Справа № 805/2564/14
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.
Справа №805/2564/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13 годин 15
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Циганенка А.І., за участю секретаря
судового засідання Неженцева М.В.,
представника позивача Прохорової О.В.,
представника відповідача Гузенка Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області про стягнення сум
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період
жовтень-грудень 2013 року в сумі 450,00
гривень,

В С Т А Н О В И
В:

24 лютого 2014 року позивач, Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя,
звернувся до суду із адміністративним
позовом до відповідача, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області, про стягнення сум
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період
жовтень-грудень 2013 року в сумі 450,00
гривень. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що відповідно
до підпунктів «г», «д» пункту 1 статті 21
Закону України 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» на органи Фонду
соціального страхування покладено
обов'язки по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до статті
2 Закону України 1105-XIV. При цьому праве
на таке забезпечення, встановлене в
Україні, не залежить від того, в якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням особою трудових обов'язків.
Позивач просив задовольнити позовні
вимоги, та стягнути з відповідача суму
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період
жовтень-грудень 2013 року в сумі 450,00
гривень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
відшкодування потерпілому шкоди,
завданої внаслідок нещасного випадку
на виробництві, здійснюється Стороною
тієї держави, де стався страховий
випадок, а від так Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не зобов'язаний
приймати до відшкодування вказані суми
витрат та проводити їх відшкодування.
Крім того, нормами «Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» визначено механізм
таких розрахунків тільки на
централізованому рівні, а саме між
Пенсійним фондом України та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Просив відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов та заперечення
проти нього, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

За період жовтень-грудень 2013 року
позивачем була виплачена пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, одержаного за
межами України, пенсіонеру ОСОБА_3 на
загальну суму 450,00 гривень.

Вказана сума була включена позивачем
до відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Як вбачається з
інформації по наданим та прийнятим до
заліку спискам пенсіонерів Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, зазначена
сума відповідачем до заліку не
прийнята.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
здійснюється органами Пенсійного
фонду України, при цьому стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону №
2272-III, який набрав чинності з 1 квітня 2001
року, Фонд сплачує страхові виплати та
надає соціальні послуги працівникам
(членам їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку цьому
Фонду документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, ПФУ та Фонду. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105-XIV)
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом частини другої статті 2
Закону №1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту
установлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як убачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року №
2694-XII «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ОСОБА_3, щодо відшкодування витрат на
виплату пенсій якому виник спір.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, повинен Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області про стягнення сум
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за період
жовтень-грудень 2013 року в сумі 450,00
гривень підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8-11, 17-20, 69-72, 86, 94,
158-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області (бульвар
Комсомольський, 74, м. Маріуполь,
Донецька область, 87529) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
витрати по виплаті пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за період з 1
жовтня по 31 грудня 2013 року в сумі 450
(чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 12
березня 2014 року

Постанова в повному обсязі складена 17
березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
за правилами, встановленими статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, через Донецький окружний
адміністративний суд.

Суддя
Циганенко А.І.