Справа № К-3398/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К-3398/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 17 липня 2009 року та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року в справі за її позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті Харкові ради,
Харківського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про стягнення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідно до статей 13, 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте відповідач протягом 2006-2008 років
сплачував зазначену допомогу в іншому
розмірі, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просила стягнути.

У процесі розгляду справи уточнила
позовні вимоги та просила стягнути
спірну допомогу з серпня 2006 року по
березень 2009 року.

Постановою Дзержинського районного
суду міста Харкова від 17 липня 2009 року
позов задоволено частково: зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
районної у місті Харкові ради
призначити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з жовтня по грудень 2007 року
(включно) у розмірі, встановленому
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення
позовних вимог та в цій частині
ухвалено нове про відмову у
задоволенні позову. У решті судове
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вказує,
зокрема, на те, що суди попередніх
інстанцій порушили норми
процесуального права визначаючи
розмір виплачуваної допомоги та щодо
пропуску строку звернення до суду без
поважних причин. Просила скасувати
судові рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог з 09 липня 2007
року по 01 червня 2009 року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має дитину
ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 2007 року перебуває
на обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті Харкові
ради та відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» з 01 квітня 2007 року
призначено щомісячну державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Частково задовольняючи позов районний
суд виходив з того, що позивачем без
поважних причин пропущено строк
звернення до суду, а тому позов
підлягає задоволенню з жовтня 2007 року;
з 01 січня 2008 року допомога по догляду за
дитиною правомірно виплачувалась у
відповідності з вимогами Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а тому не підлягає
перерахунку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове
апеляційний суд виходив з того, що
судом першої інстанції помилково
застосував до даних правовідносин
положення Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», а не Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
праце-здатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», який є спеціальним та яким
не надавалося повноважень Кабінету
Міністрів України змінювати порядок
призначення та виплати допомоги.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Промінвест Харків»
позивачу було при-значено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з липня 2006 року по
березень 2007 року (включно).

Відповідно до рішення управління праці
та соціального захисту населення
Дзержинської районної у місті Харкові
ради від 09 березня 2007 року ОСОБА_4
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 01 квітня 2007 року як
застрахованій в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особі, тому
зазначені правовідносини регулюються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а не Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства Укра їни, в редакції чинній
на час розгляду справи, було
встановлено, що адміністратив ний
позов може бути подано в межах строку
звер нення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
зако нами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, сво бод та інте ресів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встанов лено інше, обчи слюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була діз натися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення
до адмініст ративного суду, визна чені
статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства Укра їни. Пропущення
строку звернення до адміністративного
суду було підставою для відмови у
задово ленні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін (частина перша). Якщо суд
визнає причину пропущення строку
звернення до суду поваж ною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, вста новленому
цим Кодексом (частина друга).

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині позовних вимог з квітня по
жовтень 2007 року суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
пропуск позивачем строку звернення до
суду з позовними вимогами за вказаний
період з урахуванням клопотання
відповідача про застосування
наслідків пропуску строку звернення до
суду.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога надається застрахованій
особі у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб. Водночас із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційним зокрема пункт
25 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40- 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Оскільки у справі, що розглядається,
суди встановили, що спір виник щодо
виплати допомоги з 22 жовтня 2007 року по 01
червня 2009 року особі, яка застрахована
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального закону, відповідно до
статті 43 якого допомога надається у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог за 2008-2009 роки суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
у даний період розмір допомоги по
догляду за дитиною повинен бути
обчисленим з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму на одну особу в
розрахунку на місяць для дітей віком до
6 років, що і було правомірно зроблено
відповідачем.

Апеляційний суд скасовуючи рішення
суду попередньої інстанції в частині
задоволення позовних вимог виходив з
того, що оскільки позивач є
застрахованою особою, у неї відсутнє
право на призначення допомоги
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а тому позовні вимоги за
жовтень-грудень 2007 року не підлягають
задоволенню, але не вирішив питання
щодо перерахунку допомоги відповідно
до спеціального законодавства.

Допущені судами порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи відповідно до частини
другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Дзержинського районного
суду міста Харкова від 17 липня 2009 року
та по-станову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09 грудня 2009 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/