Справа № 2а/1570/9828/11
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/800/31186/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Лосєва А.М., Сіроша М.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 7
червня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року

у справі № 2а/1570/9828/2011

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогресс
Ойл"

до Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської

області Державної
податкової служби

про визнання протиправними
дій та скасування податкових

повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прогресс Ойл»
(надалі також - ТОВ
«Прогресс Ойл», позивач) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби (надалі також - ДПІ, відповідач)
про визнання протиправними дій
посадових осіб Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції щодо складання акту
перевірки №3710/2310/35051001 від 25 жовтня 2011
року, скасування податкових
повідомлень-рішень від 3 листопада 2011
року № та № .

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року позовні вимоги ТОВ «Прогресс Ойл»
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської ОДПІ від 3
листопада 2011 року № та № . В
іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби залишено без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року - без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою для нарахування
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
підприємств на підставі податкових
повідомлень-рішень, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 25 жовтня
2011 року за № 3710/2310/35051001, про порушення
позивачем вимог пункту 1.32 статті 1,
пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», внаслідок чого
підприємством занижено податкове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 198968 грн.; підпунктів 7.4.1,
7.4.4 та 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занижено
суму ПДВ, що підлягає сплаті, у розмірі
159175 грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, перевірка позивача за
результатами якої встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та винесено податкові
повідомлення-рішення від 3 листопада 2011
року № та № була проведена
на підставі постанови старшого
слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській області
від 28 липня 2011 року та у відповідності
до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України.

Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України (в
редакції чинній на час проведення
перевірки відповідачем) визначено, що
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
отримання постанови суду (ухвали суду)
про призначення перевірки або
постанови органу дізнання, слідчого,
прокурора, винесену ними відповідно до
закону у кримінальних справах, що
перебувають у їх провадженні.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86
Податкового кодексу України, пункту 7
розділу IV наказу Державної податкової
адміністрації України № 984 від 22 грудня
2010 року «Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772 (в редакції, чинній на
момент прийняття податкових
повідомлень-рішень) у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Пунктом 58.4 статті 58 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
момент винесення податкових
повідомлень-рішень) встановлено, що у
разі коли судом за результатами
розгляду кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори, прийнято обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або прийнято
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.
Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Тобто, з аналізу наведених норм
законодавства чинного на момент
прийняття оспорюваних податкових
повідомлень-рішень, слідує, що
матеріали перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, разом з висновками органу
державної податкової служби
передаються правоохоронному органу, що
призначив перевірку, а статус таких
матеріалів перевірки та висновків
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність, при цьому орган державної
податкової служби визначає суми
грошових зобов'язань, але податкове
повідомлення-рішення не приймає до
набрання законної сили обвинувальним
вироком, прийнятим судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, або рішенням про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що оскільки пункт
86.9 статті 86 та підпункт 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
на момент виникнення правовідносин, не
конкретизували коло осіб, щодо яких
може бути призначено документальну
позапланову перевірку за наявності
відповідної постанови компетентної
особи, винесеної в порядку
кримінально-процесуального
законодавства, відтак відповідну
документальну перевірку за постановою
слідчого, прокурора, органу дізнання чи
суду може бути проведено щодо будь-яких
осіб, а тому пункт 86.9 статті 86
Податкового кодексу України на момент
прийняття податкових
повідомлень-рішень врегульовував
порядок оформлення результатів
документальних позапланових перевірок
щодо будь-яких осіб, якщо такі
перевірки були проведені на підставі
підпункту 78.1.11 пункту 78.11 статті 78
Податкового кодексу України, тобто в
межах кримінально-процесуального
законодавства чи законодавства про
оперативно-розшукову діяльність.

Постанова, на підставі якої було
призначено перевірку, була прийнята
слідчим в рамках слідства по
кримінальній справі. Виходячи з цього,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення були прийняті на
підставі акта перевірки, призначеної
відповідно постанови старшого
слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській області
від 28 липня 2011 року та відповідно до
положень Кримінально-процесуального
кодексу України.

З огляду на те, що перевірка позивача
була призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону та
за відсутності доказів набрання
законної сили судовим рішенням в
кримінальній справі, у відповідача
були відсутні правові підстави для
прийняття податкових
повідомлень-рішень.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України звертає увагу на те, що пункт 86.9
статті 86 Податкового кодексу України
на момент визначення податкового
зобов'язання на підставі оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
визначав, що матеріали перевірки та
висновки органу державної податкової
служби до дня набрання законної сили
відповідним рішенням у кримінальній
справі можуть бути оцінені як докази
виключно у рамках розслідування та
розгляду такої кримінальної справи і
не можуть бути підставою для прийняття
податкового повідомлення-рішення про
визначення платникові податків
розрахованого за результатами такої
перевірки грошового зобов'язання.

Відтак, з огляду на те, що перевірка
позивача була призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону та
за відсутності доказів набрання
законної сили судовим рішенням в
кримінальній справі, у відповідача
були відсутні правові підстави для
прийняття податкових
повідомлень-рішень до моменту набрання
законної сили рішенням суду у справі,
закриття такої кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про відхилення касаційної
скарги, та залишення оскаржуваних
судових рішень без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби відхилити, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 7 червня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть у справі та може бути
переглянута з підстав встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
А.М. Лосєв

М.В. Сірош