Справа № 826/15103/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при секретарі
Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної
Н.М., Архіповій Л.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги ОСОБА_5, Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Київської міської ради,
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Прокуратури м. Києва,
заступника прокурора м. Києва Хомич
Інни Юріївни, заступника директора
Департаменту земельних ресурсів
Мосійчук Юрія Автономовича, в.о.
Київського міського голови, секретаря
Київської міської ради Гереги Галини
Федорівни про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської ради, Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), Прокуратури
м. Києва, заступника прокурора м. Києва
Хомич Інни Юріївни, заступника
директора Департаменту земельних
ресурсів Мосійчук Юрія Автономовича,
в.о. Київського міського голови,
секретаря Київської міської ради
Гереги Галини Федорівни про визнання
незаконною відмови заступника
прокурора м. Києва Хомич І. Ю. у
задоволенні скарги позивача, яка своєю
відповіддю № 05/3-15000-3 від 12 вересня 2013
року повідомила про відсутність
підстав для вжиття заходів
прокурорського реагування; визнання
неправомірною бездіяльності
Прокуратури м. Києва щодо невиконання
ст. 9 та ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру», а саме: неучасті у
засіданнях органів державної влади
щодо розроблення проектів рішень КМР
та нездійснення нагляду за додержанням
і застосуванням законів у КМР; визнання
п. 14, ст. 2 та ст. 21 у цілому Тимчасового
порядку передачі (надання) земельних
ділянок у користування або у власність
із земель комунальної власності в м.
Києві, затвердженого Рішенням
Київської міської ради № 63/9120 від 28
лютого 2013 року таким, що не відповідає
нормам чинного законодавства; визнання
неправомірним ненадання інформації
Департаментом земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову у письмову вигляді;
зобов'язання Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) надати
письмову інформацію про наявність
земельних ділянок, що можуть бути
використані під забудову; визнання дій
заступника директора Департаменту
земельних ресурсів Мосійчука Юрія
Автономовича щодо ненадання
запитуваної інформації незаконними,
такими, що порушують право на
інформацію; визнання дій виконуючого
обов'язки Київського міського голови,
секретаря Київради Гереги Г.Ф. щодо
невинесення на сесію Київради питання
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою, або надання
вмотивованої відмови у наданні дозволу
незаконними; стягнення з відповідачів
судових витрат на правову допомогу та
судовий збір, солідарно, шляхом
переведення грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача, які
становлять 2 000,00 грн. (правова
допомога), та судовий збір у розмірі 149,11
грн. та витрати, пов'язані з банківською
комісією, які становлять 6,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2013 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
незаконними положення абз. 3, 4, 5, 6, 7, 8 п. 3
ст. 21 Тимчасового порядку передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради № 63/9120 від 28 лютого 2013
року. У задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в цій частині та ухвалити
нову, якою адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині задоволення позовних вимог,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в цій частині та ухвалити
нову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 25 липня 2013 року ОСОБА_5
звернувся до Київської міської ради з
клопотанням в порядку ст. 118 Земельного
кодексу України про визначення та
виділення йому земельної ділянки з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських споруд.

За дорученням заступника міського
голови - секретаря Київради Гереги Г.Ф.
звернення позивача розглянуто
Департаментом земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та надано відповідь №
4 від 15 серпня 2013 року.

Як вбачається з відповіді № 4 від
15 серпня 2013 року, заявнику повідомлено
про невідповідність його звернення та
доданих до нього документів вимогам ст.
21 Тимчасового порядку передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради № 63/9120 від 28 лютого 2013
року.

З урахуванням того, що лист
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 30 липня 2013 року, на
думку позивача, не містить
відповіді по суті інформаційного
запиту позивача щодо надання
інформації про земельні ділянки
державної та комунальної власності в
межах Деснянського, Дніпровського та
Дарницького районів м. Києва, позивач у
скарзі на ім'я Прокурора м. Києва від 13
серпня 2013 року порушив питання про
притягнення до адміністративної
відповідальності відповідальної особи
розпорядника інформації, Мосійчука
Ю.А., який підписав вказану відповідь.

12 вересня 2013 року заступником
прокурора м. Києва Хомич І.Ю. надано
відповідь про відсутність підстав для
прокурорського реагування, оскільки
запитувана позивачем інформація
розміщена на відкритих та доступних
для перегляду інтернет-порталах.

Не погоджуючись з такими діями
відповідачів та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи та посадові особи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», вирішення відповідно до
закону питань земельних відносин є
виключною компетенцією пленарних
засідань сільських, селищних, міських
рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 116 ЗК України
передбачено, що безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: а) приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України,
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
разі якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: а) для
ведення фермерського господарства - в
розмірі земельної частки (паю),
визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району; б) для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара; в) для ведення
садівництва - не більше 0,12 гектара; г)
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара; ґ) для індивідуального
дачного будівництва - не більше 0,10
гектара; д) для будівництва
індивідуальних гаражів - не більше 0,01
гектара.

Згідно з п. 1 ст. 2 Тимчасового порядку
передачі (надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради № 63/9120 від 28 лютого 2013
року, Тимчасовий порядок передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в місті Києві
(далі - Порядок) з метою вирішення
питань реалізації права на землю
фізичними та юридичними особами
визначає загальні положення і
встановлює особливості та процедуру
надання в постійне користування,
передачі в оренду та у власність
земельних ділянок із земель
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, процедуру поділу
чи об'єднання земельних ділянок
комунальної власності, передачі в
суборенду та поновлення договорів
оренди земельних ділянок комунальної
власності, а також визначає засади
організації здійснення землеустрою,
організації і здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності при проведенні
землеустрою, координації діяльності
місцевих органів земельних ресурсів.

За змістом п. 14 ст. 2 вказаного Порядку, у
разі відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», передача
(надання) земельних ділянок із земель
комунальної власності у власність чи
користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється, якщо інше не
передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 21 Тимчасового порядку
передачі (надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в м. Києві,
громадяни, зацікавлені в одержанні
земельної ділянки у межах м. Києва для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
індивідуального гаражного та дачного
будівництва чи ведення садівництва,
подають безпосередньо до Київської
міської ради клопотання про передачу
земельної ділянки у власність, а у разі
наміру одержати земельну ділянку для
зазначених цілей в оренду - клопотання
в довільній формі про надання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою.

У клопотанні про передачу земельної
ділянки у власність, а у разі наміру
одержати земельну ділянку в оренду - у
клопотанні про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
зазначаються цільове призначення
ділянки, орієнтовний розмір і місце
розташування земельної ділянки (далі -
клопотання). У клопотанні відповідно до
Закону України «Про захист
персональних даних» також
зазначається в довільній формі згода
громадянина на обробку в ПК «Кадастр»
його персональних даних, зазначених у
клопотанні та доданих до нього
документах.

