Справа № 525/36/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р. Справа № 525/36/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Великобагачанському районі
Полтавської області на постанову
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 10.02.2014р. по
справі № 525/36/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Великобагачанському районі
Полтавської області

про визнання рішень неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та про
повернення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області, в якому просить:

- визнати рішення Управління
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області від 12.07.2013 року за
№ 36 про утримання переплати пенсії в
розмірі 12975 грн. 94 коп. з моменту
виникнення переплати з 01.02.2011 року по
31.07.2013 року неправомірним;

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області припинити
утримання переплати нарахованої
пенсії в розмірі 12975 грн.94 коп. з моменту
виникнення переплати - з 01.02.2011 року по
31.07.2013 рік та повернути утримані кошти з
нарахованої пенсії за період з 01.02.2013
року по 31.07.2013 рік;

- визнати рішення Управління
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області від 30.08.2013 року за
№44 про утримання переплати пенсії в
розмірі 9383 грн. 72 коп. з моменту
виникнення переплати з 01.02.2011 року по
30.09.2013 року неправомірним;

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області припинити
утримання переплати нарахованої
пенсії в розмірі 9383 грн.72 коп. з моменту
виникнення переплати з 01.02.2011 року по
30.09.2013 рік та повернути утримані кошти з
нарахованої пенсії за період з 01.02.2013
року по 30.09.2013 рік.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач є пенсіонером та з 01.02.2011
року перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного Фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області. При нарахуванні
пенсії та для обчислення її розміру
було враховано заробітну плату згідно
довідки від 28.09.1996 року №1028, яка видана
ТКО «Заполярье» за період роботи з
01.09.1994 року по 30.08.1996 року (з розбиттям
сум по роках). Станом на час переведення
та постановки на облік до Управління
пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області розмір пенсії
складав 1557 грн. 67 коп. та після
поетапних підвищень станом на 01.07.2013
року становив 2052 грн. 70 коп. За
наслідком проведеної Управлінням
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області зустрічної звірки
правильності та достовірності видачі
довідки про заробітну плату,
встановлена невідповідність сум
нарахованої заробітної плати, що
призвело до переплати позивачу за
період з 01.02.2011 року по 31.07.2013 року
пенсії у загальному розмірі 22359,66 грн.
Враховуючи наведене, відповідачем
прийняті оскаржувані рішення про
утримання переплати пенсії та вчинено
дії щодо утримання вказаних сум з
позивача. В свою чергу, оскільки факт
переплати стався не в наслідок
неправомірних дій позивача, а через
помилку страхувальника - ТКО
«Заполярье», то позивач є
добросовісним набувачем переплачених
коштів, а тому, спірні рішення та дії
відповідача щодо їх утримання є
неправомірними.

Постановою Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
10.02.2014 року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано рішення Управління Пенсійного
фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області від 12.07.2013
року за №36 про утримання з позивача
переплати пенсії в розмірі 12975 грн.94
коп. з моменту виникнення переплати з
01.02.2011 року по 31.07.2013 року неправомірним.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області припинити
утримання переплати нарахованої
позивачу пенсії в розмірі 12975 грн.94 коп.
з моменту виникнення переплати - з
01.02.2011 року по 31.07.2013 року та повернути
утримані кошти з нарахованої пенсії.

Визнано рішення Управління Пенсійного
фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області від 30.08.2013
року за №44 про утримання з позивача
переплати пенсії в розмірі 9383 грн.72 коп.
з моменту виникнення переплати з 01.02.2011
року по 30.09.2013 року неправомірним.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області припинити
утримання переплати нарахованої
позивачу пенсії в розмірі 9383 грн.72 коп.
з моменту виникнення переплати - з
01.02.2011 року по 30.09.2013 року та повернути
утримані кошти з нарахованої пенсії.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скарги, в
якій просить скасувати постанову
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 10.02.2014 року та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційних
скарг, відповідачі посилаються на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції дійшов до
неправомірного висновку про їх
обґрунтованість. Зазначив, що оскільки
внаслідок подання страхувальником
недостовірних даних позивачу
проведено переплату пенсії за період з
01.02.2011 року по 31.07.2013 року у загальному
розмірі 22359,66 грн., то відповідачем на
підставі положень ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» було правомірно
прийняті оскаржувані рішення та
вчинено дії щодо утримання вказаних
сум з позивача.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просив
залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представники сторін у судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є пенсіонером за
віком та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області з 01.02.2011 року.

