Справа № 1570/7672/2012
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/7672/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Колесниченко О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «П.В.К.» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними (недійсними) та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.09.2012 року №
та від 30.10.2012 року № , -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ТОВ «П.В.К.» звернулось
з вищевказаним адміністративним
позовом.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що працівниками ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
було неправомірно прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 17.09.2012 року №
та від 30.10.2012 року № , з
огляду на те, що у відповідача не було
підстав вважати, що ТОВ «П.В.К»
безпідставно включило до складу
податкового кредиту за червень 2011 року
суму ПДВ в розмірі 101166 грн. В
обґрунтування позивач зазначив, що до
перевірки були надані оригінальні
податкові накладні щодо
взаємовідносин ТОВ «П.В.К.» з
контрагентом «Тандем Транс». Окрім
іншого позивач зазначив, що з його боку
відсутні будь-які факти порушень норм
Податкового кодексу України,
регулюючих питання оподатковування
податку на додану вартість та
документального оформлення операцій з
придбання товарів, які здійснювались
відповідно до вимог чинного
законодавства, всі правочини були
вчинені з метою створити передбачені
ними правові наслідки, оформлені
відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарські
операції, передбачені договорами,
фактично відбулись.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 17.09.2012 року № та від 30.10.2012
року № .

Не погоджуючись з даною постановою
суду податковий орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
фахівцями Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби згідно із п.79.2 ст. 79
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI та на підставі наказу ДПІ у
Приморському районі м. Одеси від 06.08.2012
року № 1588 проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«П.В.К.», код ЄДРПОУ - 37280766 щодо
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ «Тандем
Транс» код ЄДРПОУ - 37387480 їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період червень 2011 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений Акт про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «П.В.К.» з питань
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Тандем Транс», код ЄДРПОУ - 37387480
їх реальності та повноти відображення
в обліку за період червень 2011 року.

В ході перевірки встановлено, що на
порушення п. 198.3,198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3
ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України підприємство ТОВ «П.В.К.»
завищило податковий кредит за червень
2011 року в сумі ПДВ - 101166 грн., по
господарським відносинам з ТОВ «Тандем
Транс», правочини якого визнані як
такі, що не спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

На підставі акту перевірки № 5255/22-5/37280766
від 03.09.2012 року відповідачем було
винесене податкове
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року, яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 151 749, 00 грн., в
тому числі за основним платежем - 101166
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 50583 грн.

Не погодившись із прийнятим ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
податковим повідомленням-рішенням №
від 17.09.2012 року позивач звернувся
до Державної податкової служби в
Одеській області зі скаргою від 26.09.2012
року

Рішенням Державної податкової служби в
Одеській області від 16.10.2012 року було
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси №
від 17.09.2012 року в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій з
податку на подану вартість на суму 50582
грн., в іншій частині податкове
повідомлення-рішення було залишено без
змін.

23.10.2012 року позивач звернувся до
Державної податкової служби України зі
скаргою на повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси №
від 17.09.2012 року щодо нарахування
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 101166 грн. та
штрафних санкцій 1 грн., винесеного на
підставі акту перевірки від 03.09.2012 року
№ 5255/22-5/37280766 та рішення про результати
розгляду первинної скарги.

14.11.2012 року Державної податкової
службою України було прийнято рішення
про результати розгляду повторної
скарги, яким податкове
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року з урахуванням рішення ДПС в
Одеській області, прийнятого за
розглядом первинної скарги, було
залишило без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що не
встановлено жодного порушення вимог
норм законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Податкового кодексу
України, Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків.

Проведеною перевіркою було
встановлено, що податковий кредит
позивачем сформовано за рахунок
операцій з наданні послуг з ТОВ «Тандем
Транс» у червні 2011 року на суму ПДВ - 101166
грн.

В акті перевірки ДПІ у Приморському
районі м.Одеси посилається на довідку
ДПІ у Дарницькому районі м.Києва від
11.04.2012 року № 144/2220/37387480 про проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Тандем Транс»
() щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентом ТОВ «Компанія «Мегафіш»
за червень 2011 року.

В ході перевірки ТОВ «Мегафіш», згідно
акту про неможливість проведення
перевірки від 21.02.2012 № 898/23-3/32665976 за
червень 2011 року (який був наданий до ДПІ
у Дарницькому районі м.Києва)
встановлено, що фінансово-господарська
діяльність ТОВ «Компанія «Мегафіш»
здійснюється поза межами правового
поля, що с свою чергу свідчить про
ненабуття належним чином цивільної
правоздатності ТОВ «Компанія
«Мегафіш», фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ «Компанія
«Мегафіш» та контрагентами є
фіктивними правочинами , та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами.

Отже, відповідно до висновків,
викладених в довідці від 11.04.2012 року №
144/2220/37387480 про проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Тандем Транс» () щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентом ТОВ «Компанія
«Мегафіш» за червень 2011 року, ч.5 ст.203,
ч. 1,2 ст.215, ст. 216 ЦК України а частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ТОВ
«Тандем-Транс» при придбанні та
продажу товарів (послуг). Товар
(послуги) по вказаних правочинах не був
переданий в порушення ст. 662, 655 та 656 ЦК
України.

З урахуванням викладеного, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
був зроблений висновок про те, що на
порушення п. 198.3,198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3
ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України підприємство ТОВ «П.В.К.»
завищило податковий кредит за червень
2011 року в сумі ПДВ - 101166 грн., по
господарським відносинам з ТОВ «Тандем
Транс», правочини якого визнані як
такі, що не спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

Проте з такими висновками податкового
органу погодитись не можна з огляду на
таке.

В ході судового розгляду встановлено,
що між ТОВ «П.В.К.» та ТОВ «Тандем
Сервіс» був укладений договір №
П044-1611/10 від 16.11.2010 року на перевезення
вантажу автомобільним транспортом,
відповідно до якого Перевізник (ТОВ
«Тандем Сервіс») надає Замовнику (ТОВ
«П.В.К.») послуги по перевезенню вантажу
автомобільним транспортом на
території України в порядку та на
умовах, що обумовлені цим договором.
Найменування та кількість вантажу, що
перевозиться, пункти відправлення та
доставки, загальна вартість вантажу, а
також інша інформація по кожній
конкретній партії вантажу
зазначається в заявках та
товарно-транспортних накладних с
додатками.

В підтвердження виконання сторонами
умов договорів, позивачем були надані
копії податкових накладних,
товарно-транспортних накладних, акту
здачі-приймання робіт (надання послуг).

В підтвердження належного розрахунку
між сторонами внаслідок виконання умов
договору позивачем були надані копії
платіжних доручень та банківська
виписка по рахунку.

За змістом ст. 55 Господарського кодексу
України суб'єктами господарювання
визначаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством.

В контексті положень ст.ст. 54, 58, 76, 86
Податкового кодексу України, Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства (затверджено наказом ДПА
України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772; далі за текстом -Порядок №984),
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків (затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010р. №985,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 30.12.2010р. за №1440/18735; далі за
текстом -Порядок №985), можна дійти
висновку, що специфіка правових актів
індивідуальної дії, які ухвалюються
органами податкової служби у формі
податкових повідомлень-рішень з
приводу самостійного визначення
грошових зобов'язань платників
податків, полягає у тому, що фактичні
підстави для ухвалення цих актів
містяться в документальних
результатах контролю за діяльністю
платника податків (матеріалах
перевірки), а правові підстави та
владні приписи - безпосередньо в самих
податкових повідомленнях - рішеннях.

Однак, в акті перевірки суб'єктом
владних повноважень не викладено
жодних належних та допустимих доводів
про відсутність фактичного виконання
позивачем та його контрагентом
господарських операцій, про
відсутність витрат позивача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагента позивача, про несумісність
предмету спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача, про
відсутність використання позивачем
отриманих робіт, про відсутність змін у
складі і структурі активів осіб, котрі
є сторонами спірних правочинів, що
зумовлює необґрунтованість висновку
суб'єкта владних повноважень про
порушення позивачем п. 198.6, ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755 - VI.

Всупереч зазначеним висновкам
відповідача, позивач надав первинні
документи, в тому числі податкові
накладні, які в повному обсязі
відображають та підтверджують
правомірність формування податкового
кредиту ТОВ «П.В.К».

В межах зазначеного правочину, між
позивачем та контрагентом були
здійсненні господарські операції, що
підтверджується належними копіями
первинних документів.

Також, наявними в матеріалах справи
письмовими доказами повністю
підтверджено здійснення позивачем
господарської операції за договором №
П044-1611/10 від 16.11.2010 року на перевезення
вантажу автомобільним транспортом, в
підтвердження вчинення зазначених
операцій судом були досліджені
товарно-транспортні та податкові
накладні, акту здачі-приймання робіт
(надання послуг).

На підставі п. 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (зі змінами та
доповненнями), встановлено, що:
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку який ведеться
підприємством, фінансова, податкова,
статистична і другі види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, де первинні документи -
це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

У відповідності до п. 185.1. ст. 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п. 187.1. ст. 188 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

За змістом п.198.1ст198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що в Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме наявність у платника
податку належно оформленої податкової
накладної.

Отже в ході судового розгляду
податкові накладні, товарно-транспорті
накладні, акти здачі-прийому виконаних
робіт прийшов до висновку, що зазначені
первинні документи мають всі необхідні
реквізити, встановлені чинним
законодавствам з питань
бухгалтерського обліку та
відповідають у повному обсязі вимогам
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

З огляду на викладене, не встановлено
жодного порушення вимог наведених норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним рішення щодо
нарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги товариства
з обмеженою відповідальністю «П.В.К.» є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2013 року у справі № 1570/7672/2012 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян