Справа № 6/94/09
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/2543/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Миколаєва

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010

у справі № 6/94/09/5016

за позовом Приватного підприємства
«Ексім Трейд»

до 1. Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області,

2. Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Миколаєва

про визнання дій неправомірними та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 17.04.2009 позов
задоволено повністю. Визнано
неправомірними дії ДПА у Миколаївській
області щодо здійснення 10.10.2008
перевірки ПП «Ексім Трейд». Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у Ленінському районі м.Миколаєва про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 28.10.2008 № .

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010
постанову суду першої інстанції
скасовано. Прийнято нову постанову.
Визнано протиправним та скасовано
рішення ДПІ у Ленінському районі
м.Миколаєва про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 28.10.2008 № .
У задоволенні решти позову відмовлено.

ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та відмовити в задоволенні
позову. Не погоджується з постановою
суду апеляційної інстанції в частині
задоволення позову, вважаючи, що суд
порушив норми матеріального права: ст. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 № 436/95, п. 2.6 глави 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для застосування до позивача
за рішенням відповідача від 28.10.2008 №
штрафних санкцій в сумі 5121984,25
грн. відповідно до вимог ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 слугували висновки перевірки з
питань дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, викладені в
акті від 10.10.2008 № 0265/14/00/23/30738020, про
порушення позивачем вимог п.2.6 глави 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320.

За висновками відповідача порушення
полягало в тому, що позивач
неоприбуткував готівкових коштів в
сумі 1024396,85 грн. в книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків від 07.08.2008 №
1508, від 09.10.2008 № 1545. Так, позивач не
здійснив записів у відповідних
розділах книги обліку розрахункових
операцій, про що перевіряючими
здійснена відповідна відмітка на
сторінках 61-72.

Скасовуючи оспорюване рішення
відповідача, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідачем
фактично було зафіксовано інше
порушення - невикористання книги
обліку розрахункових операцій, за яке
передбачена інша відповідальність, ніж
встановлена ст. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95. При цьому суд також вказав, що ст. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 № 436/95 передбачає
відповідальність за неоприбуткування
готівки в касах, тобто в касовій книзі,
а не в книзі обліку розрахункових
операцій. Відмовляючи в задоволенні
позову в частині вимог про визнання дій
відповідача щодо проведення перевірки
позивача, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що перевірка проведена
відповідно до Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
протиправності рішення відповідача
про застосування до позивача штрафних
санкцій, зокрема щодо відсутності з
боку позивача порушення, за яке
передбачена відповідальність ст. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 № 436/95, оскільки такі
висновки зроблені в результаті
неправильного застосування норм
законодавства, що врегульовують спірні
відносини. При цьому виходить з такого.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженим постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 (далі Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 глави 1 Положення №
637 оприбуткування готівки визначено як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, книзі обліку доходів і витрат,
книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 глави 2 Положення №
637 уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 7.5 розділу 7 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 за № 106/5297,
визначено, що використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає,
зокрема щоденне виконання записів про
рух готівки та суми розрахунків.

Виходячи з того, що законодавством під
«оприбуткуванням готівки» в касі
підприємства у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО розуміється
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) здійснення обліку таких коштів
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО,
то не здійснення відповідних записів у
книзі обліку розрахункових операцій
згідно із Z-звітом у день одержання
готівкових коштів у порядку,
встановленому законодавством, не може
вважатися «оприбуткуванням готівки в
касі».

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки в касі є
сукупність дій з фіксації повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних
розрахункової книги) та відображення
на їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій. При цьому
невідображення готівки в книзі обліку
розрахункових операцій після їх
проведення із застосуванням РРО є
порушенням порядку оприбуткування
готівки.

Така позиція узгоджується з позицією
Верховного Суду України, який
неодноразово висловився з цього
питання, зокрема в постановах від 02.04.2013
у справі № 21-76а13 позовом ДП «Клінічний
санаторій «Місхор» ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» до ДПІ у м. Ялті
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення, від 02.04.2013 у справі № 21-439а13
позовом ПП «Регіон-Юг» до ДПІ у м.
Євпаторії Автономної Республіки Крим
про визнання протиправним та
скасування рішення, від 12.11.2013 у справі
№ 21-370а13 за позовом ТОВ «Ресурс-Сервіс»
до ДПА в Київській області,
Васильківської ОДПІ Київської області
(про визнання дій неправомірними та
скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Зважаючи на те, що позивачем не було
оприбутковано готівкових коштів в сумі
1024396,85 грн. в порядку, передбаченому п.
2.6. глави 2 Положення № 637, а саме: не
здійснено обліку зазначених
готівкових коштів (у день їх одержання)
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
шляхом своєчасного внесення
відповідних записів, застосування до
позивача передбачених ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 штрафних (фінансових) санкцій у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми є обґрунтованим.

Враховуючи те, що постанова суду
апеляційної інстанції є помилковою
тільки в частині задоволення позову
про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача про
застосування до позивача штрафних
санкцій, суд касаційної інстанції
вважає за правильне змінити її,
повністю відмовивши в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 225, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010
змінити, виклавши її резолютивну
частину в такій редакції:

«Апеляційні скарги Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області та Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Миколаєва задовольнити.

Постанову Господарського суду
Миколаївської області від 17.04.2009
скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити
повністю.».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю. І. Цвіркун