Справа № 711/7278/13-а(2а/7112/214/13)
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
711/7278/13-а(2а/7112/214/13) Головуючий у 1-й
інстанції: Скляренко В.М.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на
постанову Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Черкаської районної
державної адміністрації, Управління
праці та соціального захисту населення
Черкаської районної державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси з адміністративним позовом до
Черкаської районної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської районної державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що він рішенням
Черкаського районного суду Черкаської
області від 06.06.2012 року визнаний
батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вказані діти
в період часу з ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня смерті
їх матері) по 21.08.2012 року (дня набрання
законної сили рішенням про визнання
позивача батьком дітей) мали статус
дітей-сиріт та мали право на повне
державне забезпечення, однак
відповідачами таке забезпечення дітям
виплачено не було.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 грудня 2013 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до 07.01.2012 року проживали зі своєю
матірю ОСОБА_5, яка мала статус
матері-одиначки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати дітей ОСОБА_5 померла.

Розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації від 13.01.2012
року № 7 та № 8 малолітнім ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 надано статус дітей-сиріт.

Після смерті матері діти залишилися
проживати разом з бабою ОСОБА_7

07.08.2012 року розпорядженням Черкаської
районної державної адміністрації № 185
ОСОБА_3 був визнаний таким, що втратив
статус дитини-сироти, в зв'язку з
визнанням позивача його батьком.

Вважаючи, що зазначені вище діти мали
право на повне державне забезпечення,
яке відповідачами їм виплачено не було,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є неправомірними та
необгрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Конституції
України утримання та виховання
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування,
покладається на державу.

Судом першої інстанції було
встановлено, що після смерті матері
неповнолітній ОСОБА_3 проживав разом зі
своєю бабусею ОСОБА_7

Розпорядженням Черкаської районної
адміністрації від 13.01.2012 року № 8 ОСОБА_3
надано статус дитини-сироти.

Рішенням Черкаського районного суду
від 06.06.2012 року позивача було визнано
батьком ОСОБА_3

Згідно розпорядження № 186 від 07.08.2012
року останній втратив статус
дитини-сироти з 07.08.2012 року.

За час перебування неповнолітнього
ОСОБА_3 в статусі дитини-сироти до
Управління праці та соціального
захисту населення Черкаської районної
адміністрації заяв про призначення
йому державної допомоги не надходило.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога на дітей, над якими
встановлено опіку чи піклування,
призначається особам, визначеним в
установленому порядку опікунами чи
піклувальниками дітей, які набули
статусу дитини-сироти, дитини,
позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до п. 25 Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1751 від
27.12.2001 року, відповідно до статті 16
Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога на
дітей, над якими встановлено опіку чи
піклування, призначається особам,
визначеним в установленому порядку
опікунами чи піклувальниками дітей,
які внаслідок смерті батьків,
позбавлення їх батьківських прав,
хвороби батьків чи з інших причин
залишилися без батьківського
піклування та відповідно до
законодавства набули статусу
дитини-сироти, дитини, позбавленої
батьківського піклування.

Відповідно до п. 27 цього Порядку для
одержання допомоги на дітей, над якими
встановлено опіку чи піклування, до
управління праці та соціального
захисту населення подаються такі
документи: заява опікуна чи
піклувальника про призначення
допомоги, що складається за формою,
затвердженою Мінпраці; копія рішення
про встановлення опіки чи піклування;
копія свідоцтва про народження дитини;
довідка з місця проживання заявника
про склад сім'ї; довідка про місячні
розміри і пенсії, що одержує на дитину
опікун чи піклувальник.

Відповідно до п. 29 вказаного Порядку
допомога на дітей, над якими
встановлено опіку чи піклування,
призначається з місця, в якому була
подана заява з усіма необхідними
документами.

Судом першої інстанції було
встановлено, що опіка над
неповнолітнім ОСОБА_3 не
встановлювалася. Заяви до Управління
праці та соціального захисту населення
Черкаської районної адміністрації про
призначення державної допомоги
дитині-сироті не подавалися.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що наявність самого
статусу дитини-сироти не є достатнім
для одержання державної допомоги
дитини-сироти, оскільки для отримання
такої допомоги необхідно подати до
відповідного Управління праці та
соціального захисту населення заяву та
пакет відповідних документів до неї.

Оскільки судом першої інстанції було
встановлено, що позивач до Управління
праці та соціального захисту населення
Черкаської районної адміністрації із
такою заявою не звертався та не
отримував відмови у призначенні
вказаного виду соціальних виплат,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що підстав для визнання протиправною
бездіяльності відповідача -
Управління праці та соціального
захисту населення Черкаської районної
адміністрації та зобов'язання його
нарахувати та виплатити державну
допомогу ОСОБА_3 за період з 13.01.2012 року
по 07.08.2012 року суд немає.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що
за змістом ст. 8 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» державою здійснюється
повне забезпечення дітей-сиріт.

За правилами ст. 35 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної з захистом прав
дитини, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
року № 866, після надання дитині статусу
дитини-сироти відносно такої дитини
органи опіки та піклування мають вжити
вичерпних заходів до влаштування її в
сім'ю громадян України (усиновлення,
опіка, піклування, прийомна сім'я,
дитячий будинок сімейного типу).

Виходячи з системного аналізу вказаних
вище нормативно-правових актів,
колегія суддів зазначає, що спірне
забезпечення дітей-сиріт здійснюється
шляхом фінансування закладів та
установ, де проживають та навчаються
такі діти.

Відповідно до матеріалів справи,
зокрема, за змістом листа
Уповноваженого президента України з
прав дитини № 32-04/239б від 25.07.2013 року
службою у справах дітей рішення про
тимчасове влаштування дітей до родини,
влаштування дітей під опіку родичів
або інших форм сімейного виховання
органом опіки та піклування не
вирішувалося.

За таке порушення норм законодавства
України та прав дітей-сиріт винні особи
були притягнуті до відповідальності
(а.с. 27).

Однак, зазначені вище обставини не
можуть бути підставою для виплати
коштів готівкою, тобто іншим шляхом,
ніж передбачено чинним законодавством
України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням вказаного, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для визнання бездіяльності
протиправною та задоволення вимог
позивача.

При цьому колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції про те, що даний позов було
подано позивачем з порушенням строку
на звернення до суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегією суддів встановлено, що листом
Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області №
Б-57/04-06-24 від 12.06.2013 року позивачу було
надано відповідь на його письмове
звернення по суті спору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з
часу отримання такої відповіді позивач
дізнався про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Однак, вказана обставина не впливає на
правильність рішення суду першої
інстанції по суті та в розумінні ч. 2 ст.
200 КАС України не може бути підставою
для його скасування.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 17 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.