Справа № 817/259/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/259/14

03 березня 2014 року 15год. 10хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Сало А.Б. розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Кузнецовська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області третя особа
Управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області про скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Володимирецького
відділення Кузнецовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області про скасування вимоги від
19.11.2013 №Ф-14.

Позов обґрунтовує тим, що позивач є
пенсіонером за віком та отримує пенсію;
як фізична особа-підприємець перебуває
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, отже відповідно до
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнена від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому у
відповідача відсутні будь-які законні
підстави для нарахування позивачу до
сплати сум єдиного внеску.

Позивача в судове засідання не прибула,
в позовній заяві просила розглянути
справу без її участі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав письмове
заперечення, в якому зазначив, що
згідно ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон №1058), особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, а жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.
Оскільки позивач не досяг 60-річного
віку, то він не підпадає під дію ст.26
Закону №1058, а тому і не звільняється
від сплати єдиного внеску на підставі
ч.4 ст.4 Закону №2464.

В письмовому запереченні представник
відповідача просив замінити
первинного відповідача Володимирецьке
виділення Кузнецовської ОДПІ
Головного управління в Рівненській
області на належного Кузнецовську ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, в задоволенні
адміністративного позову відмовити та
справу розглянути за його відсутності.

В порядку ст. 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом допущено заміну відповідача -
Володимирецьке виділення
Кузнецовської ОДПІ Головного
управління в Рівненській належним
відповідачем - Кузнецовська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, подав письмове
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, на основі наявних у справі
доказів.

Дослідивши в порядку письмового
провадження подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Володимирецькою районною
державною адміністрацією Рівненської
області 16.03.1998 (а.с.6), відповідно до
свідоцтва Серії НОМЕР_1 є платником
єдиного податку (а.с.7) та отримує пенсію
за віком, призначену у відповідності до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(а.с.9, 5 (зворотній бік)).

19.11.2013 відповідачем для позивача було
виставлено вимогу про сплату недоїмки
№Ф-14, якою встановлено наявність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1193,83 грн.
(а.с.8).

Строк звернення до адміністративного
суду у справах щодо оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого ним може бути
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів встановлено статтею 99 КАС
України.

Поряд з тим, законодавець визначив, що
строк звернення до суду за захистом
порушеного права може бути пропущено,
як з об'єктивних, так і з суб'єктивних
причин, проте у кожному випадку потреба
у зверненні до суду не зникає, відтак
виникає необхідність у поновленні
строків.

З точки зору дотримання права заявника
на доступ до правосуддя, проголошеного
ст. 55 конституції України та ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, суд дійшов до
висновку про пропущення позивачем
строків звернення до
адміністративного суду поважними.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№ 3609-VI, який набрав чинності 06.08.2011,
статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною 4 такого змісту: особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат; пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначено
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі -
Закон №1058-IV).

Згідно з визначенням, наведеним у ст.1
Закону №1058-IV, пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 Закону України №1058-IV
встановлено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII встановлено, що
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Тому, пенсія за віком може бути надана
особі, яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за умови, що остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

З системного аналізу вказаних норм
вбачається, що законодавство
встановлює пільги, як в обчисленні
стажу, так і в досягненні конкретного
віку для окремих категорій громадян.
Отже, вік і стаж роботи - це характерні
ознаки пенсії за віком, однак умови
призначення пенсій є різними, тоді як
такий вид пенсії, як пенсія за віком є
єдиним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
пенсіонер за віком - це та особа, яка
перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, незважаючи на те, що її вік
менший, ніж визначений частиною першої
статті 26 Закону №1058, оскільки норми
діючого пенсійного законодавства при
наявності визначених законом умов,
передбачають призначення пенсії за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Судом встановлено, що позивачу пенсія
за віком була призначена на ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII, тобто із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Як вбачається з копії пенсійного
посвідчення, долученого до матеріалів
справи та ОСОБА_1 набула статусу
пенсіонера за віком з 05.10.2011.

Позивач у добровільному порядку у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
числиться.

Суд звертає увагу на те, що приписами
частини 4 статті 4 Закону №2464-VI
визначена сукупність необхідних умов
за одночасної наявності яких особа
звільняється від сплати єдиного
внеску, а саме:

особа обрала спрощену систему
оподаткування;

є пенсіонером за віком або інвалідом;

отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Аналіз приписів даної норми Закону не
дає суду підстав вважати, що
звільняються від сплати єдиного
внеску лише ті особи, яким надано
пенсію за віком виключно на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З урахуванням того, що позивач є
пенсіонером, отримує пенсію за віком та
добровільної згоди на участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не надавав,
суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 має
право на користування пільгами,
передбаченими ч.4 ст.4 Закону України №
2464-VI.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що правові підстави для
нарахування ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відсутні, а тому
прийняття Кузнецовською ОДПІ вимоги
№Ф-14 від 19.11.2013 - протиправне.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На підставі встановлених в ході
судового розгляду справи обставин в їх
сукупності, суд вважає вимогу
Кузнецовської ОДПІ про сплату недоїмки
в сумі 1193,83 грн. за №Ф-14 від 19.11.2013 такою,
що не відповідає вказаним критеріям
правомірності.

Таким чином, вказана вимога
Кузнецовської ОДПІ є необґрунтованою,
прийнятою без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

В силу вимог статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що відповідач при прийнятті
вимоги про сплату недоїмки №Ф-14 від
19.11.2013 діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не в спосіб, визначений
чинним законодавством, а тому вказана
вимога є протиправною, і такою, що
підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятої ним вимоги про сплату
недоїмки №Ф-14 від 19.11.2013.

Отже, вимоги позивача правомірні,
обґрунтовані і підлягають до
задоволення повністю, а заперечення
відповідача суд відхиляє як
безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Кузнецовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про сплату
недоїмки №Ф-14 від 19.11.2013.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,73 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.