До клопотання додаються: викопіювання
з кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали у масштабі не менше
1:2000, на яких зазначено бажане місце
розташування та розмір земельної
ділянки; витяг з містобудівного
кадастру; витяг з міського земельного
кадастру; нотаріально посвідчена
письмова згода землекористувача на
вилучення земельної ділянки чи її
частини при формуванні нової земельної
ділянки (у разі необхідності вилучення
земельної ділянки) або припинення
права користування земельною ділянкою
чи її частиною при формуванні нової
земельної ділянки (у разі добровільної
відмови від права користування
земельною ділянкою) із зазначенням
розмірів передбаченої для вилучення
(припинення права користування)
земельної ділянки та умов її вилучення,
а також документи, що посвідчують
правонаступництво землекористувача,
якщо таке було, або у разі ненадання чи
відмови у наданні такої згоди - рішення
суду про вирішення цього питання;
нотаріально посвідчені копії
документів щодо правового статусу
об'єктів нерухомого майна (житлового
будинку та інших будівель, споруд) та
копія матеріалів технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна (житлового будинку та інших
будівель, споруд), якщо такі
розташовані на земельній ділянці;
копії рішень уповноважених органів про
передачу земельної ділянки в
користування (у разі подачі клопотання
щодо земельної ділянки, яка надавалась
в користування до 15.03.91 - до введення в
дію Земельного кодексу Української
РСР) або довідка Департаменту
містобудування та архітектури про
відсутність в архіві документів щодо
відведення відповідної земельної
ділянки (крім подачі клопотання щодо
передачі сформованої земельної
ділянки без зміни її цільового
призначення); копії документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
(за наявності, а у разі подачі
клопотання щодо передачі сформованої
земельної ділянки без зміни її
цільового призначення - обов'язково);
копія реєстраційного номера облікової
картки платника податку (крім громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України); копія
паспорта громадянина; довіреність або
засвідчена в установленому порядку її
копія, на підставі якої інтереси
заявника (громадянина) представляє
його уповноважена особа (у разі якщо
клопотання подається представником).

До згоди землекористувача на вилучення
чи припинення права користування
земельною ділянкою додаються: а) у разі
виникнення права користування
земельною ділянкою до 01.01.2013 - копія
документа, що посвідчує право
користування земельною ділянкою, та
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку; б) у разі
виникнення права користування
земельною ділянкою після 01.01.2013 - копії
документів, що посвідчують оформлення
та реєстрацію права користування
земельною ділянкою, витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права користування
земельною ділянкою.

У разі подання клопотання про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для експлуатації та
обслуговування існуючих будівель чи
споруд, відповідно до статті 120
Земельного кодексу України, за рахунок
земельної ділянки або частини
земельної ділянки, яка була відведена
уповноваженим органом до 1991 року та на
яку на момент подання клопотання
документ, що посвідчує право
користування, не оформлений та не
зареєстрований, нотаріально
засвідчена згода не вимагається.

Секретаріат Київської міської ради
разом з дорученням (резолюцією)
Київського міського голови або
заступника міського голови - секретаря
Київради у день надходження клопотання
або протягом наступного робочого дня
надсилає його через приймальню
Київради з земельних питань для
опрацювання до Департаменту земельних
ресурсів.

У разі невідповідності клопотання та
складу доданих до нього документів
вимогам цього Порядку клопотання по
суті не розглядається Департаментом
земельних ресурсів, про що громадянин
інформується відповідним листом
протягом семи робочих днів з дня
надходження клопотання з секретаріату
Київської міської ради.

У цьому разі громадянин або його
уповноважена особа отримують додані до
клопотання документи у Департаменті
земельних ресурсів для приведення їх у
відповідність до вимог цього Порядку, а
при отриманні документів на звороті
клопотання громадянином або
уповноваженою ним особою робиться
відповідна відмітка з описом отриманих
документів, яка скріплюється підписом
громадянина або уповноваженої ним
особи із зазначенням дати отримання
документів.

Після приведення документів, що були
додані до клопотання, у відповідність
до вимог цього Порядку громадянин
подає клопотання до Київської міської
ради в порядку, встановленому цією
статтею.

Підставами для відмови у наданні
дозволу на розроблення документації із
землеустрою можуть бути
невідповідність ініціативи щодо місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законодавством порядку, подання
зацікавленою особою неповного складу
пакета документів, необхідних для
одержання дозволу на розроблення
документації із землеустрою, виявлення
в документах, поданих зацікавленою
особою, недостовірних відомостей та
інші підстави, встановлені
законодавством.

З метою визначення відповідності
заявленої ініціативи містобудівній
документації Департамент земельних
ресурсів надсилає клопотання з
доданими до нього документами до
Департаменту містобудування та
архітектури, який у триденний термін
надає Департаменту земельних ресурсів
висновок щодо відповідності заявленої
ініціативи містобудівній документації
або ситуації та наявним містобудівним
умовам і обмеженням, що мають бути
враховані при розробленні
документації із землеустрою.

Департамент земельних ресурсів за
результатами опрацювання клопотання
та висновку Департаменту
містобудування та архітектури готує
проект рішення Київської міської ради
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою або проект
відмови у наданні такого дозволу, який
приймається Київською міською радою в
порядку, встановленому Регламентом
Київської міської ради, та у строки,
встановлені законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про
невідповідність абз. 3, 4, 5, 6, 7, 8 п. 3 ст. 21
Тимчасового порядку передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в м. Києві вимогам ч. 6 ст. 118
Земельного кодексу України, у зв'язку з
розширенням переліку документів,
необхідних для вирішення питання про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, всупереч ч. 6
ст. 118 ЗК України.

Крім того, відповідно до ст. 40
Конституції України, усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
держаної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
звернення громадян», скарга на дії чи
рішення органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян», громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право: особисто викласти аргументи
особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та
брати участь у перевірці поданої
скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Згідно зі ст. 19 вказаного Закону, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
прокуратуру», прокуратура України
становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються такі
функції: 1) підтримання державного
обвинувачення в суді; 2) представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом; 3)
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; 4) нагляд
за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
прокуратуру» визначено, що органи
прокуратури України: 1) становлять
єдину централізовану систему, яку
очолює Генеральний прокурор України, з
підпорядкуванням нижчестоящих
прокурорів вищестоящим; 2) здійснюють
свої повноваження на підставі
додержання Конституції України та
чинних на території республіки
законів, незалежно від будь-яких
органів державної влади, посадових
осіб, а також рішень громадських
об'єднань чи їх органів; 3) захищають у
межах своєї компетенції права і
свободи громадян на засадах їх
рівності перед законом, незалежно від
національного чи соціального
походження, мови, освіти, ставлення до
релігії, політичних переконань,
службового чи майнового стану та інших
ознак; 4) вживають заходів до усунення
порушень закону, від кого б вони не
виходили, поновлення порушених прав і
притягнення у встановленому законом
порядку до відповідальності осіб, які
допустили ці порушення; 5) діють гласно,
інформують державні органи влади,
громадськість про стан законності та
заходи щодо її зміцнення.

Згідно з ч. 3 ст. 9 вказаного Закону,
прокурори областей, міст Києва і
Севастополя, районні, міжрайонні,
міські та інші прирівняні до них
прокурори, їх заступники мають право
брати участь у засіданнях Рад
відповідного рівня, їх виконавчих
комітетів, інших органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру», предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є:
1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;
2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор розглядає
заяви і скарги про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг,
розгляд яких віднесено до компетенції
суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 вказаного
Закону, прийняте прокурором рішення
може бути оскаржено вищестоящому
прокурору або до суду.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що органи прокуратури під час
розгляду заяви позивача діяли в
порядку та в межах наведених
законодавчих норм, та прийняли рішення
за результатами розгляду заяви, яке
відповідає вимогам законодавства, а
саме: Закону України «Про звернення
громадян», Закону України «Про
прокуратуру», оскільки є результатом
об'єктивної та всебічної перевірки
заяви позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_5 до Київської міської ради,
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Прокуратури м. Києва,
заступника прокурора м. Києва Хомич
Інни Юріївни, заступника директора
Департаменту земельних ресурсів
Мосійчук Юрія Автономовича, в.о.
Київського міського голови, секретаря
Київської міської ради Гереги Галини
Федорівни про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії є
частково обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що
відповідачами надано достатньо
доказів правомірності оскаржуваних
дій, що підтверджується наявними в
матеріалах справи документами та
наведеними законодавчими нормами.

Доводи апелянтів спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) -
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 грудня 2013 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 25
березня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.