Справа № 814/3063/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3063/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Кравченко К.В. та Вербицької
Н.В.

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представників
позивача - Риженко Юрія Олексійовича та
Кривди Івана Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства "Миколаївська
міжгосподарська пересувна
механізована колона-2" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області про
визнання нечинними і скасування
постанови та припису, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Приватне акціонерне
товариство "Миколаївська
міжгосподарська пересувна
механізована колона-2" (далі ПрАТ)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (далі ІДАБК) про
визнання нечинними і скасування
постанови за №117 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 19 червня
2013 року та припису за №141/1 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
06 червня 2013 року.

В обґрунтування вимог позивачем
зазначалось, що відповідачем було
порушено процедуру перевірки, що
виразилося у неповідомленні ПрАТ про
її проведення та, відповідно, зробило
неможливим своєчасно відреагувати на
акт проведеної перевірки. Крім того,
позивачем вказано, що з 2009 року
будівельні роботи на об'єкті не
проводяться, оскільки були припинені в
зв'язку з відсутністю фінансування з
боку замовника, а деякі роботи
залишились незавершеними, що
унеможливлює складання на них
виконавчої документації. Також,
позивачем зазначено, що штраф до нього
застосовано поза межами строку,
передбаченого ст.250 Господарського
кодексу України (далі ГК України).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Суд скасував
постанову за №117 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, прийняту 19
червня 2013 року ІДАБК. В задоволенні
решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
ІДАБК подала апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 червня 2013 року ІДАБК проведено
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

За наслідками проведеної перевірки
складено акт, яким встановлено
наступні порушення позивачем:

- п.3.3. ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва", а саме
відсутній проект виконання робіт;

- п.1.17. ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва" - на об'єкті
будівництва відсутня оформлена
виконавча документація;

- п.1.17. ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва" - загальний
журнал робіт ведеться неналежним
чином;

- п.1.17. ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва" - відсутні
акти на закриття прихованих робіт;

- п.9.6. ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва" - не надано
сертифікати на матеріали, використані
під час монтажу постійного
водопроводу.

Також, 06 червня 2013 року ІДАБК винесено
припис за №141/1, яким позивача
зобов'язано в термін до 08 липня 2013 року
усунути виявлені порушення.

Пізніше, 19 червня 2013 року відповідачем
прийнято спірну постанову за №117, якою
відповідачем на ПрАТ накладено штраф в
розмірі 20646,00 грн..

Винесення зазначених припису за №141/1
та постанови від 19 червня 2013 року за №117
і стало підставою для звернення ПрАТ з
позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та частково
задовольняючи вимоги суд першої
інстанції виходив, зокрема, з того, що
відповідач повинен був довести факт
допущення позивачем порушення порядку
ведення виконавчої документації, а
саме відступлення у виконавчій
документації від державних
будівельних стандартів і норм, тобто
наявність в цій документації даних, які
не відповідають встановленим нормам,
або відсутність обов'язкових даних,
проте таких доказів відповідачем суду
подано не було. Крім того, судом першої
інстанції зазначено, що позивач має
виконавчу документацію, що
підтверджується актом перевірки від 18
липня 2013 року, яким зафіксовано надання
необхідної документації відповідно до
припису від 06 червня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, вважає їх правильними
з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями ч.4 ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлено, що посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право:

- проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації;

- видавати обов'язкові для виконання
приписи, зокрема, щодо усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

За наслідками поведеної перевірки 06
червня 2013 року відповідачем було
складено припис за №141/1, яким
встановлено відсутність виконавчої
документації на виконані будівельні
роботи та зобов'язано надати таку
документацію до 08 липня 2013 року.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.41 наведеного
Закону посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону.

Також, згідно з п.6 ч.3 ст.2 Закону України
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" суб'єкти містобудування,
які виконують будівельні роботи,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за ведення виконавчої
документації з порушенням будівельних
норм, державних стандартів і правил - у
розмірі вісімнадцяти мінімальних
заробітних плат.

Приймаючи оскаржувану постанову від 19
червня 2013 року за №117 відповідач
виходив з того, що ПрАТ було порушено
вимоги п.1.17. ДБН А.3.1-5-2009, а саме: на
об'єкті "Будівництво супермаркету" була
відсутня виконавча документація на
виконані будівельні роботи.

Разом з тим, з положень п.6 ч.3 ст.2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" випливає, що суб'єкти
господарювання можуть бути притягнуті
до відповідальності за цією статтею
саме за ведення виконавчої
документації з порушенням будівельних
норм, проте в акті перевірки, приписі та
постанові зазначається про
відсутність виконавчої документації,
що по суті є іншим правопорушенням у
сфері містобудівної діяльності та не
підпадає під дію п.6 ч.3 ст.2 вказаного
Закону.

При цьому посилання апелянта на те, що
на момент проведення перевірки ПрАТ не
було надано виконавчу документацію, що
вже є безумовним доказом порушення
вимог п.1.17. ДБН А.3.1-5-2009 та підставою для
застосування штрафних санкцій, суд не
приймає до уваги, оскільки матеріали
справи не містять доказів щодо
належного повідомлення ПрАТ про
проведення перевірки (надана
відповідачем копія такого
повідомлення адресована іншій
юридичній особі), а проведення самої
перевірки за відсутності
представників позивача може бути лише
доказом не відсутності виконавчої
документації на об'єкті будівництва, а
відсутності у ПрАТ можливості надати
цю документацію в момент проведення
перевірки.

Також судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що окрім робіт,
виконаних в січні 2009 року, на які на
вимогу ІДАБК позивачем надано
виконавчу документацію, інші
будівельні роботи на об'єкті не
проводились у зв'язку із відсутністю
фінансування, що не було спростовано
відповідачем в порядку ст.72 КАС.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно припису
та з метою усунення виявлених порушень
відповідачем було зобов'язано ПрАТ у
строк до 08 липня 2013 року надати
відповідну виконавчу документацію.
Проте, оскаржувана постанова про
накладення штрафу була винесена 19
червня 2013 року, тобто до закінчення
строку, наданого для представлення
виконавчої документації, що в свою
чергу протиправно звужує законні права
та інтереси позивача.

Також, преамбулою Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
встановлено, що цей Закон визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Положеннями ч.11 ст.2 наведеного Закону
передбачено, що штраф може бути
накладено на суб'єктів містобудування
протягом шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніш як через
три роки з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавча документація фактичного
виконання будівельних робіт датована
груднем 2008 року та січнем 2009 року,
відповідачем не доведено проведення
будівельних робіт після вказаних дат, а
тому, оскільки порушення ведення
виконавчої документації могло мати
місце в грудні 2008 року та січні 2009 року,
трирічний строк накладення штрафу
сплив у грудні 2011 року та січні 2012 року,
тоді як проведення перевірки і
накладення штрафу відбулось в червні
2013 року.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання нечинним і
скасування припису від 06 червня 2013 року
за № 141/1 в зв'язку з виконанням ПрАТ
його вимог щодо надання виконавчої
документації на виконання будівельних
робіт.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з
посиланням апелянта на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, тому що всі
процесуальні норми, передбачені
адміністративним судочинством були
виконані без порушень прав кожної
сторони при розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній сказі
були предметом дослідження судом
першої інстанції та свого
підтвердження не знайшли.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: К.В. Кравченко Н.В. Вербицька