Справа № 826/18150/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест-регіон» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест-регіон» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвест-регіон» (далі - Позивач, ТОВ
«Інвест-регіон») звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (далі - Відповідач, ІДАБК) про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 17.10.2013 року № 455/13/1,
прийняту ІДАБК.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.12.2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що Відповідач
при винесенні оскаржуваної постанови
діяв у межах своїх повноважень та у
порядку, визначеному законодавством
України.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі. При цьому посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Наголошує
на тому, що судом першої інстанції не
вірно застосовано положення ряду
нормативно-правових актів, що стали
підставою для прийняття невірного
рішення.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити, а постанову суду
скасувати, прийнявши нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні проти
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін з наступних
підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення,
суд першої інстанції встановив, що у
жовтні 2013 року працівниками ІДАБК на
підставі звернення Управління
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю Головного
управління МВС України в місті Києві
МВС України було проведено позапланову
перевірку об'єкта будівництва
автозаправочної станції «Shell» за
адресою: вул. Братиславська, 48 у
Деснянському районі м. Києва з питань
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

У ході перевірки було встановлено, що
на об'єкті було здійснено влаштування
підземних резервуарів для палива,
капітальний ремонт фасадів будівлі, на
території АЗС була побудована основа
під газову заправочну станцію та
безпосередньо встановлена сама газова
заправочна станція з виконанням робіт
по закріпленню її до основи, що
зафіксовано у акті від 04.10.2013 року.
Зазначено, що після проведення
вказаних робіт, АЗС «Shell»
експлуатується без прийняття в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку, чим порушено
вимоги п. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Крім того, зазначено, що
автозаправочна станція є об'єктом
підвищеної небезпеки і на підставі
«Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011
року № 557 «Про затвердження Порядку
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорії складності», та ДБН В.1.2-14-2009
«Загальні принципи забезпечення
надійності та конструктивної безпеки
будівель, споруд, будівельних
конструкцій та основ» належить до V
категорії складності.

На підставі викладених в акті
перевірки висновків Відповідачем
винесено припис від 04.10.2013 року про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
зобов'язано ТОВ «Інвест-регіон»
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку.

Крім того, за результатами перевірки
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
04.10.2013 року, яким визначено, що
відповідальність за встановлені
правопорушення передбачена абз. 6 п. 6 ч.
2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

За результатами розгляду матеріалів
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності Відповідачем
17.10.2013 року винесено постанову №455/13/1
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності у розмірі 1032300,00 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, а також за наслідками
системного аналізу приписів ст.ст. 39, 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», ст. ст. 9, 10 Закону України
«Про архітектурну діяльність», Порядку
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорії складності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.04.2011 року № 557 «Про затвердження
Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності», суд першої інстанції
дійшов висновку, що постанова про
накладення штрафу є правомірною,
оскільки ІДАБК дозвільні документи на
виконання будівельних робіт за
вищезазначеною адресою не видавались
та не реєструвались, а закінчений
будівництвом об'єкт в експлуатацію не
приймався

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія не може не
погодитися з огляду на наступне.

Правові, економічні, соціальні та
організаційні засади містобудівної
діяльності в Україні спрямований на
формування повноцінного життєвого
середовища, забезпечення при цьому
охорони навколишнього природного
оточення, раціонального
природокористування та збереження
культурної спадщини, визначено Законом
України «Про основи містобудування»
від 16.11.1992 року №2780-ХІІ.

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи
містобудування» державне регулювання
у сфері містобудування здійснюється
Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною Радою та
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевими державними
адміністраціями, органами місцевого
самоврядування, а також центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
містобудування, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
іншими органами в порядку,
встановленому законодавством.

Таким органом є Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Згідно п. 2 затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: 1) вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; 2) порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт (далі -
загальні та (або) спеціальні журнали),
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; 3)
інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.

Враховуючи вищезазначене та надаючи
оцінку твердженням Апелянта щодо
неправомірності висновків Відповідача
про те, що Позивачем фактично було
здійснено капітальний ремонт фасадів
будівлі АЗС без прийняття їх в
експлуатацію, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи,
комплекс будівель автозаправної
станції площею 137,50, що розташований по
вул. Братиславська, 48 (далі - АЗС)
належить Позивачу на праві приватної
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності серії
САВ №283370 від 31.07.2007 року.

Зі змісту акту про приймання в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 17.09.2002 року № 218,
затвердженого Управлінням
Держархбудконтролю (далі - Акт № 218),
випливає, що АЗС з комплексом
сервісного обслуговування на
території Дарницького лісопаркового
господарства була прийнята в
експлуатацію на підставі позитивних
висновків органів державного контролю
і нагляду у будівництві та архітектурі.

У пункті 7 Акту № 218 зазначено наступні
показники виробничого устаткування,
технологічного обладнання об'єкта: 3
паливороздаточних колонки, касовий
апарат, кондиціонер, водонагрівач та
електроконвектори.

Відповідно до п. 1 Порядку розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 16.05.2011 року №
45, будівництво - нове будівництво,
реконструкція, технічне переоснащення
діючих підприємств, реставрація та
капітальний ремонт об'єктів
будівництва.

Згідно ДНБ А2.2.-3.2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво», затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 03.03.2012 року №
98, капітальний ремонт - сукупність
робіт, які передбачають втручання у
несучі конструктивні системи при
заміні або відновленні конструкцій,
інженерних систем та обладнання,
введених в експлуатацію в
установленому порядку об'єктів
будівництва без зміни їх
функціонального призначення та
зовнішніх геометричних розмірів у
зв'язку з їх фізичною зношеністю та
руйнуванням, поліпшенням
експлуатаційних показників, а також
благоустрій території. Капітальний
ремонт передбачає призупинення на час
виконання робіт експлуатації об'єкта в
цілому або його частин (за умови їх
автономності).

Відповідно до п. 3.11. Положення про
безпечну та надійну експлуатацію
виробничих будівель і споруд,
затвердженого наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України і
Держнаглядохоронпраці України від
27.11.1997 року № 32/288 (далі - Положення), до
капітального ремонту виробничих
будівель і споруд належать такі роботи,
в процесі яких проводиться заміна та
підсилення зношених конструкцій і
деталей будівель і споруд або їх заміна
на більш прогресивні і економічні, що
поліпшують експлуатаційні можливості
об'єктів, за винятком повної заміни або
заміни основних конструкцій, строк
служби яких є найбільшим (кам'яні і
бетонні фундаменти, всі види стін
будівлі, всі види каркасів стін, труби
підземних мереж, опори мостів та ін.).

Приписами п 3.12. Положенням закріплено,
що примірний перелік робіт з
капітального ремонту наведений у
додатку 5.

У пункті 9 Примірного переліку робіт з
капітального ремонту зазначено
перелік робіт з капітального ремонту
фасаду, згідно якого капітальним
ремонтом фасаду є: ремонт і відновлення
облицювання площею більше ніж 10 %
облицьованої поверхні, повне чи
часткове (більше ніж 10%) відновлення
штукатурки, повне відновлення тяг,
карнизів, поясів, сандриків та ін.,
відновлення ліплень, загальне
пофарбування стійкими сумішами,
очищення фасадів піскоструминними
апаратами, заміна балконних плит і
огородження, заміна покриття виступних
частин будівлі.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивачем здійснено розміщення об'єкту
зовнішньої реклами (тумби, що стоїть
окремо) та інформаційної вивіски. При
цьому в матеріалах справи відсутні
докази або посилання Відповідача на
такі докази, які свідчать про
здійснення ТОВ «Інвест-регіон»
будь-яких дій, перелічених у п. 9
Примірного переліку робіт з
капітального ремонту фасадів будівлі.

Разом з тим, надаючи оцінку
правомірності розміщення рекламних
об'єктів Позивачем, необхідно
зазначити наступне.

Згідно п. 1.5. Рішення Київської міської
ради VI сесії XXIV скликання від 27.11.2003
року № 220/1094 Про затвердження Порядку
утримання, ремонту, реконструкції,
реставрації фасадів будинків та споруд
на території міста Києва, паспорт
фасаду - реєстраційний документ, яким
фіксується архітектурне та
колористичне вирішення (в тому числі
при необхідності художнє освітлення
усіх фасадів споруди).

З наявних у матеріалах справи доказів
випливає, що паспорт опорядження
фасаду було отримано ТОВ «КЛО» як
попереднім власником будівлі у 1999 році,
тобто до прийняття АЗС в експлуатацію
Актом № 218. Крім того, враховуючи
вищевикладене, варто зауважити, що
отримання паспорту опорядження
фасадів не є обов'язковою умовою чи
наслідком проведення капітального
ремонту фасадів.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Типових правил розміщення зовнішньої
реклами» від 29 грудня 2003 року № 2067,
зовнішня реклама розміщується на
підставі дозволів та у порядку,
встановленому виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цих Правил.

Положеннями п. 48 вищезазначеної
постанови № 2067 закріплено, що вивіски
чи таблички: повинні розміщуватися без
втручання у несучі конструкції, легко
демонтуватися, щоб не створювати
перешкод під час робіт, пов'язаних з
експлуатацією та ремонтом будівель і
споруд, на яких вони розміщуються.

З огляду на вищевикладене, необхідно
зазначити, що Позивачем для розміщення
об'єкту зовнішньої реклами, рекламного
засобу та інформаційної вивіски були
отримані необхідні дозволи Київської
міської державної адміністрації (а.с.
92-96).

За таких обставин, колегія суддів
вважає необґрунтованим зазначений у
акті від 04.10.2013 року висновок ІДАБК про
капітальний ремонт Позивачем фасадів
будівлі.

Проте, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком Відповідача
про те, що ТОВ «Інвест-регіон» було
здійснено влаштування та використання
підземних резервуарів для палива без
введення їх в експлуатацію, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до IV і V категорій складності,
здійснюється на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації
шляхом видачі органами державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011
року № 557 «Про затвердження Порядку
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорії складності», визначено, що до
V категорії складності відносяться
об'єкти будівництва, які мають хоча б
одну з таких ознак, зокрема, ті, які
згідно із Законом України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» є об'єктами
підвищеної небезпеки.

У ст. 1 Закону України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» зазначено, що
об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на
якому використовуються,
виготовляються, переробляються,
зберігаються або транспортуються одна
або кілька небезпечних речовин чи
категорій речовин у кількості, що
дорівнює або перевищує нормативно
встановлені порогові маси, а також інші
об'єкти як такі, що відповідно до закону
є реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.

За таких обставин, підземні резервуари
для зберігання палива, які розташовані
на АЗС Позивача, є об'єктами підвищеної
небезпеки.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зауважити
наступне.

Приписами п. 14 Правил експлуатації
штучних споруд на вулицях і дорогах
населених пунктів, затверджених
наказом Державного комітет України з
питань житлово-комунального
господарства від 11.11.2005 року № 162,
встановлено, що нове будівництво - це
зведення нового спорудження без
використання залишкового ресурсу.

Положеннями Рекомендацій зі
страхування ризиків у виробництві,
схвалених рішенням науково-технічної
ради Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
04.02.2008 року № 2, що є додатком до наказу
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 30.05.2008 року
№ 230, закріплено, що споруда - об'ємна,
площинна або лінійна наземна, надземна
або підземна будівельна система,
призначена для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
обладнання, матеріалів та виробів,
тимчасового перебування і пересування
людей, транспортних засобів, вантажів,
переміщення рідких та газоподібних
продуктів тощо.

Отже, враховуючи те, що підземні
резервуари для зберігання палива, які
були влаштовані ТОВ «Інвест-регіон» є
будівельною системою, яка призначена
для зберігання та переміщення рідкого
продукту, то останні повинні бути
прийняті в експлуатацію уповноваженим
органом державного
архітектурно-будівельного контролю.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про
неправомірність використання
Позивачем у своїй діяльності
неприйнятих в експлуатацію підземних
резервуарів для зберігання палива.

Поряд з цим, судова колегія критично
оцінює висновок суду першої інстанції
про те, що ТОВ «Інвест-регіон» не
видавалися дозвільні документи на
побудову авто газозаправочного пункту,
оскільки протилежний факт
підтверджується наявним у матеріалах
справи дозволом на початок виконання
роботи підвищеної небезпеки №
4522.10.30-50.50.0 (а.с. 75), який діє з 21.12.2010 року
по 21.12.2013 року. Крім того, даний авто
газозаправочний пункт був введений в
експлуатацію актом робочої комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом авто газозаправного
пункту ( далі - АГЗП) (а.с. 64-65), а тому
висновок Окружного адміністративного
суду м. Києва про відсутність
документів, якими підтверджується факт
введення в експлуатацію АГЗП є
необґрунтованим.

Водночас, оцінюючи доводи Апелянта про
незаконність постанови ІДАБК від 17.10.2013
року № 455/13/1 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
експлуатація або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації: об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

З аналізу вищевикладених положень ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» вбачається,
що санкція за використання замовником
об'єктів будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, встановлена у фіксованій
сумі незалежно від того, щодо якої
кількості об'єктів встановлено таке
порушення.

Отже, враховуючи те, що Позивачем
здійснювалась експлуатація підземних
резервуарів для палива без прийняття
їх в експлуатацію у встановленому
законом порядку, то ІДАБК правомірно
винесено постанову про накладення на
ТОВ «Інвест-регіон» штрафу у розмірі
дев'ятисот мінімальних заробітних
плат.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком Окружного
адміністративного суду м. Києва про те,
що Відповідач при винесенні
оскаржуваної постанови діяв у межах
своїх повноважень та у порядку,
визначеному законодавством України.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвест-регіон» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест-регіон» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про скасування постанови, - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.