Справа № 805/1103/14
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 березня 2014 р.
Справа № 805/1103/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул.50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд у складі

головуючий суддя: Куденков К.О.

при секретарі: Афоніній Г.Р.

за участю:

позивача: не з'явився

представника відповідача: не
з'явився

представника третьої особи: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції Львівської області, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору - Державне підприємство
«Львіввугілля», про визнання дій
неправомірними, скасування постанов
про зупинення виконавчого провадження,
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції
Львівської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
Державне підприємство «Львіввугілля»,
про визнання дій неправомірними;
скасування постанов про зупинення
виконавчого провадження №41035825 від
11.12.2013р., №41036739 від 11.12.2013р., №41036551 від
11.12.2013р., №41036954 від 11.12.2013р.; зобов'язання
поновити зупинене виконавче
провадження та здійснити усі,
передбачені законом, заходи по
примусовому виконанню наказів.

До судового засідання від 11.03.2014р.
представником позивача надано
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Представники відповідача та третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору у судове засідання від 11.03.2014р. не
з'явились, про дату, час й місце
судового розгляду справи були
повідомлені належним чином, не
повідомили суд про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.4 України «Про виконавче
провадження», з метою забезпечення
електронного документообігу в органах
державної виконавчої служби, ведення
обліку виконавчих проваджень, контролю
за дотриманням державними виконавцями
вимог законодавства під час здійснення
виконавчих дій, надання оперативного
доступу сторонам виконавчого
провадження до його матеріалів
Міністерство юстиції України
забезпечує функціонування Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень. Порядок ведення такого
реєстру, умови доступу до нього та
отримання інформації встановлюються
Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.1.12 «Інструкції з
організації примусового виконання
рішень», затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 №
512/5 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802,
основною інформаційною базою про
здійснені виконавчі дії є Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень (далі - Єдиний реєстр).

За приписами пп.1.12.1 п.1.12 зазначеної
Інструкції, відомості вносяться до
Єдиного реєстру державним виконавцем
одночасно з виготовленням документа,
на підставі якого вчиняється виконавча
дія.

До суду надані роздруковані з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень копії спірних постанов про
зупинення виконавчого провадження:

- від 11.12.2013р. у виконавчому провадженні
№41036739 щодо виконання виконавчого
листа Господарського суду Львівської
області №32/105 (22/189) від 22.06.2009р. про
стягнення з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 грошових
коштів;

- від 11.12.2013р. у виконавчому провадженні
№41035825 щодо виконання наказу
Господарського суду Львівської
області №30/183 від 25.11.2008р. про стягнення
з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 грошових
коштів;

- від 11.12.2013р. у виконавчому провадженні
№41036551 щодо виконання наказу
Господарського суду Львівської
області №22/190 від 23.10.2008р. про стягнення
з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 грошових
коштів;

- від 11.12.2013р. у виконавчому провадженні
№41036954 щодо виконання наказу
Господарського суду Львівської
області №22/113 (30/184) від 29.03.2010р. про
стягнення з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 грошових
коштів.

Вказані спірні постанови про зупинення
виконавчого провадження прийнятті на
підставі п.15 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
тим, що боржник (Державне підприємство
«Львіввугілля») включено до реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вказані спірні постанови мають
очевидні ознаки протиправності,
оскільки прийняті всупереч рішення
Конституційного Суду України від 13
грудня 2012 року № 18-рп/2012 (Справа №
1-26/2012), яким встановлено, що в аспекті
конституційного звернення положення
пункту 15 частини першої статті 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-XIV з наступними
змінами у взаємозв'язку з положеннями
частини першої статті 41, частини п'ятої
статті 124, пункту 9 частини третьої
статті 129 Конституції України, статті 115
Господарського процесуального кодексу
України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини
другої статті 2, абзацу шостого пункту
3.7 статті 3 Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від 23
червня 2005 року № 2711-IV з наступними
змінами треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень здійснюється
лише щодо стягнення заборгованості,
яка виникла через неповні розрахунки
за енергоносії, та щодо учасників
розрахунків, визначених Законом
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу»;

- внесення юридичної особи, незалежно
від форми власності, до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості, не
є підставою для зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень щодо
стягнення з неї заборгованості, яка не
стосується неповних розрахунків за
енергоносії і не визначена Законом
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

При цьому суд зазначає, що спірні в
межах цієї справи правовідносини
виникли щодо примусового виконання
виконавчих документів Господарського
суду Львівської області, які видані на
користь стягувача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

Позивачем до суду не надано доказів
знаходження виконавчих проваджень
№41035825, №41036739, №41036551 та №41036954 у
зведеному виконавчому провадженні.

Відповідачем не надані витребувані
ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 04.02.2014р.
матеріали виконавчого провадження у
тому числі щодо об'єднання (приєднання)
у зведене виконавче провадження
вказаних виконавчих проваджень.

У зазначеній в Єдиному державному
реєстрі виконавчих проваджень
інформації про виконавчі провадження
№41035825, №41036739, №41036551 та №41036954 відсутні
відомості щодо об'єднання цих
виконавчих проваджень або приєднання
цих виконавчих провадження до
зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно ч.1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як було встановлено судом, виконавчі
провадження №41035825, №41036739, №41036551 та
№41036954 не закінчені, вказані виконавчі
провадження здійснюються на підставі
виконавчих документів, які видані по
господарським справам.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
стороною виконавчого провадження
(стягувач).

Статтею 121-2 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

У суду відсутні відомості щодо
знаходження виконавчих проваджень
№41035825, №41036739, №41036551 та №41036954 у
зведеному виконавчому провадженні,
проте суд зазначає, що питання про
знаходження цих виконавчих проваджень
у зведеному виконавчому провадженні не
впливає на юрисдикцію цієї справи,
оскільки позивачем оскаржується
виконання судових рішень в межах
конкретних виконавчих проваджень.

Відповідно до абзацу четвертого пункту
3 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року N 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» зазначено, що юрисдикцію судів
щодо вирішення справ з приводу рішень,
дій чи бездіяльності державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення в межах
конкретного виконавчого провадження,
яке об'єднано (приєднано) у зведене
виконавче провадження, або зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження по
виконанню рішень судів однієї
юрисдикції, необхідно визначати з
урахуванням положень частини
четвертої статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження».

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2013р. №К/9991/12312/11
наведений правовий висновок, за яким з
огляду на те, що позивачем оскаржуються
дії відповідача, що були здійсненні в
рамках виконавчих проваджень, які
входять до складу зведеного
виконавчого провадження, та стосуються
лише конкретних виконавчих проваджень
вказаний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

На підставі наведеного суд дійшов до
висновку, що ця справа не належить до
юрисдикції адміністративних судів, та,
відповідно, не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, а позовні вимоги позивача,
які заявлені в межах цієї справи,
підлягають розгляду за правилами
господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд вбачає
наявність підстав для закриття
провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд роз'яснює позивачу, що
розгляд заявлених позивачем позовних
вимог належить до юрисдикції
господарського суду та підлягає
розгляду за правилами господарського
судочинства.

Згідно квитанції від 23.01.2014р. №ПН116
позивачем сплачено 73,08 грн. судового
збору.

Частиною другою ст.87 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

За приписами п.5 ч.1 ст.7 Закону України
«Про судовий збір», сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі закриття провадження у
справі.

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» передбачено, що
повернення сплаченої суми судового
збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної фінансової
політики.

Згідно ч.1 ст.98 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вирішує питання щодо
судових витрат у постанові суду або
ухвалою.

На підставі наведеного, суд вбачає
наявність підстав для повернення
позивачу сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», суд -

У Х В
А Л И В:

Закрити провадження у справі № 805/1103/14
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої
служби Сокальського районного
управління юстиції Львівської області,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - Державне підприємство
«Львіввугілля», про визнання дій
неправомірними, скасування постанов
про зупинення виконавчого провадження,
зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачу, що заявлені
позивачем позовні вимоги підлягають
розгляду за правилами господарського
судочинства.

Повернути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
АДРЕСА_1) 78 (сімдесят вісім) гривень 08
(вісім) копійок судового збору.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 11
березня 2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала в частині закриття провадження
у справі може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Куденков К.О.