Справа № 2а-26/11
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-26/11
1-й інстанції: Ковалюх В.М.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Горяйнова
А.М.,

суддів - Мамчура Я.С.
та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області на постанову Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 27 січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
дії Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області в частині недоплати щорічної
разової допомоги на оздоровлення
неправомірними та стягнути з
відповідача недоплачену суму за 2008-2010
роки, а також в частині нарахування
щорічної грошової допомоги до 5 травня
та стягнути недоплачену суму за 2008-2010
роки.

Постановою Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2011
року даний адміністративний позов був
задоволений в частині вимог про
виплату допомоги на оздоровлення за 2010
рік.

Не погоджуючись із постановою суду від
27 січня 2011 року Управління праці та
соціального захисту населення
Бахмацької районної державної
адміністрації Чернігівської області
подало апеляційну скаргу в якій
просить суд скасувати оскаржувану
постанову та прийняти в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
щорічна допомога на оздоровлення
позивачу була виплачена у розмірі,
встановленому постановою КМ України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 17
липня 2005 року.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на час апеляційного розгляду
справи позивач помер.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області задовольнити частково,
постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2011
року - визнати нечинною та закрити
провадження у справі виходячи із
наступного.

У відповідності до п. 3 ч. 1, ст. 198, ч. 1 ст.
203 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує судове рішення і
закриває провадження у справі з
підстав, передбачених ст. 157 КАС
України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадженні у справі в
разі смерті особи, яка було стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України
до складу спадщини не входять права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема і право на
пенсію, допомогу або інші виплати,
встановлені законом.

Враховуючи, що правовідносини з
приводу виплати щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС нерозривно
пов'язані із особою спадкодавця та не
допускають правонаступництва, колегія
суддів приходить до висновку, що
провадження у даній справі необхідно
закрити у відповідності до ч. 1 ст. 203 КАС
України.

Приймаючи рішення про закриття
провадження у справі з підстав,
передбачених саме ч. 2 ст. 203 КАС України
колегія суддів виходила з того, що
підставою для визнання нечинною
постанови Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2011
року є обставини, що виникли після її
ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України якщо
судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, як інвалід
другої групи, має право отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі, встановленому абз. 2 ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІ групи захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
евакуйованим із зони відчуження
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Проте, відповідач всупереч вказаній
нормі Закону виплатив позивачу
допомогу на оздоровлення за 2010 рік у
меншому розмірі 120 грн. 00 коп., який
встановлений постановою КМ України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 17
липня 2005 року.

Вказана обставина підтверджується
листом Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області від 08 грудня 2009 року № 03-04/2385.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу допомоги на
оздоровлення, у розмірі, меншому ніж
той, що встановлений абз. 2 ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними, а висновок
суду першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог - законним і
обґрунтованим.

Як на підставу для задоволення своїх
вимог Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області послалося на те, що положеннями
ст. 70 Закону України «Про державний
бюджет України на 2010 рік» Кабінету
міністрів України надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат.

У зв'язку з цим апелянт вважає, що
здійснивши позивачу виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі, що
визначений Кабінетом Міністрів
України у постанові № 562 від 17 липня 2005
року, діяв з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів вважає вказані доводи
апелянта необґрунтованими з огляду на
наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Згідно ст. 70 Закону України «Про
державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України у 2010 році
було надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Таким чином, Кабінету Міністрів
України у 2010 році були надані
спеціальні повноваження щодо
встановлення розміру деяких категорій
соціальних виплат.

До такої категорії виплат належить, в
тому числі, щорічна допомога на
оздоровлення, передбачена ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як така, що обчислюється залежно від
розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, Кабінетом Міністрів
України не було реалізовано у 2010 році
вказані повноваження та не прийнято
відповідного нормативно-правового
акту, в якому було б закріплено
абсолютні суми щорічної допомоги на
оздоровлення у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Посилання апелянта на постанову КМ
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 17 липня 2005 року як
на нормативно-правовий акт, яким
установлено розміри вищевказаної
допомоги на 2010 рік колегія суддів
вважає необґрунтованими з огляду на
наступне.

Як вбачається зі ст. 70 Закону України
«Про державний бюджет України на 2010
рік» Кабінету Міністрів України було
надано право встановлювати на 2010 рік
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення саме у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

З огляду на те, що постанова КМ України,
на яку посилається Управління праці та
соціального захисту населення
Бахмацької районної державної
адміністрації Чернігівської області,
була прийнята у 2005 році колегія суддів
вважає, що у ній не враховано та не
могло бути враховано межі бюджетних
асигнувань, що мали місце у 2010 році.

Спеціального нормативно-правового
акту, який передбачав би, що постанова
КМ України № 562 від 17 липня 2005 року
приймається за основу при нарахуванні
та виплаті у 2010 році щорічної допомоги
на оздоровлення як така, що передбачає
розмір соціальних виплат, які
відповідають межам бюджетних
асигнувань на відповідні цілі у 2010 році
- не приймалося.

У зв'язку з цим колегія суддів
приходить до висновку про те, що
вказана постанова КМ України не може
розглядатися як така, що прийнята на
виконання спеціальних повноважень,
наданих Кабінету Міністрів України ст.
70 Закону України «Про державний бюджет
України на 2010 рік».

Таким чином, судом першої інстанції
було зроблено вірний висновок про те,
що Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою КМ України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 17
липня 2005 року, та є пріоритетним у
застосуванні.

Отже, доводи апеляційної скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області не спростовують висновки суду
першої інстанції, викладені в
постанові від 18 квітня 2011 року, та не
можуть бути підставами для її
скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а обставини, що стали підставою для
його скасування - виникли після
ухвалення постанови від 27 січня 2011
року. За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області задовольнити частково,
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2011
року - визнати нечинною та закрити
провадження.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 202,
205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бахмацької районної державної
адміністрації Чернігівської області -
задовольнити частково.

Постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2011
року - визнати нечинною.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бахмацької районної
державної адміністрації Чернігівської
області про зобов'язання вчинити дії -
закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.