Справа № 805/10590/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Київ К/800/53732/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21.08.2013 року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013 року

у справі № 805/10590/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Кондитерська фабрика
«А.В.К.»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Кондитерська фабрика «А.В.К.»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.08.2013 року
у справі № 805/10590/13-а, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013 року,
позов задоволено. Скасовано
податкові-повідомлення рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.Донецьку
Державної податкової служби від 13.03.2013
року № /6922/10/15-17-2/00381835 та №
/6921/10/15-17-2/00381835.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити без змін рішення судів
попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за грудень
2012 року Публічного акціонерного
товариства «Кондитерська фабрика
«А.В.К.» відповідачем складено акт від
19.02.2013 року № 133/15-17-2-00381835, яким
встановлено порушення позивачем п. 198.2
ст.198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, абз. 11 п.
201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
податкового кредиту за грудень 2012 року
на суму 111 783, 00 грн., на зменшення
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового періоду) на суму
111 783, 00 грн., на зменшення суми, що
підлягала бюджетному відшкодуванню
шляхом зарахування у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів на суму 76 278, 00 грн.
та на заниження суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті в бюджет
за грудень на суму 35 505, 00 грн.,
заявленого у податковій декларації за
грудень 2012 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.03.2013 року №
/6922/10/15-17-2/00381835, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість у
розмірі 53 257, 50 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 13.03.2013 року №
/692/10/15-17-2/00381835, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі
76 278, 00 грн. та застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 38 139, 00
грн.

За результатами адміністративного
оскарження, скарга позивача залишена
без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення без змін.

Підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень став
висновок податкового органу про
неправомірне віднесення позивачем до
податкового кредиту грудня 2012 року
суми податку на додану вартість,
сплачені (нараховані) в звітному
періоді виписки податкових накладних
(від 02.11.2012 року № 447, від 05.11.2012 року № 449,
від 06.11.2012 року № 450, від 2.08.2012 року № 4).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку щодо відсутності порушень
позивачем положень п. 198.2 ст. 198, п.200.1, п.
200.2, п. 200.4 ст. 200, абз. 11 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, і як
наслідок, неправомірного прийняття
податковим органом оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України
передбачено право платників податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, яким є сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду (пп. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 та п. 200.3 цього
Кодексу при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
є податкова накладна, яка видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Враховуючи наведені норми, право на
податковий кредит виникає у наведених
випадках за умови надання платником
податку заяви зі скаргою на
постачальника, до якої додані копії
документів, передбачених п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. третього п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що податкові
накладні, виписані в серпні 2012 року,
листопаді 2012 року, отримані позивачем у
грудні 2012 року. Реалізуючи своє право
на включення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту,
позивачем включено ці суми до
декларації з податку на додану
вартість у грудні 2012 року і відповідно
до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України надано відповідну
заяву про відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) Додаток № 8 та
копії документів, що засвідчували факт
сплати сум податку у зв'язку з
придбанням таких товарів/послуг.

Таким чином, позивачем дотримано
вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, які дають підстави для
включення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту за
податковими накладними від 02.11.2012 року
№ 447, від 05.11.2012 року № 449, від 06.11.2012 року
№ 450, від 2.08.2012 року № 4 за грудень 2012
року, а тому висновок податкового
органу про завищення податкового
кредиту за цей період є протиправним.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено законні і обґрунтовані
рішення, що постановлені з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права та підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21.08.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013 року
у справі № 805/10590/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук