Справа № 698/182/14-ц
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/182/14-ц
Провадження 4-с/698/1/14
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" березня 2014 р. Катеринопільський
районний суд Черкаської області у
складі головуючого судді Баранова
О.І., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області, про визнання дій
неправомірними та скасування постанов
про закінчення виконавчого
провадження,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищевказаним
адміністративним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 28.01.2014
року державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Черкаській
області Нечипоренко Ю.І. у виконавчих
провадженнях № 40578122, № 40578417, № 40578545
було винесено постанови про повернення
виконавчих листів від 30.03.2009 року №
2-а-38, від 06.10.2010 року № 2-а-17, від 06.10.2010
року № 2-а-16. Згідно вказаних
виконавчих листів з Управління праці
та соціального захисту населення
Катеринопільської
райдержадміністрації Черкаської
області на користь позивача належало
стягнути відповідно: допомогу на
оздоровлення за 2005 -2007 роки в сумі 5500
грн.; допомогу на оздоровлення за 2008
рік, як учаснику ліквідації наслідків
на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інваліду 2 групи в сумі 2605 грн.; разову
допомогу як інваліду війни 2 групи за
2008 рік в сумі 3440 грн..

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що
винесені державним виконавцем
Нечипоренком Ю.І. постанови є
незаконними, а посилання останнього на
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
постанову КМ України від 03.08.2011 року №
845, якою затверджено «Порядок виконання
рішень суду про стягнення коштів,
державного та місцевих бюджетів або
боржників», як на підставу для
повернення є безпідставними, оскільки
вважає, що органи ДВС повинні
самостійно стягнути з рахунків
боржника відкритих у органах Державної
казначейської служби України визнані
судом суми заборгованості.

Також стверджує, що отримав листа
від ДВС лише 04.04.2014 року та пропустив
десятиденний строк звернення до суду з
поважних причин. З наведених вище
підстав позивач ОСОБА_1 просить
поновити строк звернення до суду,
визнати дії державного виконавця
неправомірними, скасувати постанови у
виконавчих провадженнях № 40578122, №
40578417, № 40578545 від 28.01.2014 року та
зобов'язати управління ДВС ГУЮ у
Черкаській області виконати судові
рішення .

Враховуючи те, що вказані вище
постанови постановлені з однакових
підстав, одним державним виконавцем, а
також те, що позивач є особою, яка
згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» звільнена від сплати
судового збору, суд приходить до
висновку про недоцільність роз'єднання
позовів.

Позивач подав заяву від 11.03.2014 року
про підтримання позовних у повному
обсязі та просить суд розглянути
справу за його відсутності.

Відповідач представника в судове
засідання не направив, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Враховуючи заяву позивача про
слухання справи за його відсутності та
фактичну неявку сторін в судове
засідання, суд відповідно до п. 10 ч. 1 ст.
3, ч. 6 ст. 128 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
письмових доказів.

В судовому засіданні встановленні
наступні обставини та відповідні ним
правовідносини.

З виконавчого листа № 2-а-38 виданого
Катеринопільським районним судом
30.03.2009 року за судовим рішенням, яке
набрало законної сили 26.02.2009 року
вбачається, що з управління праці та
соціального захисту населення
Катеринопільської РДА на користь
ОСОБА_1 стягнуто 5500 грн. недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за
2005-2007 роки.(а.с.8)

З виконавчого листа № 2-а-17 виданого
Катеринопільським районним судом
06.10.2010 року за судовим рішенням, яке
набрало законної сили 16.08.2010 року
вбачається, що з управління праці та
соціального захисту населення
Катеринопільської РДА на користь
ОСОБА_1 стягнуто 2605 грн. недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС за 2008 рік.(а.с.11)

З виконавчого листа № 2-а-16 виданого
Катеринопільським районним судом
06.10.2010 року за судовим рішенням, яке
набрало законної сили 06.09.2010 року
вбачається, що з управління праці та
соціального захисту населення
Катеринопільської РДА на користь
ОСОБА_1 стягнуто 3440 грн. недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення, як
інваліду війни другої групи за 2008
рік.(а.с.13)

