Справа № 445/9/14-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа № 876/1954/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

позивача
ОСОБА_1,
представника відповідача
Вербового В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області на ухвалу Золочівського
районного суду Львівської області від
23 січня 2014 року про зміну способу
виконання постанови Золочівського
районного суду Львівської області від
29 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,

ВСТАНОВИВ :

09 січня 2014 року заступник начальника
відділу державної виконавчої служби
Золочівського районного управління
юстиції Головного управління юстиції
Львівської області звернувся до суду
із заявою про зміну способу виконання
постанови Золочівського районного
суду Львівської області від 29 грудня 2011
року у справі № 2а-2434/11.

Оскаржуваною ухвалою від 23 січня 2014
року вказана заява задоволена та
вирішено змінити спосіб виконання
зазначеного рішення, стягнувши з
управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області в користь ОСОБА_1 підвищення до
пенсії в сумі 990,89 грн.

У поданій апеляційній скарзі
управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області просить зазначену ухвалу
скасувати. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що суд
фактично змінив не спосіб виконання
рішення, а суть цього рішення, оскільки
вказано змінити спосіб виконання
шляхом стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області 990,89 грн. Вважає, що при
прийнятті вищевказаної ухвали судом
неповністю з'ясовано обставин справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Встановлено, що постановою
Золочівського районного суду
Львівської області від 29 грудня 2011
року, яка набрала законної сили,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Золочівському районі
Львівської області провести
нарахування і виплату підвищення до
пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 05 лютого 2011 року до 22 липня 2011
року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно з приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Виходячи з аналізу резолютивної
частини постанови Золочівського
районного суду Львівської області від
29.12.2011 року та наведених правових норм,
апеляційний суд дійшов висновку, що
покладені на відповідача зобов'язання,
є обраним судом видом захисту
порушених прав позивача шляхом
задоволення його позовних вимог.

Відтак, на переконання апеляційного
суду, державний виконавець просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

При цьому у адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС
України).

Вказане свідчить про те, що суд першої
інстанції, задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Матеріали справи свідчать, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Таким
чином, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

При цьому апеляційний суд звертає
увагу на те, що «захист порушеного
права у судовому рішенні» та «спосіб
виконання судового рішення» за своїм
змістом не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Відтак апеляційний суд дійшов
висновку, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, а
вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного процесуального питання судом
першої інстанції було допущено
порушення норм процесуального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області задовольнити.

Скасувати ухвалу Золочівському
районного суду Львівської області від
23 січня 2014 року та прийняти нову про
відмову у задоволенні заяви заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Золочівського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції
Львівської області про зміну способу
виконання постанови Золочівського
районного суду Львівської області від
29 грудня 2011 року у справі № 2а-2434/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 07
березня 2014 року.