Справа № 345/519/14-а
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/519/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі

головуючого судді
Гавриленко В.Г.,

секретаря судового засідання
Бандура Г.М.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Лучин О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Калуші справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області про
визнання постанови про накладення
адміністративного стягнення №657 від
09.08.2013 року нечинною та її скасування.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали,
останній суду пояснив, що 09.08.2013 року
заступником начальника інспекції
держархітбудконтролю в
Івано-Франківській області
Кобилянський В.І. винесено постанову
№657 про визнання ОСОБА_1 винуватим у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1
ст.188-42 КУпАП з накладенням стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 5100,00грн. Дана
постанова була винесена на підставі
акта позапланової перевірки від 30.07.2013
року та протоколу про адміністративне
правопорушення від 30.07.2013року, якими
попередньо було встановлено, що ОСОБА_1
не виконав припис від 16.11.2012 року про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, а саме, порушив абз.3 п.14
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою КМУ від
23.05.2011р. №553 (здійснено будівництво
господарської будівлі та веранди без
дозволу на початок будівництва без
додержання будівельних норм та правил,
що є порушенням п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про
основи містобудування»).

Вважає дії відповідача незаконними,
постанову незаконною та просить суд
скасувати її з тих підстав, що вимоги
припису від 16.11.2012 року, ОСОБА_1 не мав
змоги виконати до встановленого
терміну у зв'язку з поважними
причинами.

Всі інші дії, які були необхідні
для узаконення будівництва позивач
вчинив: виготовив новий технічний
паспорт та сплатив штраф за фактом
виявлення правопорушення, про що
повідомив відповідача та просив
продовжити строк для виконання вимог
вказаного припису, однак відповідну
заяву так і не отримав. Зазначив, що в
приписі від 16.11.2012 року не чітко
вказано, які саме будівельні норми та
правила порушено. Крім того вважає, що
накладення адміністративного
стягнення проведено по закінченні
двомісячного строку, передбаченого
ст.38 ч.1 КУпАП.

Просить позов задоволити та поновити
строк звернення до суду з
адміністративним позовом, оскільки він
пропущений з поважних причин.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила, суду пояснила, що
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області при
проведенні перевірки дотримання
ОСОБА_1 вимог діючого законодавства у
сфері містобудування встановлено, що
позивачем не виконано законних вимог
припису від 16.11.2012 року, чим порушено п.14
абз.3 Порядку здійснення державного
контролю архітектурно-будівельного
контролю. За наслідками перевірки
ОСОБА_1 притягнено до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч.1
ст.188-42 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на суму 5100 грн. Позивач у
встановлений приписом строк не
узаконив самочинно проведену
перебудову господарських будівель по
АДРЕСА_1 був притягнений до
адміністративної відповідальності
16.11.2012 року за порушення п.1ч.1 ст.25
Закону України «Про основи
містобудування», тобто вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.96 КУпАП, за що на
нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00
грн. Вважає, що інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області діяла в
межах своєї компетенції, винесла
оскаржувану постанову правомірною, а
тому просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, надані сторонами на
виконання вимог ст.ст.69, 70 КАС України,
і на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
вирішення справи та, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні обставин справи, прийшов
до висновку про необхідність
задоволення позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому зазначеним кодексом,
звернутися до суду для оскарження
будь-яких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності його рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 104 КАС України передбачено, що
особа має право звернутися до суду,
якщо вважає, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного органу,
юридичної чи службової особи під час
здійснення ними управлінських функцій
порушено його право чи свободи.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником домоволодіння, що
знаходиться по АДРЕСА_1, про свідчать
відомості Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 23.02.2008
року (а.с.10).

Рішенням Кропивницької сільської ради
Калуського району від 25.12.2007 року
дозволено ОСОБА_1 добудову до
господарської споруди на власній
присадибній ділянці, яка знаходиться
по АДРЕСА_1 (а.с.15).

16.11.2012 року інспекцією
держархітбудконтролю в
Івано-Франківській області ОСОБА_1
винесено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил у
зв'язку з тим, що будівництво
господарської будівлі та веранди по
АДРЕСА_1 виконано в 2009 році без дозволу
на початок будівництва, без додержання
будівельних норм і правил (а.с.8). З метою
усунення виявлених порушень, інспекція
вимагає усунути виявлені порушення
шляхом узаконення будівництва до
16.05.2013р. або зносу.

Постановою інспекції
держархітбудконтролю в
Івано-Франківській області №657 від
09.08.2013року за невиконання припису від
16.11.2012 року ОСОБА_1 визнано винуватим у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1
ст.188-42 КУпАП з накладенням стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 5100,00грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд критично ставиться до твердження
представника відповідача, що у
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області були всі
підстави для притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.188-42 КУпАП, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту акта перевірки
від 16.11.2012р., протоколу від 16.11.2012р. та
самого припису від 16.11.2012року, в даних
документах не вказано чітко,
будівництво яких саме будівель
споруджено з порушення будівельних
норм чи які споруди слід знести. Судячи
зі змісту акту про проведення
перевірки від 16.11.2012 року, всі
господарські споруди за вказаною
адресою споруджені з порушенням
будівельних норм (яких саме
будівельних норм - не вказано). Разом з
тим, літня кухня, гараж, стайня та
туалет внесені до технічного паспорта
і на них вже давно оформлене право
власності (а.с.16-18). Навіс, що
розташований між літньою кухнею та
гаражем, не будувався заново, а лише був
переобладнаний. Дозвіл на це був
наданий Кропивницькою сільською радою
перед його добудовою (рішення
сільської ради №65 від 25.12.2007р.).

Крім того, на ім'я ОСОБА_1 04.03.2009 р. видано
будівельний паспорт, де чітко
зазначені назви господарських
будівель та споруд, дозвіл на
спорудження яких надано рішенням
Кропивницької сільської ради №65 від
25.12.2007р.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області, як орган
державного архітектурно-будівельного
контролю, здійснює свою діяльність
згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (надалі за текстом Порядку),
який затверджений Постановою Кабінету
міністрів України від 23.05.2011 року №553.
Як вбачається зі змісту зазначеної
постанови Кабінету Міністрів України
Порядок був затверджений відповідно до
ст.41 Закону України "Про регулюваня
містобудівної діяльності".

Згідно з п. 16 Порядку у разі виявлення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, крім акта
перевірки, складається протокол разом
з приписом усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст.188-42 КУпАП
невиконання законних вимог (приписів)
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю, -
тягне за собою накладення штрафу від
трьохсот до чотирьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Разом з тим, повноваження (компетенція)
органів державного
архітектурно-будівельного контролю та
інших установ щодо знесення
самочинного будівництва регулюються
іншими нормативними актами, а саме
положеннями ЦК України та Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", які мають пріоритет над
нормами, які закріплені у Порядку, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України.

Так, ч.1 ст.38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності
передбачено, що у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. У
разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Згідно з ч. 7 ст.376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

З аналізу вищезазначених норм
законодавства слідує, що припис орган
державного архітектурно-будівельного
контролю про знесення самочинного
будівництва виконується особою, яка
здійснила самочинне будівництво у
добровільному порядку, а у разі не
виконання цього припису орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого
об'єкта. Тобто у особи, яка здійснила
самочинне будівництво, виникає
обов'язок знести таке будівництво на
підставі рішення суду, а не на підставі
припису.

Висновки відповідача про порушення
позивачем п.1 ч.1 ст.25 Закону України
«Про основи містобудування»
ґрунтуються на недоведеному факті, не
підтверджені належними доказами.

Тому рішення суб'єкта владних
повноважень, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області,
обґрунтовані приписом від 16.11.2012 року
та постановою № 657 від 09.08.2013 року вже з
даних підстав є протиправними та
підлягають скасуванню.

Крім того, нормами ч.1 ст.38 КУпАП
встановлено, що адміністративне
стягнення може бути накладено не
пізніш як через два місяці з дня
вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через два місяці з дня його
виявлення, за винятком випадків, коли
справи про адміністративні
правопорушення відповідно до цього
Кодексу підвідомчі суду (судді).

У Міністерстві юстиції України
розглянуто лист Держкомзему від 24.10.2003
року № 14-26-4/6782 щодо надання роз'яснень
стосовно застосування норм статей 38 та
53-1 КУпАП при скоєнні особою триваючого
правопорушення та повідомляється
наступне.

В теорії адміністративного права
розрізняють продовжувані і триваючі
адміністративні правопорушення
наступним чином. Так, триваючими
адміністративними проступками є
проступки, пов'язані з тривалим,
неперервним невиконанням обов'язків,
передбачених правовою нормою
(наприклад, проживання без паспорта,
самовільне будівництво будинків або
споруд тощо), припиняються або
виконанням регламентованих обов'язків,
або притягненням винної у невиконанні
особи до відповідальності. Дуже часто
ці правопорушення є наслідками
протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення
характеризуються тим, що особа, яка
вчинила якісь певні дії чи
бездіяльність, перебуває надалі у
стані безперервного продовження цих
дій (бездіяльності). Ці дії безперервно
порушують закон протягом якогось часу.
Іноді такий стан продовжується значний
час і увесь час винний безперервно
скоює правопорушення у вигляді
невиконання покладених на нього
обов'язків.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач
здійснив будівництво господарських
споруд без дозволу на виконання
будівельних робіт, що слід вважати
триваючим правопорушенням, а відтак
обчислювати термін притягнення до
адміністративної відповідальності
необхідно з того моменту, коли
посадовій особі інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
стало відомо про факт скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.96 КУпАП.

Відповідач виніс припис 16.11.2012 р. та
визначив позивачу строк виконання
зазначених вимог до 17.05.2013 р. За
невиконання припису 30.07.2013 р. відносно
позивача складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.188-42 ч.1. 09.08.2013 р. на
позивача накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу. Таким чином
накладення адміністративного
стягнення проведено по закінченні
двомісячного строку, передбаченого
ст.38 ч.1 КУпАП, тобто від дати - 17.05.2013
року. Тому саме із цієї дати мав
розпочатися відлік двомісячного
терміну перебігу строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

Позивач та його представник надали
достатні та беззаперечні докази
невідповідності постанови вимогам
закону та правомірності дій суб'єкта
владних повноважень, які відповідачем
не спростовані.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог, оскільки під час
винесення постанови від 28.11.2012 року
мали місце порушення вимог ст.ст. 268, 280
КУпАП, не було повно з'ясовано
обставини справи та інші обставини, що
мають істотне значення по справі,
постанова не вмотивована і не
підтверджена доказами, зібраними
відповідно до вимог закону та які б
свідчили про вчинення позивачем
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП, що є
підставою для задоволення позовних
вимог про скасування даної постанови, і
тому оскаржувану постанову слід
скасувати, як неправомірну, а
провадження по справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

З метою не обмеження особи позивача у
праві доступу до правосуддя, позивачу
слід поновити строк для звернення до
суду за захистом свого порушеного
права, так як він пропущений з поважних
причин.

Керуючись ст.ст.12, 14, 18, 159, 160, 161, 163, 170, 171-2
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк
звернення до суду із адміністративним
позовом.

Визнати нечинною та скасувати
постанову №657 від 09.08.2013 року, що
винесена заступником начальника
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області
Кобилянським В.І. по справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1ст.188-42 КУпАП щодо ОСОБА_1
закрити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Калуський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний термін з моменту
отримання її копії.

Суддя