Справа № 806/452/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 р.
Житомир справа №
806/452/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лавренчук О.В.,

за участю
секретаря - Шевчук Т.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу

за позовом Державного
підприємства " Житомирський
бронетанковий завод"

до Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.01.2014
р.,-

встановив:

Державне підприємство " Житомирський
бронетанковий завод" звернулося до
суду з адміністративним позовом, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.01.2014 р.
№, прийняте Житомирською
об"єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області .

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує на те, що Підприємство протягом
перевіряємого періоду не допускало
порушень п.п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, зазначені
в акті перевірки факти порушень закону
є недостовірними та такими що
суперечать фактичним обставинам. Також
вважає, що висновок Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області є
надуманим, безпідставним та таким, що
грубо протирічить засадам податкового
законодавства, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення про
зменшення розміру від"ємного значення
суми податку на додану вартість є
протиправними та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що працівниками
Житомирської ОДПІ було поведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ДП "Житомирський
бронетанковий завод" з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ПП "Агротехкомплект"
за березень, червень 2012 року та ТОВ
"Ренесанс-Плюс" за квітень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№4265/22-02/07620094 від 31.12.2013 року, яким
встановлено порушення ДП "Житомирський
бронетанковий завод" п.п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого ДП
"Житомирський бронетанковий завод"
збільшено суму від"ємного значення
податку на додану вартість на загальну
суму 1006130 грн., в тому числі:

- за березень 611531 грн.

- за червень 394599 грн. (а.с.8-27).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 20.01.2014
р., яким зменшено розмір від"ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 1006130 грн. (а.с.28 ).

Перевіряючи обгрунтованість,
правомірність та наявність підстав у
податкового органу для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, судом
встановлено.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих / сплачених /
платником податків за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням товарів (у тому
числі при їх імпорті) та послуг з метою
їх подальшого використання в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
подачку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України ( в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними / або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК / чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 ПК. У разі, коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму подану на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено,
що платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності)податкову накладну, складену
за вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках обов'язкові реквізити.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті /
перерахуванню / до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного /
податкового / періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного /
податкового / періоду.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (п.2 статті 3 Закону України від
16.07.1999, № 996-ХІУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(далі - Закон № 996).

Статтею 2 Закону № 996 зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством. Правила податкового
обліку визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 (далі-Положення № 88), де
зазначено, що первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону № 996, встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
транспортних не може бути підставою
для не включення витрат до складу
валових та не відображення податкового
кредиту з ПДВ.

Судом встановлено що між ПП
"Агротехкомплект" (далі по тексту
постачальник) та ДП "Житомирський
ремонтно-механічний завод" (далі по
тексту покупець) укладено договір
купівлі - продажу №24/1 від 19 березня 2010
р. Згідно умов договору постачальник
зобов"язується поставити продукцію, а
покупець зобов"язується в порядку та на
умовах, визначених цимс договором,
прийняти та оплатити таку продукцію, на
загальну суму 7560900,00 грн. без ПДВ, крім
того ПДВ - 1512180,00 грн. Асортимент,
кількість та ціна продукції,
зазначається в накладних, які є
невід"ємною частиною цього договору.
Пунктом 5 договору визначено, що
постачальник при передаванні
продукції повинен надати покупцю
товарно-транспортну накладну та
податкову накладну (а.с.34-35).

Найменування продукції, кількість та
ціна з урахуванням ПДВ визначена в
додатку №1 до договору купівлі-продажу
від 19.03.2010 року №24/1 (а.с.35 на зворотній
стороні та 36).

Судом встановлено, що 18 лютого 2013 року
за №20567/22-05 ДПІ у м. Житомирі направляло
на адресу ДП "Житомирський
ремонтно-механічний завод"
обов"язковий письмовий запит щодо
надання пояснень та їх документальні
підтвердження по взаємовідносинах з ПП
"Агротехкомплект" за березень та
червень 2012 року (а.с.50-51).

28 листопада 2013 року ДП "Житомирський
ремонтно-механічний завод" направило
податковому органу копії документів по
взаємовідносинам з ПП
"Агротехкомплект" за березень та
червень 2012 року, а саме: копії
податкових накладних, копії платіжних
доручень з рахунками, копії видаткових
накладних, копії товарно-транспортних
накладних, копії витягів з реєстрів,
копії договору, повідомлення (а.с. 35, Том
№3).

