Справа № 755/29010/13-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/755/536/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко
В.П.

при секретарі:
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві,
головного державного виконавця
Мурихіна Сергія Володимировича
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа: Управління
пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними, скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження та поновлення виконавчого
провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом, в якому
просить суд: визнати протиправною
бездіяльність Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва щодо
проведення виконавчих дій з виконання
виконавчого листа Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2013
року за № 2-а-2919/10 зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
соціальну надбавку в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням проведених виплат та
відсутністю належного контролю за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання даного судового рішення;
визнати протиправними дії Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в частині
винесення 18 липня 2013 року постанови про
закінчення виконавчого провадження №
37810994, скасувати постанову Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 18
липня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження та зобов'язати
відповідача поновити виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа Дніпровського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2013 року за № 2-а-2919/10;
зобов'язати Управління державної
служби головного управління юстиції м.
Києва провести виконавчі дії з
виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Києві
від 03 квітня 2013 року за № 2-а-2919/10
зобов'язання управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва нарахувати та виплатити їй
соціальну надбавку в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з урахуванням проведених
виплат відповідно до ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
та ст. 3 Закону України від 05 червня 2012
року за № 4901-VI «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень». Судові
витрати стягнути з відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що в провадженні
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції м.
Києва Мурихіна С.В. знаходився
виконавчий лист Дніпровського
районного суду м. Києва № 2-а-2919/10 від 03
квітня 2013 року про зобов'язання
боржника - управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити їй як дитині
війни 30% надбавку до пенсії як дитині
війни у відповідності до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Після відкриття виконавчого
провадження 07 травня 2013 року належній
їй грошові кошти згідно судового
рішення в процесі виконавчого
провадження боржником нараховані, але
не виплачені протягом тривалого часу з
дня відкриття виконавчого провадження
за відсутності грошових коштів. У
зв'язку із змінами у законодавстві вона
ще 03 жовтня 2013 року звернулась із
заявою до відповідача про передання
документів до Державної казначейської
служби, лише після чого 03 листопада 2013
року одержала постанову від 18 липня 2013
року про закінчення виконавчого
провадження. При цьому, постанова
вмотивована листом боржника про
перерахунок, але без фактичної виплати
коштів, що явно суперечить чинному
законодавству. Дніпровським районним
судом м. Києва зобов'язано боржника,
згідно виконавчого листа виплатити їй
певні грошові кошти, проте відповідач
безпідставно помилково та за надуманих
мотивів дійшов хибних висновків, що
управлінням ПФУ рішення виконане, що
явно суперечить чинному законодавству
та резолютивній частині постанови
Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідачами всі свої обов'язки що
визначені законодавством, не виконані,
оскільки Департамент ДВС МЮ України
своїм листом за № 524-0-32-10-25 від 25 лютого
2010 року визначив положення, згідно з
яких державний виконавець має право
провести перевірку виконання рішення
боржником, але жодним чином не має
протиправно необґрунтовано
закінчувати провадження без належної
фактичної перевірки та без виплати
грошових коштів. Таким чином посадова
особа відповідача внесла до офіційного
документу неправдиві відомості,
оскільки фактично судове рішення не
виконане і їй грошові кошти не
перераховано.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просить справу розглянути у її
відсутність, позовні вимоги, які
викладені в позовній заяві, підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача - Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві до суду не
з'явився, про день та час судового
розгляду повідомлявся належним чином,
суд про причини неявки не повідомив.

Відповідач - державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві Мурихін
С.В. до суду не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, процесуальним правом надати
письмові пояснення по суті предмету
спору не скористався.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, подала до суд
заперечення на позовну заяву, в який
просила у позові відмовити та справу
розглянути у їх відсутність.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути адміністративну
справу, у відсутність позивача,
представників відповідача та третьої
особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
квітня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва було видано виконавчий
лист у справі № 2-а-2919/10 за позовом
ОСОБА_1 до УПФУ у Дніпровському районі
м. Києва про зобов'язання Управління
пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 як
дитині війни, щомісячну державну
соціальну надбавку у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передабчену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дійте війни» за
період з 01 липня 2007 року по 31 травня 2010 з
урахуванням проведених виплат.

Відповідно до статті 14 КАС України,
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

07 травня 2013 року старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві
Мурихіним С.В. була винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
№37810994.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження»,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані, зокрема, на примусове
виконання рішень судів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших Законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу. Інші органи,
установи, організації і посадові особи
провадять окремі виконавчі дії у
випадках, передбачених законом, у тому
числі відповідно до статті 5 цього
Закону, на вимогу чи за дорученням
державного виконавця. При цьому, вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, що
відповідає конституційному положенню
щодо обов'язковості виконання судових
рішень на всій території України (ст. 124
Конституції України).

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження», на Підрозділ
примусового виконання рішень відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції покладається
виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні
підрозділи центральних органів
виконавчої влади, місцеві суди, міські,
районні або селищні ради чи районні
державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох
до десяти мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до листа Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 24
жовтня 2013 року № Ф-4792, згідно
повідомлення Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва від 17 липня 2013 року № 12760/08 на
виконання рішення суду Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва в межах
своєї компетенції здійснено
нарахування пенсії ОСОБА_1 та
направлено відповідні документи для
проведення перевірки та виплати до
Управління з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, до компетенції якого належить
проведення виплати коштів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
липня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіним
С.В. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі проведення перерахунку
пенсії.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконавче
провадження примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема виконавчі листи, що
видаються судами.

Вимоги до виконавчого документу
визначені в статті 18 вказаного Закону.
Так, останній повинен мати крім
визначено - резолютивну частину
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий лист №2-а-2919/2010 виданий 03
квітня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва містить резолютивну
частину рішення, а саме: «зобов`язати
Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 як
дитині війни, щомісячну державну
соціальну надбавку у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01 липня 2007 року по 31 травня 2010
року з урахуванням проведених виплат».

За вимог ЗУ «Про виконавче
провадження», виконання здійснюється
на підставі виконавчих листі виданих
судами, при цьому державний виконавець
при його виконанні не має права
відходити від резолютивної частини
рішення зазначеного у виконавчому
листі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що посилання ОСОБА_1 на те, що
державний виконавець при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження, не перевірив вірність
проведеного перерахунку УПФ у
Дніпровському районі м. Києва,
державної соціальної надбавки як
дитині війни, є необґрунтованим,
оскільки позивачем не надано суду
доказів, що УПФ у Дніпровському районі
м. Києва здійснило позивачу
перерахунок соціальної допомоги з
порушенням вимог Закону та не у
відповідність до резолютивної частини
судового рішення.

В той же час, відповідно до Положення
про Головне управління пенсійного
фонду України в м. Києві, виплата пенсії
здійснюється Управлінням з
координації та контролю за виплатою
пенсії Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві.

В порядку ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядаються скарги на дії або
бездіяльність державної виконавчої
служби у разі невиконання або
неналежного виконання судового
рішення, прийнятого відповідно до норм
Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законами не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається з положень частини
першої статі 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання рішення судового рішення.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги
щодо визнання протиправною
бездіяльність Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва щодо
проведення виконавчих дій з виконання
виконавчого листа Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2013
року за № 2-а-2919/10 зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
соціальну надбавку в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням проведених виплат та
відсутністю належного контролю за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання даного судового рішення;
визнання протиправними дії Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в частині
винесення 18 липня 2013 року постанови про
закінчення виконавчого провадження №
37810994, скасувати постанову Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 18
липня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження та
зобов'язання відповідача поновити
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2013
року за № 2-а-2919/10; зобов'язання
Управління державної служби головного
управління юстиції м. Києва провести
виконавчі дії з виконання виконавчого
листа Дніпровського районного суду м.
Києві від 03 квітня 2013 року за № 2-а-2919/10
зобов'язання управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва нарахувати та виплатити їй
соціальну надбавку в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з урахуванням проведених
виплат відповідно до ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
та ст. 3 Закону України від 05 червня 2012
року за № 4901-VI «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Відповідно до положень частини
дев'ятої статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом
владних повноважень-відповідачем на
виконання такої постанови суду або на
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною судовою постановою.

Відповідно до частини другої статті 11
Кодексу Адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Аналізуючи зібрані по справі докази у
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позивач, як стягувач,
звернулася до Відділу примусового
викання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві із
заявою про примусове виконання
постанови Дніпровського районного
суду міста Києва по справі № 2-а-2919/2010,
державним виконавцем закінчено
виконавче провадження у зв'язку з
проведенням перерахунку позивачу.

Суд не вправі зобов'язувати державного
виконавця або відповідну посадову
особу державної виконавчої служби до
вчинення тих дій, які не передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до положень частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Враховуючи викладене, суд, діючи в
межах заявлених позовних вимог,
приходить до висновку, що позов про
визнання бездіяльності державної
виконавчої служби протиправною та
зобов'язати вчинити певні дії є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 1, 2, 8, 11, 17, 21 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 1, 2, 3, 4,
11, 14, 122, 128, 159-163, 167, 181, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві,
головного державного виконавця
Мурихіна Сергія Володимировича
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа: Управління
пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними, скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження та поновлення виконавчого
провадження - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена
сторонами до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва у
10-ти денний термін з дня отримання
копії постанови.

Суддя: