Справа № 2-а-738/11/2102
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-738/11/2102

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кусік Ірина В'ячеславівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області на постанову
Білозерського районного суду
Херсонської області від 11 березня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
здійснення перерахунку та виплату
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення за шкоду заподіяну
здоров'ю, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Постановою Білозерського районного
суду Херсонської області від 11 березня
2011 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області щодо не
перерахунку та невиплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії
і інваліду 3 групи внаслідок аварії на
ЧАЕС, передбаченої ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796-ХІІ. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області, згідно до ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ,
провести перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
ОСОБА_1 як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії
і інваліду 3 групи внаслідок аварії на
ЧАЕС у розмірі 4 мінімальних заробітних
плат за 2010 рік з урахуванням виплачених
90 грн.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, відповідач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідом 3 групи, що наступила
внаслідок аварії на ЧАЕС (посвідчення
серії НОМЕР_1 від 30.12.2004 року, довідка
МСЕК №?224884).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наявності у
позивача права на допомоги на
оздоровлення, розмір якої постраждалим
1 категорії 3 групи у відповідності до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має бути у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач має
право на щорічну допомогу на
оздоровлення, як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС першої
категорії в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Позивачу зазначена допомога
виплачувалась у розмірах відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 № 836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Спірні виплати є одноразовими,
виплачуються щорічно, і правовідносини
закінчуються на день проведення таких
виплат.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ст. 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" змінена та визначено, що
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
визнані такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
постраждалим 1 категорії 3 групи в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основні обов'язки
громадянина.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції, з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами, обґрунтовано
визнав, що при визначенні розміру
згаданої виплати застосуванню
підлягає саме ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
„Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 р. N 562, яка істотно звужує обсяг
установлених законом прав позивача.

За чинним законодавством, розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги положення частини 3
статті 28 зазначеного Закону, з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої статті 46 Конституції
України та права на отримання допомоги
на оздоровлення, передбаченої ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність перерахунку та виплати
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2010
рік як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі
4 мінімальних заробітних плат з
врахуванням вже проведених виплат за
2010 рік.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області -
залишити без задоволення, а постанову
Білозерського районного суду
Херсонської області від 11 березня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов