Справа № 2а-9283/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/38962/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
липня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року

у справі № 2а-9283/10/2670

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва

про визнання нечинним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_3
(позивач) звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва
(відповідач) про визнання нечинним та
скасування рішення №
від 01 липня 2009 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
липня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить при цьому скасувати лише
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року та направити справу на новий
розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Київській області проведено перевірку
магазину, що належить позивачу, з
питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт
№ 0596/26/57/23/НОМЕР_2 від 10 червня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 01 липня 2009 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 10 600,00
грн.

За результатами адміністративного
оскарження, скаргу позивача залишено
без задоволення, а спірне рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій - без змін.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 1, 2, 13 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням
розрахункової операції на суму в
розмірі 54,00 грн. без використання
реєстратора розрахункових операцій та
без видачі відповідного
розрахункового документа, а також
невідповідністю суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій, на суму в розмірі 2 066,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктами 1, 2 13 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Як встановлено судами, факт проведення
розрахункової операції на суму в
розмірі 54,00 грн. без використання
реєстратора розрахункових операцій та
без видачі відповідного
розрахункового документа
підтверджується долученими
відповідачем до матеріалів справи
поясненнями продавця магазину, що
належить ПП ОСОБА_3,
ОСОБА_4, а факт невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, - копіями опису
фактично наявних готівкових коштів,
власноручно складеним та підписаним
ОСОБА_4, та Х-звіту
реєстратора розрахункових операцій.

При цьому колегія суддів вважає, що
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано не прийняли до уваги
посилання позивача на неправомірність
врахування до коштів на місці
проведення розрахунків власних коштів
продавця.

Адже, відповідно до статті 2
Закону № 265/95-ВР місцем проведення
розрахунків є місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані
послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно з пунктом 23 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 2006 року
№ 833 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
забороняється зберігання на місці
проведення розрахунку (в касі,
грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що
не належить суб'єкту господарювання, а
також особистих речей касира чи інших
працівників.

Доводи касаційної скарги про порушення
органом державної податкової служби
порядку проведення перевірки та
складання акту перевірки колегія
суддів відхиляє, оскільки недотримання
податковим органом вимог
законодавства під час здійснення
перевірки, у разі допуску його
посадових осіб до проведення такої
перевірки, не звільняє суб'єкта
господарювання від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог податкового та іншого
законодавства, що виявлені в ході
проведення перевірки.

При цьому в розглядуваній ситуації
працівників ДПА в Київській області до
проведення перевірки допущено, що не
заперечується ПП ОСОБА_3 та свідчить
про фактичну згоду позивача на
проведення такої перевірки.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 липня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до їх
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 липня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Острович С.Е.