Справа № 545/4343/13-а
Суддя: Стрюк Л. І.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/4343/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді -Стрюк Л.І.,

при секретарі - Артеменко А.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити пенсію по
втраті годувальника,-

в с т а н о в и в :

Позивачка 23.10.2013 року звернулась
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі про визнання дій
протиправними та зобов'язання
призначити пенсію по втраті
годувальника, в якому просить визнати
дії Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі щодо
відмови їй в призначенні пенсії по
втраті годувальника на підставі заяви
з 27 травня 2013 року відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі призначити ОСОБА_1
пенсію по втраті годувальника на
підставі заяви з 27 травня 2013 року
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
провести відповідні виплати з
урахуванням виплаченої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що вона перебуває на
обліку в УПФУ в Полтавському районі та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». 27.05.2013
року позивачка звернулась до
відповідача з заявою щодо переходу на
пенсію по втраті годувальника
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». 26.06.2013 року
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі було
відмовлено в призначенні їй пенсії по
втраті годувальника. Відмова
обґрунтована відсутністю первинних
документів, що підтверджують
перебування її померлого чоловіка в
зоні відчуження та невідповідністю
виданої довідки від 23.11.2012 року № 042
нормам затвердженим листом
Міністерства соцзахисту України від
27.02.1996 року.

Рішення відповідача щодо відмови їй в
призначенні пенсії по втраті
годувальника вважає протиправним з
наступних підстав. При зверненні до
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі позивачкою надано
первинні документи на підтвердження
перебування її чоловіка у зоні
відчуження за час участі в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС , а саме -
посвідчення про відрядження № 1/956 та №
1/1119 в м. Чорнобиль - з 09 вересня 1986 року
по 19 вересня 1986 року та з 16 жовтня 1986
року по 19 жовтня 1986 року. Враховуючи, що
автотранспортне підприємство
автобаза № 7 було реорганізовано в
Полтавську філію - Українське державне
підприємство
«Укрінтеравтосервіс-Полтава», то
довідки про заробітну плату
видавалися цим підприємством. В 2012 році
філію - Українське державне
підприємство
«Укрінтеравтосервіс-Полтава»
передано до філії - Українське
державне підприємство
«Укрінтеравтосервіс-Центр». Форма
довідки від 23.11.2012 року № 042 , яку не
визнає відповідач, затверджена
постановою Державного комітету СРСР по
праці та соціальних питаннях № 122 від
09.03.1988 року.

При подачі документів до Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі позивачкою було
дотримано вимоги Порядку подання та
оформлення документів при призначенні
пенсій відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а

посилання відповідача на лист
Міністерства соцзахисту України від
27.02.1996 року, який не є нормативним актом,
є протиправним і тому рішення про
відмову в призначенні їй пенсії по
втраті годувальника є протиправним.

Довідка про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження була видана філією
Українське державне підприємство
«Укрінтеравтосервіс-Полтава», однак
відповідачем до уваги не була прийнята.
За таких обставин рішення відповідача
є таким, що прийняте поза межами
повноважень та у спосіб, який не
передбачений діючими Законами України,
тобто таким, що суперечить ст.19
Конституції України.

У судове засідання позивачка,
представник відповідача не з'явились,
про час та місце слухання справи були
повідомлені своєчасно і належним
чином, надавши до суду заяви, в яких
заявили клопотання про розгляд справи
без їх участі. Позивачка вказала , що
позовні вимоги підтримує і просить
задовольнити (а. с. 16). Представник
відповідача прохав відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі (а. с. 27, 39, 45). Представник третьої
особи - філії УДП
«Укрінтеравтосервіс-Центр» просив
розглядати справу за його
відсутності(а. с. 26). Третя особа - філія -
Українське державне підприємство
«Укрінтеравтосервіс-Полтава»
повідомлена своєчасно і належним
чином, про що мають підтвердження в
матеріалах справи.

Суд вирішив можливим розглянути справу
у відсутність сторін на підставі
наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Полтавському районі як отримувач
пенсії за віком (а.с.6), 27.05.2013 року
звернулась до відповідача з заявою про
призначення їй пенсії по втраті
годувальника - померлого чоловіка
ОСОБА_1, що підтверджується копією її
заяви про призначення пенсії (а.с.7) та
повідомленням УПФУ в Полтавському
районі від 21.06.2013 року про відмову в
призначенні їй пенсії по втраті
годувальника(а. с. 8). ОСОБА_1 був
інвалідом першої групи по
захворюванню, пов'язаному з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
мав посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1(а.с.9), помер 20.12.2003 року
(а.с.10).

Позивачкою до УПФУ в Полтавському
районі надано довідки про заробітну
плату та відрядження ОСОБА_1 до м.
Чорнобиль (а. с. 11-15).

Відповідно до ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на

його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті
страхового стажу, який був би
необхідний йому для призначення пенсії
по III групі інвалідності, а в разі
смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, -

незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника. Абзац перший
частини першої статті 36 із змінами,
внесеними згідно із Законом N 3668-VI ( 3668-17
) від 08.07.2011 . Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Згідно ст. 45 Закону переведення з
одного виду пенсії на інший
здійснюється з дня подання заяви на
підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Документи про призначення
(перерахунок) пенсії розглядає
територіальний орган Пенсійного фонду
та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Станом на день смерті ОСОБА_1 йому
було визначено конкретний розмір
пенсії, правильність її розміру ніким
не оспорювалась, тому відсутні
передбачені чинним законодавством
підстави для надання та перевірки
документів, що були підставою для
призначення йому пенсії станом на день
звернення позивачки до УПФ з заявою про
призначення їй пенсії по втраті
годувальника .

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд вважає, що при
призначенні позивачці пенсії в зв'язку
з втратою годувальника

застосуванню підлягають ст.ст. 36-37, 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» .

Згідно ст. 22 Конституції України,
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі не надало належних
та допустимих доказів, в розумінні ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підтвердження обставин, на
які вони послались в своїх
запереченнях.

Таким чином, вимоги позивачки є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення » суми
пенсії , не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком. Таким
чином не вбачається пропуску позивачем
строку звернення до суду за захистом
свого права щодо призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судові витрати по справі підлягають
розподілу у відповідності до ч.3 ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції
України, ст.ст. 36, 37,45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст.ст. 9, 11, 69-71, 86,
94, 97, 100, 102, 128, 158-163, Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
про визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити пенсію по
втраті годувальника - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
щодо відмови їй в призначенні пенсії по
втраті годувальника на підставі заяви
з 27 травня 2013 року відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті
годувальника на підставі заяви з 27
травня 2013 року відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та провести відповідні виплати з
урахуванням виплаченої пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 34,41грн. (тридцять
чотири гривні 41 коп.) сплаченого
судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративному суду
через Полтавський районний суд
Полтавської області суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, в разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Л.І.Стрюк