Доводи податкового органу з посиланням
на ненаданання на обов"язковий
письмовий запит ДПІ у м. Житомирі всіх
витребовуваних документів по
взаємовідносинам з ПП
"Агротехкомплект" за березень та
червень 2012 року спростовуються вище
викладеним, тому клопотання позивача
про приєднання до матеріалів справи
товарно-траспорних накладних, рахунків
-фактури та платіжних доручень є
обгрунтованим та мали бути враховані
перевіряючим під час здійснення
перевіри.

Крім того, виконання умов договору
підтверджується наступними
документами, а саме: видатковими
накладними про отримання обумовленого
сторонами товару, податковими
накладними на підставі яких відбулося
формування підприємстом податкового
кредиту, рахунки-фактури, на підставі
яких відбулося перерахування коштів
постачальнику, (Том 1 -а.с.113-250, Том№2, 1-
203).

Крім того, на підтвердження фактичного
отримання від ПП "Агротехкомлект"
товару, визначено в видаткових
накладних, позивачем надані наступні
документи: товарно-транспортні
накладні (Том №2, а.с. 204-211) , витяг з
журналу видачі довіреностей (Том №1 ,
а.с.109-111).

Судом також враховується наявність
товару в складських приміщеннях
позивача, що підтверджується
накладними внутрішнього переміщення
одержаних товарів на виробничих
підрозділах підприємства (Том№2, а.с.
212-250, Том№3, а.с.2-32).

Позивачем також надані документи, що
підтверджують належну реєстрацію ПП
"Агротехкомплект" на момент укладення
та виконання договору, а саме: довідка з
ЄДРПОУ АБ№ 153642 від 07.02.2011 року,
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи ПП
"Агротехкомплект", свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість з 22.02.2011 року (а.с. 106-108).

На підставі встановлених фактичних
обставин справи, а також
документальних доказів наданих
позивачем в ході розгляду справи, суд
дійшов висновку, що податковий кредит
ДП «Житомирський бронетанковий завод»
сформовано на підставі виписаних ПП
«Агротехкомплект» податкових
накладних, що були видані в порядку
виконання господарського договору,
виконання якого повністю підтверджено
первинною документацією
бухгалтерського і податкового обліку
ДП «Житомирський бронетанковий завод».
На момент видачі податкових накладних
ПП «Агротехкомплект» являлося
зареєстрованим платником податку на
додану вартість, тому на законних
підставах видавало податкові накладні.

В актах перевірки не обгрунтовано
належним чином і не доведено у
встановленому законом порядку, в чому
саме Договір купівлі - продажу №24/1 від
19 березня 2010р. порушує публічний
порядок. Самі по собі правочини ДП
«Житомирський бронетанковий завод» не
є такими, що супиречать інтересам
держави та суспільства, на час їх
укладення та виконання сторони
належним чином зареєстрованими та були
платниками податку на додану вартість,
а органами ДПІ встановлено порушення з
боку контрагента позивача, однак суд
вважає, що такі дії тягнуть відальність
та негативні наслідки саме щодо нього,
і не є підставою для визнання винними
укладених з ним угод.

Отже, Договір купівлі - продажу
укладений між ПП «Агротехкомплект» та
ДП «Житомирський бронетанковий завод»
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що зумовлене ними,
не містять положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільне і відповідає
їхній внутрішній волі, що відповідає
загальним вимогам, встановленим
статтею 203 ЦКУ, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Обставини, які слугували фактичною
підставою для визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість згідно спірного
податкового повідомлення-рішення,
знаходяться поза межами вимог п.198.1,
п.198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198, Податкового
кодексу України.

Крім того, надані позивачем документи
дають підстави для висновку про сплату
позивачем сум податку на додану
вартість в ціні придбаних у ПП
«Агротехкомплект» товарів, яке видало
позивачу податкові накладні, маючи
статус платника податку, що не
спростовано відповідачем. Отже, наявні
у позивача податкових накладних є
належними доказами формування
податкового кредиту у перевіряємому
періоді.

З огляду на викладене законодавче
регулювання спірних правовідносин та
на встановлені у справі обставини щодо
дотримання позивачем усіх визначених
Податковим кодексом України умов для
включення сплаченого в ціні придбаних
товарів податку на додану вартість до
складу податкового кредиту позивачем
та при наявності належним чином
складених податкових накладних,
виданих платником податку на додану
вартість, суд вважає, що оскаржуване
рішення Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції від
20.01.2014 року № не відповідає
вимогам закону, а відтак є протиправним
та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб"єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Державного
підприємства " Житомирський
бронетанковий завод" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№ від 20.01.2014 р., прийняте
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
" Житомирський бронетанковий
завод" () суму сплаченого
судового збору при зверненні до суду з
позовом у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 12
березня 2014 р.