Справа № 607/14652/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.

Справа № 876/11851/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 03 вересня
2013 року у адміністративній справі
№607/14652/13-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі згідно якого просить
визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі з нарахування пенсії та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок призначеної йому пенсії з
01 березня 2013 року встановивши її в
розмірі - 50% пенсії за віком, як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, інваліду третьої групи та
провести її виплату з врахуванням
виплачених сум, посилаючись на те, що
відповідачем неправомірно відмовлено
йому, як особі, віднесеній до категорії
1, відповідно до ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в
нарахуванні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
інвалідам ІІІ групи в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 03 вересня 2013 року в
задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невірним встановленням обставинам у
справі, невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, про задоволення позовним
вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
до 1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, позивачу
встановлена IІІ група інвалідності, що
підтверджується довідкою МСЕ та
призначено державну та додаткову
пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю становить 50% мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема, статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. Пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік».

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» 6 липня 2011
року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Вказаною постановою КМ України
визначено, зокрема, розміри щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю до прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність та розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою.

Тобто, до набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
до 23 липня 2011 року, застосуванню
підлягали положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визнано таким,
що відповідає Конституції України (є
конституційним) пункт 4 розділу 7
«Прикінцеві положення» ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2011 рік».

Частиною третьою Прикінцевих положень
ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012
рік» встановлено, що в 2012 році
положення статей 50,54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Постановою КМ України №1210 від 23.11.2011
року «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на 2012 рік визначено розміри основної
пенсії та додаткової за шкоду,
заподіяну здоров»ю внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
також встановлено, що в 2013 році
положення статей 50,54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року встановлено, що в
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що розмір пенсії
позивачеві як ліквідатору наслідків
аварії на ЧАЕС інваліду ІІІ групи
виплачується відповідно до діючого
законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 03 вересня
2013 року у адміністративній справі
№607/14652/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс