Справа № 2а-5515/12/1510
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/64045/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 15 листопада 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах,
-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах.

Просив суд скасувати рішення
відповідача від 16 липня 2012 року про
відмову у призначенні пільгової
пенсії, зарахування загального стажу
роботи 22 роки та 8 днів, з них періоди
роботи на підприємстві ВАТ
,,Ізмаїльський завод
ремонтно-технологічного обладнання" з
16 липня 1986 року по 28 січня 1997 року, як
стаж роботи зі шкідливими та особливо
важкими умовами праці, зобов'язати
відповідача здійснити нарахування
пенсії за віком на пільгових умовах
згідно Списку № 1 з 12 червня 2012 року.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 листопада 2012 року позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано рішення відповідача від 16
липня 2012 року ,,Про відмову у
призначенні пенсії" позивачу.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
призначити та виплачувати ОСОБА_2
пенсію за віком на пільгових умовах,
починаючи з 12 червня 2012 року.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, а рішення
першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове, яким повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки вважає, що судами
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 12 червня 2012 року
позивач звернувся з письмовою заявою
до управління Пенсійного фонду України
в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про призначення йому
пенсії на пільгових умовах відповідно
до статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Ізмаїльському районі
Одеської області позивачу було
відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах у зв'язку з тим, що він
працював на Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання на
посаді формовника-заливника з 16 липня
1986 року по 28 січня 1997 року, однак
атестація робочого місця за умовами
праці на підприємстві не проводилась.
Первинні документи, які підтверджують
характер роботи та умови праці повний
робочий день до архівної установи не
надходили, тому зайнятість на роботах з
особливо шкідливими умовами праці
підтвердити не має можливості і
пільговий стаж у зв'язку з цим позивачу
не можливо зарахувати.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що трудовою
книжкою позивача підтверджується, що
він у березні 1986 року був прийнятий на
посаду формовника-заливника до
ливарної ділянки, а 16 липня 1986 року
позивачу була присвоєна спеціальність
і кваліфікація формовника-заливника 2
розряду і він був переведений на посаду
формовника-заливника 2 розряду
ливарної ділянки. Крім того, позивачем
було подано відповідачу довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 5 червня
2012 року. Також суд першої інстанції у
свої постанові вказав, що відповідно до
абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 № 442, відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації, а тому її не
проведення не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком. Суд апеляційної
інстанції погодився з даним висновком.

Колегія суддів погоджується частково з
даним висновком.

Відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Трудовою книжкою позивача
підтверджується, що він у березні 1986
року був прийнятий на посаду
формовника-заливника до ливарної
ділянки, а 16 липня 1986 року позивачу була
присвоєна спеціальність і
кваліфікація формовника-заливника 2
розряду і він був переведений на посаду
формовника-заливника 2 розряду
ливарної ділянки.

Однак, трудова книжка позивача не
містить всіх необхідних відомостей
щодо характеру виконуваної роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. Судами попередніх
інстанцій було встановлено, що позивач
надав до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 5 червня
2012 року.

Під час розгляду справи відповідач
посилався на те, що на підприємстві на
якому працював позивач не проводилася
атестація робочого місця позивача.

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок).

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Проаналізувавши норми Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Порядку
колегія дійшла висновку, що
необхідними умовами для виникнення у
особи права на пенсійне забезпечення
на пільгових умовах відповідно до
пункту «б» статті 13 України «Про
пенсійне забезпечення» є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 1, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

Оскільки матеріали справи не містять
відомостей про проведення чи не
проведення атестації та документів які
б підтверджували її проведення та
враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
судовими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування судових рішень першої та
апеляційної інстанції та направлення
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області задовольнити
частково.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 листопада 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак