Справа № 2а-7522/12/1370
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/35142/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

та секретаря
Бруя О.Д.,

за участю: представника Державної
митної служби України - Ткаченка В.П.,

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу Львівської митниці на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення заробітку, -

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
визнання протиправним та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення заробітку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 27
липня 2012 року № 1562-к про припинення
перебування позивача на державній
службі та поновлено його на посаді
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 2 митного поста
«Краковець» Львівської митниці.
Стягнуто з Львівської митниці на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 31
липня 2012 року по 20 лютого 2013 року в
розмірі 18990,27 грн.

На зазначені рішення судів першої та
апеляційної інстанцій Львівська
митниця подала касаційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування судових
рішень та прийняття нового, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційних скарг та заперечень на них,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушень судами норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішень, і тому вважає, що
касаційні скарги слід залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 01 вересня 2010 року
ОСОБА_3 переведено виконуючим обов'язки
на посаді старшого інспектора відділу
митного оформлення № 2 митного поста
«Краковець».

Наказом голови Державної митної служби
України від 27 липня 2012 року № 1562-к
припинено перебування ОСОБА_3 на
державній службі згідно вимог пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу» за порушення Присяги
державних службовців. Зазначений наказ
реалізовано наказом Львівської
митниці від 30 липня 2012 року № 1065-к.

Підставою для припинення перебування
позивача на державній службі і
звільнення із займаної посади слугував
акт службового розслідування від 22
червня 2012 року № 8, яким встановлено, що
ОСОБА_3 при здійсненні 16 червня 2012 року
Попередніх операцій (І етап) та
Завершення митного контролю (ІІІ етап)
відносно транспортного засобу, у
порушення вимог пунктів 8, 43
Технологічної схеми пропуск осіб,
транспортних засобів і вантажів у
міжнародному автомобільному пункті
пропуску через митний кордон України
«Краковець», пунктів 2.1, 2.2, 2.16, 2.17, 2.31, 2.38
посадової інструкції старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Кравець», не
здійснив перевірку на наявність
орієнтувань стосовно обумовленого
автомобіля, завершив митне оформлення
зазначеного транспортного засобу без
проведення аналізу результатів
митного контролю та без здійснення
перевірки щодо наявності оперативної
інформації (орієнтування), і відповідно
не вживав заходів, передбачених
орієнтуванням та вимогами
вищевказаних документів.

Також, заступником начальника
Департаменту боротьби з контрабандою,
аналізу ризиків та протидії корупції -
начальник служби з питань контролю за
дотриманням митного законодавства,
складено доповідну записку від 27 липня
2012 року на ім'я Т.в.о. голови Державної
митної служби України, в якій викладено
висновки такої перевірки.

Наведені обставини, на думку
відповідачів, свідчать про порушення з
боку ОСОБА_3 присяги державних
службовців у частині суворого
дотримання законів України, сприяння
зміцненню їх авторитету й сумлінного
виконання своїх обов'язків, що є
підставою для припинення державної
служби.

Відповідно до пункту 6 статті 30 Закону
України «Про державну службу» крім
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Статтею 14 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Відповідно до положень статті 31
Дисциплінарного статуту митної служби
України з метою з'ясування всіх
обставин вчинення посадовою особою
митної служби дисциплінарного
правопорушення керівник митного
органу має право призначити службове
розслідування. Застосуванню
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення передує обов'язкове
службове розслідування.

Крім того, згідно положень статті 408
Митного кодексу України правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом, а в частині, що не регулюється
ним, - Законом України «Про державну
службу», тобто норми Закону України
«Про державну службу» можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі, і нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Тобто і в частині регулювання
правового становища державних
службовців при застосуванні положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України вимоги Закону України «Про
державну службу» враховуються, але
здійснюється таке регулювання за
нормами спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

При цьому, припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову. Доказування правомірності
рішення, означає також і доказування
фактичних обставин, за яких може бути
прийнято відповідне рішення.

Однак, у висновках викладених в
оскаржуваному наказі Державної митної
служби України від 27 липня 2012 року №
1562-к та акті службового розслідування,
відповідачем не конкретизовано, які
саме дії вчинив ОСОБА_3 в порушення
пункту 6 статті 30 Закону України «Про
державну службу».

Колегія суддів вважає, що суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку щодо поновлення
ОСОБА_3 на службі, з огляду на те, що
звільнення позивача було проведено
незаконно, оскільки при винесенні
Державною митною службою України
оскаржуваного наказу про звільнення
було порушено порядок накладення
дисциплінарного стягнення, з огляду на
те, що службове розслідування з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку проведено
відповідачем за відсутності
необхідних доказів, які б
підтверджували протиправність
поведінки позивача.

Також, судами першої та апеляційної
інстанцій було правильно вирішено
питання щодо стягнення з Львівської
митниці на користь позивача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 31 липня 2012 року по 20 лютого 2013
року в розмірі 18990,27 грн.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Львівської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення заробітку - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко