Справа № 122/19594/13-а
Суддя: Кукта Максим Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 122/19594/13-а

11.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кукти М.В.,

суддів Єланської О.Е. ,

Кучерука О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Сімферополя АР
Крим на постанову Залізничного
районного суду м. Сімферополь (суддя
Уржумова Н.В. ) від 02.12.13 у справі №
122/19594/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі м.Сімферополя АР
Крим (вул. Київська,
125-б,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95034)

Міністерства регіонального розвитку
та житлового - комунального майна АР
Крим (вул. Залеська,
буд.12,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95021)

про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополь від 02.12.13 поновлено
ОСОБА_2 строк звернення до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим,
Міністерства регіонального розвитку і
житлово-комунального господарства
Автономної Республіки Крим про
визнання бездіяльності незаконною та
зобов'язання відповідачів вчинити
певні дії, визнавши причини його
пропуску поважними.

Позовні вимоги ОСОБА_2 -
задоволені.

Визнано протиправною бездіяльність
Міністерства регіонального розвитку і
житлово-комунального господарства АР
Крим щодо не включення сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які ОСОБА_2
отримувана за останні 24 календарних
місяців роботи в Міністерстві
житлово-комунального господарства АР
Крим перед зверненням за пенсією в
довідку про складові заробітної плати
ОСОБА_2.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим провести перерахунок розміру
пенсійного забезпечення ОСОБА_2 з
моменту призначення пенсії з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які
позивачка отримувала за час її роботи у
Міністерстві житлово-комунального
господарства АР Крим на підставі
довідки №774/09 від 31.07.2013 року, про
складові заробітної плати ОСОБА_2.

Після проведеного перерахунку
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим виплатити ОСОБА_2 суму
недоплаченого з 16.06.2011 року пенсійного
забезпечення.

Судові витрати у розмірі 17 (сімнадцять)
гривень 20 копійок стягнути на користь
ОСОБА_2 з Державного бюджету України.

Не погодившись з даною
постановою суду, відповідач, звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Залізничного
районного суду м. Сімферополь від 02.12.13
та прийняти нову постанову, якою в
задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 11.02.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши справу в порядку ст. 195, п. 2
ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що наказом заступника Міністра
житлово-комунального господарства АР
Крим від 06.06.2011 №77/л, ОСОБА_2 звільнена з
роботи на підставі п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП
України, ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (а.с. 12-13).

Міністерством
житлово-комунального господарства АР
Крим була підготовлена та направлена
на адресу УПФУ в Залізничному районі
м. Сімферополя довідка про заробітну
плату позивачки, на підставі якої була
обчислена її пенсія (а.с. 9-10).

Проте, до зазначеної довідки не
були включені відомості про розмір
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, отриманих
позивачем за останні 24 календарних
місяці перед звільненням.

У відповідності до положень ст. 37
Закону України «Про державну службу»
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України від 24.03.1995 № 108/95 ВР Про оплату
праці (далі Закон № 108/95-ВР) заробітна
плата це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Статтею 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Отже, аналіз наведених норм дає
змогу зробити висновок, що матеріальна
допомога на оздоровлення чи для
вирішення соціально-побутових питань
входить до системи оплати праці
державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що
станом на час направлення
Міністерством житлово-комунального
господарства Автономної Республіки
Крим до УПФУ в Залізничному районі м.
Сімферополя АР Крим довідки при
первісному призначенні позивачу
пенсії, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.08.2010 (а.с.50-51), яка набрала законної
сили 09.11.2010, постанова Правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30.10.2008 № 19-11 була
визнана такою, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
щодо не включення до складових
заробітної плати складових, які
передбачені чинним законодавством,
тому заперечення представника
Міністерства про відповідність
вимогам діючого законодавства форми
довідки, за якою складалася первісно
довідка позивача, є необґрунтованими
та спростовуються вищенаведеним.

Аналогічна правова позиція
зазначена у постанові Верховного суду
України від 20.02.2012 № 21-430а11.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
згідно ст.86 цього Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи порушено норми чинного
законодавства.

Окрім того, судова колегія зазначає, що
відповідно до положень норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, з питань визнання пропуску
строку на звернення до суду з позовом
приймається окрема ухвала.

Однак, вирішення цього питання в
постанові при прийнятті рішення по
справі, хоча й є порушенням, однак не
може бути підставою для скасування
рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Сімферополя АР Крим на
постанову Залізничного районного суду
м. Сімферополь від 02.12.13 у справі №
122/19594/13-а - залишити без задоволення.

2. Постанову Залізничного районного
суду м. Сімферополь від 02.12.13 у справі №
122/19594/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.В. Кукта

Судді підпис
О.Е.Єланська

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.В. Кукта