Справа № 804/13788/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2014 рокусправа № 804/13788/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року у справі №804/13788/13-а за
позовом публічного акціонерного
товариства «ДНІПРОАЗОТ» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень
-рішень,-

в с т а н о в и В:

Публічне акціонерне товариство
«ДНІПРОАЗОТ» звернулося до суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № , №,
№ від 08 жовтня 2013 року, якими
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на безпідставні
висновки перевіряючих осіб щодо
нереальності укладених правочинів з
ФОП ОСОБА_2, ПП Торговий дім «Талан -
торг», ТОВ «Авіт» та вказував на
реальність господарських операцій, за
наслідками яких позивачем визначено
податкові зобов'язання з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року позов задоволено.
Постанова суду мотивована
встановленими обставинами, які
свідчать про реальність господарських
операцій, які не визнаються ДПІ, а також
наявністю належним чином оформленими
первинними документами, які
підтверджують здійснені позивачем
господарські операції, за наслідками
яких підприємством визначено
податкові зобов'язання з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, посилаючись на порушення
норм матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі. Апеляційна
скарга фактично обґрунтована
висновками перевіряючих осіб, які
зроблено в Акті перевірки та яким, на
думку заявника апеляційної скарги,
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду, в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що посадовими
особами СДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПАТ
«ДНІПРОАЗОТ» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України при взаємовідносинам з ПНВП
«Інвест - Гарант» за квітень, вересень
2012 року, з ФОП ОСОБА_2 за червень, липень
2011 року, з ПП Торговий дім «Талан - торг»
за січень 2012 року, з ТОВ «Центр
екологічного проектування та
експертизи» за вересень 2012 року, з ТОВ
«Авіт» за лютий, березень, квітень 2012
року.

За результатами перевірки складено акт
№ 210/24.3-5761620 від 23.09.2013 року, в якому
зроблено висновки про порушення
підприємством вимог:

- пп. 135.5.4 п. 135.5, 135.2 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п.
138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 2 квартал 2011 року на суму 14479
грн. 62 коп., за 3 квартал 2011 року на 4431
грн. 24 коп., 1 квартал 2012 року на 13312 грн. 44
коп. та завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування за 1 півріччя 2012
року на 75613 грн. 56 коп.;

- п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті в бюджет на загальну
суму 14348 грн. 61 коп., у тому числі по
періодах: червень 2011 року - 5723 грн. 17
коп., липень 2011 року - 1751 грн. 48 коп.,
січень 2012 року - 5270 грн. 96 коп., лютий 2012
року - 160 грн., березень 2012 року - 332 грн.,
квітень 2012 року -1111 грн.

Такі висновки податкової служби,
з огляду на акт перевірки, ґрунтуються
на наступному.

Проведеною перевіркою
встановлено, що ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» мало
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Авіт», з ПП Торговий дім «Талан-торг»,
з ФОП ОСОБА_2

На думку ДПІ вказані правочини є
фіктивними, вчиненими без наміру
створення правових наслідків.
Висновків про фіктивність укладених
правочинів, ДПІ дійшла з огляду на акти
перевірок контрагентів позивача:

- акт ДПІ у Ленінському районі
№ 2026/227/21865106 від 12.06.2013 року «Про
неможливість проведення перевірки ТОВ
«Авіт» щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків їх реальності
та повноти відображення в обліку за
лютий, березень, квітень 2012 року»;

- акт Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська № 5544/227/32058250 від 28.11.2012
року про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП ТД «Талан-Торг»
щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ «СПЕШЛ ТЕКСТАЙЛ ГРУП» за
січень, березень 2012 року»;

- акт Дніпродзержинської ОДПІ
№ 5217/605/17-220/НОМЕР_4 від 21.12.2012 року «Про
результати проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з
питань правильності формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за червень-липень 2011 року».

У вказаних актах перевірки, не
дивлячись на неможливість проведення
суб'єктів підприємницької діяльності,
зазначено про те, що їх діяльність
містить ознаки фіктивності. Згідно з
актами перевірок вказані суб'єкти
підприємницької діяльності не мають
можливості здійснювати господарську
діяльність через відсутність майна та
іншим матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
операцій з купівлі - продажу,
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
трудових ресурсів, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів.

З цих підстав, встановивши
взаємовідносини ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» з ТОВ
«Авіт», з ПП Торговий дім «Талан-торг»,
з ФОП ОСОБА_2, ДПІ робить висновок про
фіктивність цих господарських
взаємовідносин.

Крім того, в акті перевірки
вказано на те, що ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» не
було надано до перевірки
товарно-транспортні накладні, які
свідчили про транспортування товару
від продавців до покупця.

З цих підстав ДПІ вказує на
завищення ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Авіт», з ПП
Торговий дім «Талан-торг», з ФОП ОСОБА_2

Також, податковою службою зроблено
висновок про заниження ПАТ
«ДНІПРОАЗОТ» доходу і такі висновки
ґрунтуються на наступному. Оскільки
ДПІ встановлено факт оприбуткування
ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» товарів та враховуючи
висновки перевіряючи осіб про
фіктивність укладених правочинів, ДПІ
зроблено висновок про те, що отримані
підприємством товари є безоплатно
отриманими товарами, у зв'язку з чим ПАТ
«ДНІПРОАЗОТ», враховуючи приписи
пп..135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, було
зобов'язано збільшити доходи на суму
безоплатно отриманих товарів.

На підставі акту перевірки
Спеціалізованою державою податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 08.10.2013 року:

- № , яким підприємству
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 75614 грн. за півріччя
2012 року;

- № , яким підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в розмірі 48334 грн.
95 коп., в тому числі за основним
платежем на суму 32223, 30грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на
суму 16111,65 грн.;

- № , яким підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
18662,33грн., в тому числі за основним
платежем на суму 14348, 61грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на
суму 4313,72грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних податкових
повідомлень-рішень є предметом спору,
який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини
між сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскаржені рішення
відповідача прийнято не на підставі та
не у спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені ст.139 ПК України.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу витрат та сплачених сум ПДВ, у
вартості товарів (робіт, послуг), до
складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товарів (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Отже, предмет доказування
обумовлений предметом спору, який
передано на вирішення суду.

Предметом доказування у цій
справі є обставини, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самої господарської
операції (поставки товару).

Таким чином, у спірних
правовідносинах, з огляду на позицію
податкового органу щодо нереальності
укладених правочинів, має бути
доведеним (спростованим) факт
(реальність) здійснення господарських
операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_2,
ПП Торговий дім «Талан - торг», ТОВ
«Авіт».

Встановлені обставини справи, які
не спростовуються доводами
апеляційної скарги, свідчать про те, що
у перевіреному періоді позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Авіт», ПП Торговий дім «Талан-торг»,
ФОП ОСОБА_2. В результаті яких, позивач
придбавав у зазначених контрагентів
товари (роботи, послуги) для цілей
використання у власній господарській
діяльності

Виконання сторонами зобов'язань
підтверджено наступним:

Щодо господарських відносин між
позивачем та ТОВ «Авіт», які
підтверджуються належним чином
оформленими документами:

- договором поставки № 674/12-16
від 03.01.2012 року та специфікаціями № 1
від 03.01.2012 року, № 2 від 08.02.2012 року, № 3
від 27.03.2012 року, № 4 від 03.04.2012 року, № 5
від 10.04.2012 року, № 6 від 24.04.2012 року,
додатковою угодою № 1 від 20.01.2012 року;

- видатковими накладними № 5
від 15.02.2012 року, № 8 від 27.03.2012 року, № 10
від 10.04.2012 року, № 12 від 12.04.2012 року, № 13
від 24.04.2012 року;

- податковими накладними від
10.04.2012 року № 7, від 24.04.2012 року № 9, від
15.02.2012 року № 3, від 27.03.2012 року № 5, від
12.04.2012 року № 8.

Господарські відносини між
позивачем та ТОВ «Торговий дім
«Талант-Торг» підтверджуються
належними чином складеними
документами, а саме:

- договором поставки № 763704
від 14.12.2011 року;

- видатковими накладними №
ТТ-0000017 від 20.01.2012 року, № ТТ-0000019 від
20.01.2012 року, ТТ-0000046 від 25.01.2012 року, №
ТТ-0000047 від 25.01.2012 року;

- податковими накладними від
25.01.2012 року № 49, від 20.01.2012 року № 23, від
25.01.2012 року № 50, від 20.01.2012 року № 22.

Господарські відносини між
позивачем та ФОП ОСОБА_2
підтверджуються наступними
документами:

- договором поставки № 633/11-11
від 30.12.2010 року, додатковою угодою № 1 до
нього;

- видатковими накладними від
06.06.2011 року № РН-0606/06, № РН-0806/01

від 08.06.2011 року, № РН-1406/03 від 14.06.2011 року,
№ РН-1506/01 від 15.06.2011 року, РН-1706/01 від
17.06.2011 року, № РН-2006/02 від 20.06.2011 року,
РН-2206/03 від 22.06.2011 року, РН-2406/02 від 24.06.2011
року, № РН-3006/02 від 30.06.2011 року, № РН-057/01
від 05.07.2011 року, № РН-0607/02 від 06.07.2011 року,
№ РН-0807/02 від 08.07.2011 року, № РН-1307/02 від
13.07.2011 року, РН-1507/02 від 15.07.2011 року, №
РН-1807/01 від 18.07.2011 року, РН-1907/02 від 19.07.2011
року, № РН-2007/03 від 20.07.2011 року, РН-2207/02
від 22.07.2011 року, № РН-2507/02 від 25.07.2011 року;

- податковими накладними від
25.07.2011 року № 60, від 22.07.2011 року № 53, від
20.07.2011 року № 48, від 19.07.2011 року № 44, від
18.07.2011 року № 41, від 15.07.2011 року № 37, від
06.07.2011 року № 16, від 08.07.2011 року № 22, від
13.07.2011 року № 30, від 05.07.2011 року № 7, від
15.06.2011 року № 26, від 17.06.2011 року № 30, від
14.06.2011 року № 25, від 20.06.2011 року № 38, від
22.06.2011 року № 45, від 24.06.2011 року № 55, від
08.06.2011 року № 14, від 06.06.2011 року № 13, від
30.06.2011 року № 63.

Розрахунки за отримані товари та
послуги сплачено, що підтверджено
платіжними документами.

Вказані первинні документи
надавалися позивачем і до перевірки,
про що свідчить зміст акту перевірки,
при цьому, будь-яких зауважень щодо
правильності складення зазначених
документів, податковою службою в Акті
перевірки висловлено не було. В акті
перевірки також зазначено, що придбані
товари від вказаних контрагентів
відображені позивачем у
бухгалтерському обліку, тобто є
оприбуткованими. Про факт
оприбуткування вказаних товарів
свідчать і висновки Акту перевірки
(розділ 3.2.1.1 Дохід), в якому вказано на
заниження позивачем доходу, внаслідок
не включення до складу доходу сум
безоплатно отриманих товарів, якими ці
товари вважає ДПІ з огляду на висновки
про фіктивність господарських
взаємовідносин між позивачем та ТОВ
«Авіт», ПП Торговий дім «Талан-торг»,
ФОП ОСОБА_2

Встановивши такі обставини
справи суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Авіт», ПП Торговий
дім «Талан-торг», ФОП ОСОБА_2. При цьому,
суд першої інстанції правомірно
зазначив, що відсутність лише
товарно-транспортних накладних не
позбавляє господарські операції їх
реального змісту, з урахуванням
наявних податкових, видаткових
накладних, оплати за поставлений товар
(послуги) та подальшого використання
товару у власній господарській
діяльності платника податків, що у
своїй сукупності підтверджує
отримання товару (послуг) і як наслідок
наявність у платника права на
формування податкового кредиту. Суд
першої інстанції, з посиланням на
Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997р.,
якими визначено такий документ як
товарно-транспортна накладна,
обгрунтовано вказав на те, що вказані
правила не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Також, надавши правову оцінку
підставам для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення, які
фактично ґрунтуються на актах про
неможливість проведення
постачальників позивача, суд першої
інстанції правильно вказав на те, що
позивач не може нести відповідальність
за можливі порушення, які допускалися
його контрагентами.

Крім цього, колегія суддів вважає
безпідставними доводи СДПІ про
заниження позивачем доходу.

Так, вказуючи на заниження позивачем
доходу податкова служба виходить з
наступного. Оскільки ДПІ встановлено
факт оприбуткування ПАТ «ДНІПРОАЗОТ»
товарів та враховуючи висновки
перевіряючи осіб про фіктивність
укладених правочинів, ДПІ зроблено
висновок про те, що отримані
підприємством товари є безоплатно
отриманими товарами, у зв'язку з чим ПАТ
«ДНІПРОАЗОТ», враховуючи приписи
пп..135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, було
зобов'язано збільшити доходи на суму
безоплатно отриманих товарів.

Не заперечуючи обов'язок платника
податків до складу доходу включати
вартість безоплатно наданих товарів,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до пп..14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК
України безоплатно надані товари,
роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з
договорами дарування, іншими
договорами, за якими не передбачається
грошова або інша компенсація вартості
таких товарів чи їх повернення, або без
укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються
(надаються) без висування вимоги щодо
компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи
фізичній особі на відповідальне
зберігання і використані нею;

Таким чином, зі змісту наведеної норми
матеріального права вбачається, що
безоплатні надані товари
характеризується такими визначальними
ознаками як, по-перше: товари
передається платнику податків у
власність, по-друге: передача товарів
платнику податків не передбачає
можливості виплати компенсації чи
повернення таких коштів.

Встановлені обставини справи, свідчать
про те, що позивачу передавались товари
на платній основі, вартість товарів
сплачена позивачем, про що свідчить акт
перевірки.

Таким чином, висновок ДПІ про те, що
оприбутковані позивачем товари є
безоплатно наданими, не узгоджуються з
вимогами пп..14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України та
спростовуються встановленими
обставинами справи.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що акт перевірки, на
висновках якого ґрунтуються і доводи
апеляційної скарги, не свідчить про
порушення позивачем вимог Податкового
кодексу України, що могло б стати
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року у справі №804/13788/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено
14.03.2014 р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк