Справа № 802/4562/13-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4562/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шаповалова
Т.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

05 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Уманського міського відділу Державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції та
ТОВ "Комплект" на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Уманського міського відділу Державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет позову, ТОВ "Комплект"
про визнання протиправною та
скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

до Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_2 з позовом про скасування
постанови державного виконавця
Уманського міського відділу Державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції від
23 вересня 2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
визнання протиправною бездіяльності
щодо не вчинення виконавчих дій,
спрямованих на виконання постанови
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 вересня
2011 року, зобов'язання здійснити
примусове виконання вказаного рішення
суду.

27 листопада 2013 року Вінницький
окружний адміністративний суду позов
задовольнив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову.
Крім того, ТОВ "Комплект" подало заяву
про приєднання до апеляційної скарги
відповідача.

У судове засідання учасники не
з'явились, про час та місце розгляду
повідомлені вчасно та належним чином,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

На адресу суду надійшли заяви від
позивача вх. № 4981/14, відповідача вх. №
4836/14 та третьої особи вх. № 4961/14 про
розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено судом І інстанції, 23
вересня 2013 року державним виконавцем
Уманського міського відділу Державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції
Косолап В.І. при примусовому виконанні
виконавчого листа Вінницького
окружного адміністративного суду
виданого 18 жовтня 2011 року по справі
№2-а-2428/11/0270 винесено постанову ВП №
30472080 про повернення виконавчого
документа стягувачу на підставі пункту
9 частини 1 статті 47, 50 Закону України
"Про виконавче провадження".

З тексту оскаржуваної постанови ВП №
30472080 вбачається, що 23 лютого 2012 року
державним виконавцем на адресу
Вінницького окружного
адміністративного суду направлено
заяву про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду. Згідно
з листом Вінницького окружного
адміністративного суду № 2а/0270/2428/11/2129/13
від 07 серпня 2013 року адміністративну
справу № 2-а-2428/11/0270 направлено до
Вищого адміністративного суду України
для розгляду касаційної скарги.
Вищезазначена адміністративна справа
не поверталась до суду першої
інстанції після касаційного розгляду,
відтак суд позбавлений можливості
здійснити розгляд заяви про
встановлення способу та порядку
виконання рішення. Виходячи з
викладеного, на думку державного
виконавця, наявні обставини, що
виключають можливість виконання
відповідного рішення до розгляду по
суті та прийняття рішення в
адміністративній справі в касаційному
порядку.

В зв'язку із зазначеним, державним
виконавцем повернуто виконавчий
документ стягувачу на підставі пункту 9
частини 1 статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження".

Суд І інстанції, задовольняючи позовні
вимоги, виходив з того, що державний
виконавець, приймаючи оскаржувану
постанову про повернення виконавчого
документу, порушив норми Закону
України "Про виконавче провадження" та
не з'ясував усіх обставини справи,
оскільки положеннями статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження" не
передбачено такої підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачу як направлення справи для
касаційного розгляду та неможливість
розгляду заяви про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду.

Колегія суду погоджується з таким
висновком суду І інстанції з огляду на
наступні обставини.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим же Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим же Законом.

Статтею 47 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено вичерпний
перелік підстав, за наявності яких,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу. До таких підстав
відносяться випадки коли:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за
собою майно боржника, не реалізоване
під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій,
авансування яких передбачено цим
Законом, незважаючи на попередження
державного виконавця про повернення
йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника, з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання, перебування
боржника - фізичної особи (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші
виконавчі документи, що можуть бути
виконані за безпосередньої участі
боржника);

6) у боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке
необхідно звернути стягнення з метою
погашення заборгованості (крім коштів),
а здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на
заставлене майно;

9) наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Колегією суддів встановлено, що згідно
постанови державного виконавця
Уманського міського відділу Державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції від
23 вересня 2013 року стягувачеві
повертається виконавчий документ на
підставі п. 9 частини 1 статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження" у
зв'язку з тим, що адміністративна
справа № 2-а-2428/11/0270 направлена до
Вищого адміністративного суду України,
а відтак суд позбавлений можливості
здійснити розгляд заяви про
встановлення способу та порядку
виконання рішення.

Однак, законодавство України не
містить такої підстави для повернення
виконавчого документу стягувачеві як
направлення справи до Вищого
адміністративного суду України для
розгляду касаційної скарги третьої
особи або подання заяви про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду.

Крім того, подання державним
виконавцем такої заяви до суду
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
38 Закону України "Про виконавче
провадження" може бути підставою для
зупинення виконавчого провадження, але
не підставою для повернення
виконавчого документа стягувачу та не
є встановленою законом забороною
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника чи забороною
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення (п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження").

Статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду набирають законної сили з
моменту проголошення.

Таким чином, відповідач не врахувавши
всіх обставин при винесенні
оскаржуваної постанови, порушив вимоги
Закону України "Про виконавче
провадження", що призвело до
затягування виконання рішення суду.

Доводи апелянтів, викладені в
апеляційній скарзі, є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги відповідача та третьої особи та
залишення в силі постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2013 року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Уманського міського
відділу Державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції та ТОВ "Комплект" залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
11 березня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.