Справа № 349/311/14-а
Суддя: Лошак О. О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/311/14-а
Провадження № 2-а/349/27/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано -
Франківської області у складі

головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Рогатині адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Жидачівського РВ УМВС Львівської
області Гусака Ігоря Степановича про
скасування постанови про притягнення
його до адміністративної
відповідальності та накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу в розмірі 255 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ Жидачівського РВ УМВС
Львівської області Гусака Ігоря
Степановича про скасування постанови
серія ВС1 № 080476 від 31 січня 2014 року про
визнання його винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що постановою серія ВС1 № 080476
від 31 січня 2014 року його визнано винним
у тому, що 17 грудня 2013 року біля 16 год. 27
хв. в с. П'ятничани Жидачівського району
Львівської області керуючи
транспортним засобом марки ВАЗ
номерний знак НОМЕР_1 рухався зі
швидкістю 93 км/год.

Вважає оскаржувану постанову
незаконною, такою, що підлягає
скасуванню, з наступних підстав. 17
грудня 2013 року керуючи транспортним
засобом він рухався із дозволеною
швидкістю руху, перед населеним
пунктом с.П'ятничани зменшив швидкість
руху. При в'їзді в с.П'ятничани був
зупинений інспектором ДАІ, який
повідомив, що він допустив перевищення
швидкості руху транспортного засобу в
населеному пункті, та рухався зі
швидкістю 93 км/год. Прилад, яким
вимірювалася швидкість руху
транспортних засобів, йому не було
продемонстровано, тому підстав
стверджувати, що ним було допущено
перевищення швидкості у інспектора ДПС
не було. В цей днь йому було вручено
копію протоколу, де він зазначив, що
правил дорожнього руху не порушував.
Просив повідомити його про місце
слухання справи, оскільки він мав намір
скористатися правовою допомогою
фахівця в галузі права. Інспектором
було повідомлено, що справа буде
розглянута в м.Жидачеві 31 грудня 2013
року. Він прибув 31.12.2013 року в м.Жидачів,
однак справа не слухалася. 09 лютого 2014
року на його адресу надійшла постанова
про притягнення його до
адміністративної відповідальності.

Просив позовні вимоги задовольнити.
Скасувати постанову про накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 гривень,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
закрити за відсутністю в його діях
події і складу адміністративного
правопорушення.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про причину своєї неявки до
суду не повідомив, хоч про день, час
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином та у встановленому
законом порядку, про що свідчить
повідомлення про вручення повістки про
виклик до суду (а.с.19).

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі в судових засіданнях, дає суду
право при розгляді справи обмежитися
доказами, наданими позивачем, що
повністю відповідає положенню ч.1 ст.71
КАС України у відповідності до якої
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

17 грудня 2013 року інспектором ВДАІ
Жидачівського РВ УМВС Львівської
області Гусаком І.С. складено протокол
про адміністративне правопорушення
серія ВС1 №353840 про порушення п. 12.4.
Правил дорожнього руху, за що
передбачена відповідальність за ч.1
ст.122 КУпАП.

31 січня 2014 року за наслідками розгляду
протоколу інспектором ВДАІ
Жидачівського РВ УМВС Львівської
області Гусаком І.С. винесено постанову
серія ВС1 № 080476 якою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
гривень.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 17
грудня 2013 року біля 16 год. 27 хв. в с.
П'ятничани Жидачівського району
Львівської області керуючи
автомобілем марки ВАЗ номерний знак
НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 93 км/год.
Швидкість руху вимірювалась приладом
"Візир" № 0812461.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306
встановлено, що у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину тягнуть за собою накладення
штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Позивач на підтвердження позовних
вимог послався на відсутність доказів
про перевищення ним швидкості
дорожнього руху. В свою чергу
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не подав заперечень проти
позову і не представив суду належних і
допустимих доказів, які стверджують
підставність прийнятого ним рішення.

Тобто належних та допустимих доказів
порушення позивачем Правил дорожнього
руху, а відповідно і про наявність у
його діях складу правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
суду не представлено.

Згідно з ч.1 ст. 141 КУпАП власники
(співвласники) транспортних засобів
притягуються до адміністративної
відповідальності за правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху у разі їх фіксації спеціальними
технічними засобами, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису, чи
засобами фото - і кінозйомки,
відеозапису, при умові, що ті працюють у
автоматичному режимі.

Відповідачем по справі не доведено, що
прилад "Візир" № 0812461, при фіксуванні
швидкості руху автомобіля марки ВАЗ
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_1 17 грудня 2013 року о 16 год. 27 хв.
працював в автоматичному режимі.

За правилами підпункту 19.2 Інструкції з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27 березня 2009 року N 111,
забороняється застосування технічних
засобів та приладів, які не
сертифіковані, не сертифіковані в
Україні, у разі якщо вони підлягають
сертифікації відповідно до чинного
законодавства, та які не пройшли
метрологічної повірки або мають
свідоцтво про таку повірку, термін дії
якого минув.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ні у протоколі про
адміністративне правопорушення, ні в
постанові про накладення
адміністративного стягнення не
зазначив доказів правомірності
застосування приладу, яким було
здійснено фіксацію перевищення
швидкості позивачем.

При цьому у відповідача відсутні інші
докази порушення позивачем Правил
дорожнього руху: з протоколу про
адміністративне правопорушення
вбачається, що порушення не
зафіксоване свідками, до протоколу не
долучені світлини, які зафіксували
порушення ПДР, що за наявності
неспростованого твердження позивача
про відсутність перевищення ним
швидкості, є підставою вважати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
протиправною, та такою, що підлягає
скасуванню.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, а постанова
серії ВС1 № 080476 від 31 січня 2014 року про
визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення в виді штрафу в розмірі 255
грн. - скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.55,62 Конституції України, ст.ст.158-163
КАС України, ст.ст.287, 293 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Постанову серія ВС1№080476 від 31 січня 2014
року, винесену інспектором ДПС ВДАІ
Жидачівського РВ УМВС Львівської
області Гусаком Ігорем Степановичем
про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Турка Львівської області,
жителя АДРЕСА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КупАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення в виді штрафу в розмірі 255
грн. скасувати. Провадження в справі
закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Лошак О.О.