З постанов про повернення
виконавчого документа стягувачеві
винесених 28.01.2014 року державним
виконавцем Нечипоренком Ю.І. у
виконавчих провадженнях № 40578122, №
40578417, № 40578545 вбачається, що виконавчі
листи видані Катеринопільським
районним судом у справах: № 2-а-38 30.03.2009
року, № 2-а-17 06.10.2010 року та № 2-а-16 06.10.2010
року; перебували на виконанні в
управлінні державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області та 28.01.2014 року
вказаним державним виконавцем з
підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» були повернуті
стягувачеві ОСОБА_1. В обґрунтування
мотивів повернення державним
виконавцем зазначено, що відповідно до
п. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», який набрав чинності 01.01.2013
року, виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу. Також державним виконавцем
зазначено, що згідно п. 3 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
боржників затвердженого постановою КМ
України від 03.08.2011 року № 845, рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів.(а.с.7,10,12)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Відповідно до п. 3. Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до практики
Європейського суду з прав людини, яка
застосовується судом як джерело права
згідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» ( рішення у справах «Кечко
проти України», «Жовнер проти України»)
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст. 46
Конституції України.

Як вбачається з оскаржуваних
постанов, державний виконавець
закінчив виконавче провадження на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» помилково
вважаючи, що Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», встановлено заборону
органам державної виконавчої служби
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржників, які визначені ч. 1 ст. 2
цього Закону.

Оцінивши, за своїм внутрішнім
переконанням, досліджені у судовому
засіданні докази, врахувавши
належність, допустимість та
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
досліджених доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність законних підстав для їх
задоволення , оскільки усі повернуті
державним виконавцем виконавчі
документи видані до набрання чинності
Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», а тому
згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних
положень вказаного Закону підлягають
виконанню органом державної
виконавчої служби.

Суд визнає, що пропущений позивачем
строк для звернення до суду з
адміністративним позовом підлягає
поновленню як такий, що пропущений з
поважних причин.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця Нечипоренка Ю.І.
щодо закінчення виконавчих проваджень
№ 40578122, № 40578417, № 40578545 з примусового
виконання виконавчих листів від 30.03.2009
року № 2-а-38, від 06.10.2010 року № 2-а-17, від
06.10.2010 року № 2-а-16 є протиправними. У
зв'язку з цим винесені державним
виконавцем у вказаних вище
провадженнях постанови про закінчення
виконавчого провадження від 28.01.2014 року
підлягають скасуванню, а виконавчі
провадження належить відновити для
вжиття передбачених законом заходів
примусового виконання у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і Законом України «Про
виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.
2,4,9,10,11,17,18,19,159,160,162,181,186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення
до суду з адміністративним позовом
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, про визнання дій
неправомірними та скасування постанов
про закінчення виконавчого
провадження як такий, що пропущений з
поважних причин.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області, про визнання дій
неправомірними та скасування постанов
про закінчення виконавчого
провадження - задовольнити повністю.

Визнати дії Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області щодо закінчення виконавчих
проваджень № 40578122, № 40578417, № 40578545 з
примусового виконання виконавчих
листів виданих Катеринопільським
районним судом Черкаської області:
30.03.2009 року № 2-а-38, 06.10.2010 року № 2-а-17,
06.10.2010 року № 2-а-16 - протиправними.

Постанови від 28.01.2014 року про
закінчення виконавчих проваджень №
40578122, № 40578417, № 40578545 з примусового
виконання виконавчих листів виданих
Катеринопільським районним судом
Черкаської області: 30.03.2009 року № 2-а-38,
06.10.2010 року № 2-а-17, 06.10.2010 року № 2-а-16 -
скасувати.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області відновити виконавчі
провадження № 40578122, № 40578417, № 40578545 з
примусового виконання виконавчих
листів виданих Катеринопільським
районним судом Черкаської області:
30.03.2009 року № 2-а-38, 06.10.2010 року № 2-а-17,
06.10.2010 року № 2-а-16 та провести примусове
виконання судових рішень у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчими
документами і Законом України «Про
виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Катеринопільський районний суд
Черкаської області на протязі десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий
О. І. Баранов