
останній редакції викладено наступним
чином:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з
податку на додану вартість у сумі 644 378,19
грн. на р/р 0004 (код платежу 14010100)
УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м.
Києві, ;

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з
податку на доходи з фізичних осіб у
сумі 328 087,15 грн. на р/р 0004 (код
платежу 11010500) УДКСУ у Деснянському
районі ГУ ДКСУ у м. Києві, .

В судове засідання 13.03.2014 прибула
представник позивача. Відповідач в
судове засідання 13.03.2014 не прибув, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду.

Згідно частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини 6 статті
128 КАС України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 13.03.2014
суд ухвалив перейти до розгляду справи
в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

У період з 11.07.2011 по 22.07.2011 на підставі
наказу від 24.06.2011 № 1677 ДПІ у
Деснянському р-ні м. Києва було
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства з питання оподаткування
ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2008 по 31.03.2011,
за результатами якої складено акт від
05.08.2011 № 5527/17-05/НОМЕР_2 (далі - Акт
перевірки).

Позивач дійшов висновку про порушення
відповідачем п. 123.1 ст. 123 та п. 7 підр. 10
розд. ХХ Податкового кодексу України
(далі - ПК України), внаслідок чого
згідно з п. 54.3 ст. 54, пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. 9.3, п. 9.4, п. 9.6 ст. 9 Закону
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п. 200.1 ст. 200
ПК України на підставі Акта перевірки
позивачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20.09.2011
(далі - ППР № ), відповідно до якого
відповідачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) на суму 644 384,05 грн.
(за основним платежем - 534 683,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 109
701,05 грн.).

Крім цього, позивач дійшов висновку про
порушення відповідачем ч. 2 та 3 ст. 13
розд. 4 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" від 26.12.1992 № 13-92, внаслідок
чого згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК
України, ч. 2 та 3 ст. 13 розд. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" від
26.12.1992 № 13-92 на підставі Акта перевірки
позивачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20.02.2012
(далі - ППР № ), відповідно до якого
відповідачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 377 063,79
грн. (за основним платежем - 377 062,79 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
1,00 грн.).

Згідно довідки ДПІ у Деснянському р-ні
ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.03.2014 №
1626/9/26-52-25-32 (Т. 1, арк. 164) за відповідачем
обліковується податковий борг з
податку на додану вартість в сумі 644 378,19
грн. та з податку на доходи фізичних
осіб в сумі 328 087,15 грн. (загальна сума 972
465,34 грн.), який виник з наступних
підстав:

- ППР № на підставі Акта
перевірки відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) на загальну суму 644
384,05 грн. (Т. 1, арк. 16).

Враховуючи, що станом на 19.06.2012 у
відповідача в обліковій картці (Т. 1,
арк. 49) обліковувалась переплата по
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
у сумі 5,86 грн. згідно платіжного
доручення № від 25.01.2012, за
відповідачем обліковується податковий
борг з податку на додану вартість в
сумі 644 378,19 грн. (644 384,05 грн. - 5,86 грн. = 644
378,19 грн.);

- ППР № на підставі Акта
перевірки відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на загальну суму
377 063,79 грн. (Т. 1, арк. 13).

Враховуючи, що постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.12.2013 у справі № 2а-17468/12/2670 (Т. 1, арк.
172 - 179) скасовано ППР № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на 56
250,07 грн. за основним платежем,
позивачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 29.01.2014
(далі - ППР № ), відповідно до якого
відповідачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 320 813,72
грн. (за основним платежем - 320 812,72 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
1,00 грн.).

При цьому, враховуючи, що станом на
31.12.2013 у відповідача в обліковій картці
(Т. 1, арк. 167) обліковувалась недоїмка по
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування, у
сумі 7 273,43 грн., за відповідачем, на
думку позивача, обліковується
податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, в сумі 328 087,15 грн.
(320 813,72 грн. + 7 273,43 грн. = 328 087,15 грн.).

У зв'язку з тим, що податковий борг з
податку на додану вартість в сумі 644 378,19
грн. та з податку на доходи фізичних
осіб в сумі 328 087,15 грн. (загальна сума 972
465,34 грн.) відповідачем сплачено не було,
позивач звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС
України надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва частково погоджується з
позовними вимогами ДПІ у Деснянському
р-ні м. Києва ДПС, виходячи з наступних
мотивів.

Спірні правовідносини регулюються ПК
України, який згідно пункту 1.1 статті 1
цього Кодексу регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим зобов'язанням в розумінні
ПК України визначається сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1
статті 14 ПК України).

У відповідності до підпункту 14.1.39
пункту 14.1 статті 14 ПК України "грошове
зобов'язання платника податків" - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України
крім випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом
(пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України
передбачено, що у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Згідно пункту 58.2 статті 58 ПК України
податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК
України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

Як вбачається з матеріалів справи, ППР
№ на суму 644 384,05 грн. та ППР №
на суму 320 813,72 грн. були надіслані
відповідачу листами з повідомленням
про вручення, підтвердженням чого є
наявні в матеріалах справи копії
повідомлень про вручення поштових
відправлень (Т. 1, арк. 17, 166), що
відповідає встановленому пунктом 58.3
статті 58 ПК України порядку вручення
боржнику податкових
повідомлень-рішень.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України
передбачено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідачем
оскаржувалось ППР № , яким
відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) на загальну суму 644
384,05 грн.

Так, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.10.2012 у справі № 2а-9997/12/2670 (Т. 1, арк. 125 -
134) у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до
ДПІ у Деснянському р-ні м. Києва ДПС в
частині скасування ППР №
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 у
справі № 2а-9997/12/2670 апеляційну скаргу
ФОП ОСОБА_1 було залишено без
задоволення, відтак рішення у даній
справі набрало законної сили 06.12.2012.

З наведеного вбачається, що податковий
борг у розмірі 644 384,05 грн., який позивач
намагається стягнути з ФОП ОСОБА_1 за
ППР № , є узгодженим грошовим
зобов'язанням.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПК України сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, набуває
статусу податкового боргу.

При цьому, враховуючи, що станом на
19.06.2012 у відповідача в обліковій картці
(Т. 1, арк. 49) обліковувалась переплата по
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
у сумі 5,86 грн. згідно платіжного
доручення № від 25.01.2012, суд дійшов
висновку, що за відповідачем
обліковується податковий борг з
податку на додану вартість в сумі 644 378,19
грн. (644 384,05 грн. - 5,86 грн. = 644 378,19 грн.).

Враховуючи всі наведені обставини, в
т.ч. обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, та виходячи з
встановленого судом факту наявності у
відповідача податкового боргу
внаслідок несплати узгодженого
податкового зобов'язання, суд дійшов
висновку, що позовна вимога в частині
стягнення з відповідача
заборгованості з податку на додану
вартість у сумі 644 378,19 грн. підлягає
задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
з відповідача заборгованості з податку
на доходи з фізичних осіб у сумі 328 087,15
грн. суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем
оскаржувалось ППР № , яким
відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на загальну суму
377 063,79 грн.

Так, ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2013 у
справі № 2а-17468/12/2670 скасовано ППР №
в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на 56 250,07 грн. за
основним платежем, відтак рішення у
даній справі набрало законної сили
10.12.2013.

Враховуючи наведене, позивачем
прийнято ППР № , відповідно до
якого відповідачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 320 813,72
грн.

Як вже зазначалося вище, ППР № на
суму 320 813,72 грн. було надіслано
відповідачу листом з повідомленням про
вручення, підтвердженням чого є наявна
в матеріалах справи копія повідомлення
про вручення поштового відправлення (Т.
1, арк. 166).

З наведеного вбачається, що податковий
борг у розмірі 320 813,72 грн., який позивач
намагається стягнути з ФОП ОСОБА_1 за
ППР № , є узгодженим грошовим
зобов'язанням.

Відтак, виходячи з встановленого судом
факту наявності у відповідача
податкового боргу внаслідок несплати
узгодженого податкового зобов'язання,
суд дійшов висновку, що позовна вимога
в частині стягнення з відповідача
заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, у сумі 320 813,72 грн.
підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем не надано суду як
доказів походження недоїмки по податку
на доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, у сумі 7 273,43 грн.,
так і доказів узгодження вказаної суми
грошового зобов'язання, відтак сума 7
273,43 грн. є неузгодженим грошовим
зобов'язанням, тому суд приходить до
висновку, що позовна вимога в частині
стягнення з відповідача
заборгованості з податку на доходи з
фізичних осіб у сумі 7 273,43 грн.
задоволенню не підлягає.

Враховуючи все вищевикладене у своїй
сукупності, судом встановлено, що на
день розгляду справи сума податкового
боргу у розмірі 965 191,91 грн. відповідачем
погашена не була.

Органами, уповноваженими здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, згідно з пунктом 41.5 статті
41 ПК України, є виключно органи
державної податкової служби.

Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1
статті 20 ПК України органи державної
податкової служби мають право
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом.

Зокрема, підпунктом 20.1.18 пункту 20.1
статті 20 ПК України передбачено право
органів державної податкової служби
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами
(пункт 87.2 статті 87 ПК України).

Орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (пункт
95.1 статті 95 ПК України).

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(пункт 95.3 статті 95 ПК України).

Беручи до уваги вищевикладені
положення законодавства та
встановлені по справі обставини, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов державної податкової інспекції
у Деснянському районі м. Києва
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_2) заборгованість з податку на
додану вартість у сумі 644 378,19 грн. на р/р
0004 (код платежу 14010100) УДКСУ у
Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві,
.

3. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_2) заборгованість з податку на
доходи з фізичних осіб у сумі 320 813,72 грн.
на р/р 0004 (код платежу 11010500) УДКСУ у
Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві,
.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Судові витрати стягненню з
відповідача не підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова