Справа № 2а-7213/10/1870
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.Справа №
2а-7213/10/1870Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від
29.01.2014р. по справі № 2а-7213/10/1870

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації
України , Територіального
управління Державної судової
адміністрації у Сумській області

про визнання дій неправомірними,
стягнення суми та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

07 вересня 2010 року ОСОБА_1 (далі по тексту
- позивач, ОСОБА_1) звернулася до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовом до територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Сумській
області (далі по тексту - відповідач,
територіального управління ДСА
України у Сумській області), Державної
судової адміністрації України (далі по
тексту - відповідач 2 , ДСА України), в
якому просила: визнати неправомірними
дії територіального управління
Державної судової адміністрації у
Сумській області по нарахуванню та
виплаті її заробітку не із 7,5 кратної
величини мінімального заробітку;
стягнути із ТУ ДСА в Сумській області
на її користь 130137,67 грн.; зобов`язати
відповідача перерахувати розмір її
заробітку за період з 01.06.2005 року по
31.12.2005 року, з 01.06.2010 року по 31.07.2010 року
та преміальних виплат за період з 01.06.2005
року по 31.12.2006 року, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідний період та здійснити їй
виплати.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 року
в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до територіального
управління ДСА України у Сумській
області, ДСА України про визнання дій
неправомірними, стягнення суми та
зобов'язання вчинити певні дії було
відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суд від 06.12.2011 року
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 року
по справі № 2а-7213/10/1870 було залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.11.2013 року постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 12.05.2011 по справі № 2а-7213/10/1870 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суд від 06.12.2011 було
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі від 14.11.2013 року Вищим
адміністративним судом зазначено, що
при постановленні рішення апеляційним
судом залишено поза увагою посилання
відповідача на вимоги статті 99 КАС
України (у редакції на момент подачі
позову), та вказано, що суду апеляційної
інстанції при визначенні періоду, за
який необхідно здійснити перерахунок
пенсії, належить визначити початок
перебігу строку звернення позивача до
суду з позовом, а в разі його пропущення
причини несвоєчасного звернення до
суду.

Частиною 5 ст. 227 КАС України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному
провадженні справа розглядається з
урахуванням наведених висновків суду
касаційної інстанції.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014 року
вказана справа була прийнята до
провадження та призначена до судового
розгляду.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 2а-7213/10/1870 вищезазначений
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною
ухвалою суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 2а-7213/10/1870 про залишення
позовної заяви без розгляду та
прийняти нове рішення про поновлення
строку звернення до суду та
задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на положення ч.3
ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України. Вважає, що при
зверненні до суду з адміністративним
позовом, нею було дотримано місячний
строк, передбачений КАС України.

Відповідачі у надісланих до суду
запереченнях на апеляційну скаргу
просили у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від
29.01.2014р. по справі № 2а-7213/10/1870 залишити
без змін.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивачем була подана
заява про поновлення строку звернення
до адміністративного суду, в якій
зазначено, що про пропущення свого
права позивачка дізналася лише з
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.09.2010
(справа №2а-1681/10/0670), якою було залишено
без задоволення скаргу ДСА України на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 14.05.2010 р. про
задоволення вимог судді в аналогічній
справі. Зазначила, що відразу після
того, як дізналась про пропущення свого
права, подала до суду адміністративний
позов, що мало місце в межах
передбаченого КАС України місячного
строку звернення до суду (т.2 а.с.66).

Приймаючи рішення про залишення без
розгляду позовних вимог про визнання
неправомірними дій відповідачів в
частині нарахування і виплати
заробітку не із 7,5 кратної величини
мінімального заробітку; стягнення з ТУ
ДСА у Сумській області 130137грн. 67коп.;
зобов'язання відповідачів провести
перерахунок розміру її заробітку за
період з 01.06.2005 року по 31.12.2005 року, з
01.06.2010 року по 31.07.2010 року та преміальних
виплат за період з 01.06.2005 року по 31.12.2006
року, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати за відповідний період
і виплатити дані суми, суд першої
інстанції виходив з того, що не може
визнати поважними причини пропуску
позивачем строку для звернення до
суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Так, за змістом абз. 1 ч. 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на час звернення до
суду з позовом) адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Тобто, право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків на
звернення до суду за захистом
порушених прав. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Згідно з ч. 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час звернення до
суду з позовом) для захисту прав, свобод
та інтересів особи цим Кодексом та
іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Формулювання "спори з прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення" охоплює весь
спектр спорів, що виникають у
відносинах публічної служби, зокрема й
спори про стягнення заборгованості із
заробітної плати тощо.

Публічна служба, згідно з положеннями
п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.09.2010 року позивач звернулась до суду
з позовними вимогами, що охоплюють
період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2006
року, та з 1 червня 2010 року по 31 серпня 2010
року.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення прав
позивача в частині нарахування та
виплати заробітної плати відбувалося
періодично - кожного місяця при
отриманні ОСОБА_1 заробітної плати,
таким чином позивач була обізнана про
порушення своїх прав.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, місячний строк на звернення до
суду з позовом, період, за який позивач
просить суд захистити його права,
колегія суддів приходить до висновку,
що права позивача підлягають захисту в
межах місячного строку, починаючи з
01.08.2010 року.

У відповідності до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(чинній на час звернення позивача до
суду), адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що не вбачається підстав для
поновлення строку для звернення до
суду за період з 1 червня 2005 року по 31
грудня 2006 року, та з 1 червня 2010 року по 31
липня 2010 року

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги в
частині нарахування і виплати
заробітку не із 7,5 кратної величини
мінімального заробітку; стягнення з ТУ
ДСА у Сумській області 130 137грн. 67коп.;
зобов'язання відповідачів провести
перерахунок розміру заробітку за
період з 01.06.2005 по 31.12.2005, з 01.06.2010 по
31.07.2010 та преміальних виплат за період з
01.06.2005 по 31.12.2006, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідний період і виплатити дані
суми, підлягають залишенню без
розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи,
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права
та ухвалив законне та обґрунтоване
рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.99, 100, 160, 167, 195, 197, 199, 200,
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 2а-7213/10/1870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.