Справа № 2а-1193/12/0170
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/800/11710/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: головуючого судді Бухтіярової
І.О., суддів Костенка М.І., Приходько І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби

на постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13.03.2012 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2012 року

у справі № 2а-1193/12/0170/20

за позовом відкритого акціонерного
товариства «Суднобудівний завод
«Залів» (далі - позивач, ВАТ
«Суднобудівний завод «Залів»)

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби (далі
- відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м.
Сімферополі АРК ДПС)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Суднобудівний завод «Залів»
звернулось у січні 2012 року до суду з
адміністративним позовом до СДПІ по
роботі з ВПП у м. Сімферополі АРК ДПС
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 13.09.2011 року №
та № .

Постановою окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13.03.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2012 року,
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
касаційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволені позовних
вимог в повному обсязі. Вважає, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинство
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому засіданні та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за червень 2011 року, за
результатами якої складено акт від
31.08.2011 року № 334/07-0/14307251, яким
встановлено порушення пп. 14.1.18 п. 14.1 ст.
14 Податкового кодексу України (далі - ПК
України), внаслідок чого ВАТ
«Суднобудівний завод «Залів» завищено
суму бюджетного відшкодування ПДВ в
розмірі 4 545 427,00 гривень за червень 2011
року. В порушення ст. 8 розділу ІІІ та пп.
4.6.7 п. 4.6 ст. 4 розділу V Порядку 41 ВАТ
«Суднобудівний завод «Залів»
завищено показники рядку 24 декларації
з ПДВ за червень 2011 року, але вказані
порушення не призвели до нарахування
податкових зобов'язань з ПДВ та не
вплинули на розмір суми ПДВ, що
заявлена до відшкодування.

На підставі вказаного акту перевірки
винесено податкові
повідомлення-рішення від 13.09.2011 року: №
, яким позивачу визначено суму
завищення бюджетного відшкодування в
розмірі 4 545 427,00 гривень та застосовано
штрафні санкції в розмірі 1,00 гривня; №
, яким позивачу визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ в
розмірі 9 835 271,00 гривень та застосовано
штрафні санкції в розмірі 1,00 гривня.

22.09. 2011 року ВАТ «Суднобудівний завод
«Залів» направлено на адресу
Державної податкової адміністрації в
АР Крим скаргу за № 12/180 на податкові
повідомлення-рішення, за результатами
розгляду якої прийняте рішення від
23.11.2011 року № 4509/10/25-023, відповідно до
якого податкове повідомлення-рішення
від 13.09.2011 року № залишено без
змін та податкове повідомлення-рішення
від 13.09.2011 року № скасоване в
частині застосування штрафних санкції
в розмірі 1,00 гривня, в іншій частині
скаргу позивача залишено без
задоволення.

Рішенням Державної податкової служби
України від 23.12.2011 року № 8270/6/10-2115
податкові повідомлення-рішення від
13.09.2011 року № залишено без змін,
з урахуванням рішення ДПА в АР Крим,
прийнятого за розглядом первинної
скарги, а скарга без задоволення.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно висновків акту
перевірки від 31.08.2011 року № 334/07-0/14307251
відповідач робить наступні висновки:
підприємством при визначенні значення
рядку 24 (26) декларації з ПДВ звітного
податкового періоду не враховано
результати позапланової виїзної
перевірки з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
серпень та вересень 2009 року(акт від
19.11.2009 року 3 1830/23-4/14304251), якою зменшено
залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 933 333,00 гривні.

Також позивачем при визначенні
значення рядку 24 (26) декларації
звітного податкового періоду не
враховано результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2011 року(акт від 01.07.2011
року № 265/07-0/14307251), якою зменшено
залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 246,00 гривень.

В зв'язку з відсутністю відповіді від
кінцевих постачальників по всіх
контрагентах, по яких сформовано
значення рядку 10.1 декларації з ПДВ за
червень 2011 року по ланцюгу постачання
та частково по рядку 12.1 декларації з
ПДВ не можливо підтвердити факт
виконання товарів та робіт
(здійснення послуг) ВАТ «Суднобудівний
завод «Залів», тому такі податкові
накладні не можуть бути прийняті у
підтвердження права на бюджетне
відшкодування з ПДВ.

Таким чином, у наведеному акті
перевірки, на підставі викладеного,
встановлено порушення позивачем пп.
14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а саме
неправомірність суми бюджетного
відшкодування за червень 2011 року.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги, з висновками яких погоджується
колегія суддів касаційної інстанції,
виходили з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом У цього
Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.18. п. 14.1 ст. 14 ПК
України бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені ст. 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК
України).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК
України).

Згідно до п. 200.4. ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п. 200.5. ст. 200 ПК України не
мають права на отримання бюджетного
відшкодування особи, які: були
зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Згідно п. 200.6. ст. 200 ПК України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених п. 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що податковий кредит позивача
повністю підтверджений належними
доказами: податковими накладними та
митними деклараціями, що не
спростовується податковою інспекцією.
Суми ПДВ, що були віднесені позивачем
до складу бюджетного відшкодування
підтверджені дослідженими судами
відповідними платіжними документами,
що також не спростовується
відповідачем.

Неотримання податковою інспекцією
результатів зустрічних перевірок
контрагентів позивача за ланцюгом
постачання не є підставою для
зменшення позивачу суми податкового
кредиту та бюджетного відшкодування,
оскільки таке не передбачено ПК
України.

При таких обставинах справи посилання
податкової інспекції на відсутність у
позивача права на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування з причини неотримання
податковою інспекцію результатів
зустрічних перевірок контрагентів
позивача у підтвердження здійснення
між ними фінансово-господарських
операцій є неспроможним.

Колегія суддів касаційної інстанції
також погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про помилковість
висновків відповідачаї про обов'язок
позивача щодо врахування при
заповненні Декларації з ПДВ за червень
2011 року висновків актів перевірок від
19.11.2009 року № 1830/23-4/14307251 та від 01.07.2011
року № 265/07-0/14307251, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що податкові
повідомлення-рішення, яки були
прийняті податковою інспекцією за
результатами вказаних актів перевірок
були оскаржені позивачем до
адміністративного суду і на час
подання Декларації з ПДВ за червень 2011
року окружним адміністративним судом
Автономної Респубілки Крим вже було
прийнято рішення від 24.02.2011 року по
справі № 2а-340/10/11/0170, яким було визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ в м. Керчі АР
Крим № /0 від 27.11.2009 року та №
/1 від 22.12.2009 року про зменшення ВАТ
«Суднобудівний завод «Залів» суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 57 063,00 гривні.
Вказані податкові
повідомлення-рішення були прийняті на
підставі акту перевірки від 19.11.2009 року
№ 1830/23-4/14307251.

Постанова окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
24.02.2011 року по справі № 2а-340/10/11/0170
набрала законної сили на підставі
ухвали Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2012 року.

Щодо висновків акту перевірки від
01.07.2011 року № 265/07-0/14307251, яким зменшено
позивачу залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р.24 декларації з ПДВ за квітень
2011 року) на суму 246,00 гривень, то судами
попередніх інстанцій встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що за
результатами вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 11.07.2011
року про зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за квітень 2011 року у
сумі 246,00 гривень, яке на час подання
позивачем Декларації з ПДВ за червень
2011 року вже було оскаржено ним спочатку
до податкового органу, а потім до
окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим, про що
свідчить постанова окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26.12.2011 року по
справі № 2а-14724/11/0170/3. Тобто, на час
подання позивачем Декларації за
червень 2011 року податкове
повідомлення-рішення було оскаржено,
грошове зобов'язання у сумі 246,00 гривень
було не узгоджено, а тому позивач у
декларації за червень 2011 року
правомірно відобразив дані свого
податкового обліку.

Постановою окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26.12.2011 року по
справі № 2а-14724/11/0170/3, що набрала
чинності на підставі ухвали
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, податкове повідомлення-рішення
СДПІ по роботі з ВПП у м. Сімферополі
АРК № від 11.07.2011 року про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за квітень 2011 року у сумі 246,00
гривень визнано протиправним та
скасовано.

При таких обставинах, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
судом апеляційної інстанції, який
вірно вважає, що показники Декларації з
ПДВ за червень 2011 року, що була подана
позивачем до податкового органу,
відповідають податковому обліку
позивачу та заповнені у відповідності
із положеннями ПК України.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які б могли б
призвести до скасування оскаржуваних
рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 160, 167, 220-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
13.03.2012 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2012 року у справі № 2а-1193/12/0170/20 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько