Справа № 812/8628/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м. Київ
К/800/62452/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Ліпський Д.В. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області про визнання дій
протиправними, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області , в якому просив визнати дії
відповідача протиправними в частині
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження № 13561720 від
19.11.2009р. з виконання виконавчого листа
від 02.06.2009р. №2а-3522/09, виданого
Луганським окружним адміністративним
судом, скасувати вказану постанову
державного виконавця та здійснювати
перерахунок його пенсії, виходячи з
мінімальної пенсії за віком,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом на
відповідний період.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2013р., позовну заяву повернуто
ОСОБА_2 в зв'язку з непідсудністю даної
справи цьому суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення норм
процесуального права, допущених судами
першої та апеляційної інстанцій,
просить скасувати вказані судові
рішення. Вказує на те, що виконавчий
лист виданий йому Луганським окружним
адміністративним судом, а тому за
правилами ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
він правомірно звернувся із позовом до
Луганського окружного
адміністративного суду.

З'ясувавши обставини справи в
межах, передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 28.05.2009р.
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Міловському районні
Луганської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_2 у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008р.

02.06.2009р. Луганським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист у зазначеній справі
№2а-3522/09.

19.11.2009р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 13561720 з виконання
виконавчого листа від 02.06.2009р. у справі
№2а-3522/09, виданого Луганським окружним
адміністративним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1 - 4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2,
суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що вказаний спір не підсудний
даному суду, оскільки позивач
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом з
приводу скасування рішення державного
виконавця щодо виконання ним рішення
суду у справі, передбаченій п. 4 ч.1 ст. 18
Кодексу адміністративного судочинства
України, який підлягає розгляду
місцевим загальним судом як
адміністративним судом, який видав
виконавчий лист.

Погодитись з такими висновками
судів не можливо, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст. 8 цього ж Кодексу
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2,
суди попередніх інстанцій не врахували
наведених принципів та завдань.

Зокрема, судами не було враховано,
що справа №2а-3522/09 за позовом ОСОБА_2 про
перерахунок пенсії була розглянута
Луганським окружним адміністративним
судом, оскільки до набрання чинності
Закону України від 25.12.2008р. № 808-VI
(набрав чинності 14.01.2009р.) ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачала, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім справ
з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки.

Лише з набранням чинності
вказаним Законом № 808-VI частину 1 ст.18
Кодексу адміністративного судочинства
України доповнено пунктом 3, відповідно
до якого усі адміністративні справи у
спорах фізичних осіб з суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг. Тобто,
для вказаних категорій справ визначено
предметну підсудність місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

При цьому, згідно з прикінцевими
та перехідними положеннями Закону №
808-VI після набрання чинності цим
Законом окружні адміністративні суди
завершують розгляд адміністративних
справ, передбачених пунктом 3 частини
першої статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, провадження в яких було
відкрито. Адміністративні позови,
подані до набрання чинності цим
Законом до відповідних окружних
адміністративних судів в
адміністративних справах,
передбачених пунктом 3 частини першої
статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України, і за якими
провадження не відкрито, передаються
цими судами до відповідних місцевих
загальних судів як адміністративних
судів.

Аналізуючи вищевказані норми, не
можна визнати обґрунтованим висновок
судів, що позивач з приводу оскарження
рішення державного виконавця повинен
був звернутися до місцевого загального
суду як адміністративного суду,
оскільки справи, передбачені п.п. 1-4 ч.1
ст.18 цього Кодексу розглядаються
місцевими загальними судами як
адміністративними судами.

Повертаючи позов, суд першої
інстанції в резолютивній частині
ухвали роз'яснив позивачу право
звернення із вказаним позовом до
місцевого загального суду як
адміністративного суду, однак не
роз'яснив як визначити позивачу
територіальну підсудність такого суду,
якщо в силу вимог ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
(яка регулює особливості провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби) зазначено підсудність таких
справ місцевому загальному суду як
адміністративному суду, який видав
виконавчий лист.

Відповідно до частини першої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконної ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

За таких обставин рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, які
винесені з порушенням норм
процесуального права, підлягають
скасуванню, а справа - направленню до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду 14.10.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013р.
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановлених статтями 237-244 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя - доповідач
Кочан В.М.

судді
Винокуров К.С.

Ліпський Д.В.