На підставі довідки про заробіток для
обчислення пенсії від 28.09.1996 року №1028,
що була видана ТКО «Заполярье»,
позивачу було нараховано пенсію. При
обчисленні розміру пенсії враховано
заробітну плату за період роботи з
01.09.1994 року по 30.08.1996 року.

Рішенням арбітражного суду
Мурманської області від 30.03.1998 року ТКО
«Заполярье» визнано банкрутом.

Управлінням Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області проведено
контрольні заходи щодо перевірки
правильності та достовірності видачі
позивачу довідки про заробітну плату,
яка була використана при призначенні
пенсії.

Відповідно до інформації архівного
відділу адміністрації муніципальної
освіти сел. Нікель встановлено, що
розмір заробітної плати позивача
повністю не відповідав сумам, вказаним
у довідці від 28.09.1996 року №1028, виданої
ТКО «Заполярье».

На підставі наведеного, комісією з
призначення (перерахунку) пенсії
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області прийнято рішення
№36 від 12.07.2013 року про стягнення з
позивача переплату пенсії, що
утворилась згідно ст.50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розмірі 20 % від
розміру пенсії у загальному розмірі 12975
грн.94 коп.

22.08.2013 року до відповідача з архівного
відділу адміністрації муніципальної
освіти сел. Нікель надійшли копії
розрахункових листів по нарахуванню
заробітної плати за період з січня по
серпень 1996 року, згідно із якими розмір
заробітної плати вказаний без
врахування сум невиплаченої зарплати
за попередні місяці, сум районного
коефіцієнту та північної надбавки.

Рішенням комісії з призначення
(перерахунку) пенсії Управління
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області від 30.08.2013 року №44
зменшено відсоток проведення
відрахувань з 20 до 10 відсотків від
розміру пенсії до повного погашення
переплати та утримувати нову переплату
пенсії в розмірі 10 % до повного
погашення переплати пенсії. Судом
першої інстанції встановлено та не
заперечувалось сторонами, що за період
з 01.02.2011 року по 30.09.2013 року виникла
переплата пенсії в розмірі 9383 грн.72 коп.
шляхом її утримання у загальному
розмірі 20 % з пенсії.

Враховуючи наведене, загальна сума
переплати пенсії яка була утримана
складає 22359 грн. 66 коп.

Позивач, не погодившись із вказаними
рішеннями відповідача та діями щодо
утримання зазначених коштів, звернувся
до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду
справи, фактичною обставиною яка
слугувала підставою для переплати
позивачу сум пенсії слугувало те, що
підприємство ТКО «Заполярье» у довідці
про розмір заробітної плати вказало
неправильні суми заробітної плати.
Тобто, страхувальник надав
недостовірні відомості органу
пенсійного фонду про заробітну плату
свого колишнього працівника.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої виходив з
того, що оскільки відповідачем у
встановленому законом порядку не
доведено факт зловживань з боку
позивача, винності чи
недобросовісності щодо надання
недостовірних даних та отримання
переплати пенсії, то оскаржувані
рішення відповідача є неправомірними,
а дії щодо утримання зазначених коштів
необґрунтованими.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Виходячи із системного аналізу
положень вищенаведеної норми права,
для відрахування виплаченої надміру
суми пенсії можливе тільки за двох
умов: зловживання з боку пенсіонера та
подання страхувальником недостовірних
даних. Даний перелік є вичерпаний і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, ст. 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України
встановлено, що не підлягає поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
зокрема пенсії, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, наведеними положеннями
Цивільного кодексу України також
передбачено неможливість повернення
безпідставно набутої пенсії у разі
відсутності недобросовісності з боку
пенсіонера.

Крім того, відповідно до приписів ст.11
ЦК України, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування збитків, є
зобов'язання, яке виникає з угод або
внаслідок заподіяної шкоди.

Законодавче визначення деліктної
відповідальності за шкоду, завдану
майну, та підстави її виникнення
закріплені ст. 1166 ЦК України, згідно із
якою, для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме:
наявність шкоди; протиправна поведінка
заподіювача шкоди; причинний зв'язок
між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача; вина. Перераховані
підстави визнаються загальними,
оскільки їх наявність необхідна для
всіх випадків відшкодування шкоди,
якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до
ст.1166 ЦК України, саме відповідач
повинен був довести факт протиправної
поведінки позивача, настання шкоди (її
розмір) та причинний зв'язок між ними.

В свою чергу, як було встановлено під
час розгляду справи у суді першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження під час апеляційного
перегляду, фактичною підставою для
переплати позивачу сум пенсії
слугувало те, що підприємство ТКО
«Заполярье» у довідці про розмір
заробітної плати вказало неправильні
суми заробітної плати.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», довідки про заробітну
плату видаються підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що
страхувальниками відповідно до цього
Закону є: роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та
господарювання,об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону;
-підприємства, установи, організації,
військові частини та органи, які
виплачують заробітну плату
(винагороду), грошове забезпечення,
допомогу, - для осіб, зазначених у
пунктах 7-9, 12-14, 17 і 18 статті 11 цього
Закону.

Згідно ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

При цьому, колегія суддів зазначає,
суб'єкт владних повноважень не має
прав, у розумінні міри свободи
поведінки, а лише наділений
законодавцем певними повноваженнями,
необхідними для реального виконання
завдань та функцій держави, що
покладені на нього.

З огляду на вищевикладене та беручі до
уваги, що фактичною підставою для
переплати позивачу сум пенсії слугував
саме факт надання страхувальником
недостовірних відомостей про
заробітну плату свого колишнього
працівника до органу Пенсійного фонду,
при цьому, будь-якого зловживання або
недобросовісності з боку позивача
відповідачем виявлено не було, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
правових підстав для утримання з
позивача вказаних коштів.

Колегія суддів зазначає, що вказана
правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена у постанові від
22.01.2014 року по справі № 6-151цс13.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції з приводу неправомірності
прийняття відповідачем спірних рішень
про утримання з позивача переплати
пенсії в загальному розмірі 22359 грн. 66
коп.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
будучи суб'єктом владних повноважень
та заперечуючи проти
адміністративного позову не виконав
покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України
обов'язок та не довів юридичної та
фактичної обґрунтованості мотивів
винесення спірних рішень.

З огляду на зазначене, оцінюючи дії
відповідача на відповідність
критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що прийняті останнім
оскаржувані рішення є такими, що не
відповідають вимогам діючого
законодавства.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись
вимогами ч. 2 ст. 11 КАС України, колегія
суддів зазначає, що в даному випадку
відповідач не дотримав вимоги закону
про захист охороняємих прав та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому його
оскаржувані рішення як суб'єкта
владних повноважень є неправомірними,
що дають суду підстави для їх
скасування.

Разом з тим, надійшовши вірного
висновку щодо неправомірності
оскаржуваних рішень відповідача, суд
першої інстанції помилково не прийняв
рішення про їх скасування.

Також колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
зобов'язання відповідача припинити
утримання переплати нарахованої
пенсії та повернути утримані на
підставі оскаржуваних рішень кошти з
нарахованої пенсії в загальному
розмірі 22359 грн. 66 коп., виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.107 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", суми коштів,
безпідставно стягнені органами
Пенсійного фонду з юридичних і
фізичних осіб, підлягають поверненню в
триденний строк із дня прийняття
рішення виконавчим органом Пенсійного
фонду або судом про безпідставність їх
стягнення, з одночасною сплатою
нарахованої на ці суми пені, що
визначається виходячи з розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України.

З системного аналізу положень ч.1 ст.2 та
ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з
приписами ст. 6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади, слідує, що суд не може
перебирати на себе функцій суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, щодо позовні
вимоги в цій частині є передчасними,
оскільки лише після набрання законної
сили судовим рішенням про скасування
оскаржуваних рішень про утримання
переплати пенсії у відповідача
виникають підстави для вчинення певних
дій з приводу повернення вказаних
коштів, а у разі відмови - судовий спір
про законність такої відмови.

В зв'язку з чим, рішення суду першої
інстанції в цій частині є незаконним та
підлягає скасуванню, з прийняттям
нового рішення про відмову в
задоволенні вказаної частини позовних
вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
10.02.2014 року по справі №525/36/14-а не
відповідає вимогам ст.159 КАС України, а
тому відповідно до ч.2 ст. 205 ст. 202 КАС
України підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог
позивача в частині визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних рішень відповідача про
утримання переплати пенсії.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області - задовольнити
частково.

Постанову Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
10.02.2014р. по справі №525/36/14-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області про визнання
рішень неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії та про повернення
коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України у Великобагачанському районі
Полтавської області № 36 від 12.07.2013 року
про утримання з ОСОБА_1 переплати
пенсії в розмірі 12975 грн. 94 коп. та
рішення №44 від 30.08.2013 року про
утримання переплати пенсії в розмірі
9383 грн. 72 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Калиновський В.А.