Справа № 826/20741/13-а
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клименчук Н.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рітейл Сістемз»
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
М/п «Аеропорт «Київ» (Жуляни)»
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рітейл
Сістемз» (далі - позивач або ТОВ «Рітейл
Сістемз») з позовною заявою до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
М/п «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товару.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.12.2013 відкрито
провадження у справі.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що
подані для митного контролю документи
містили об'єктивні та достовірні дані,
що піддавались обчисленню та
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору. Не зважаючи на
виконання позивачем вимог відповідача
щодо надання документів на
обґрунтування митної вартості товару в
повному обсязі, відповідач виніс
необґрунтоване рішення щодо
коригування митної вартості товару №
100280000/2013/000000/3 від 21.12.2013. Не заявляючи
вимогу щодо надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
не провівши консультацій з декларантом
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
товарів, відповідач неправомірно
застосував резервний метод оцінки
митної вартості товарів без
послідовного застосування попередніх
п'яти та без обґрунтування
неможливості їх застосування.
Представник відповідача через
канцелярію суду подав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
безпідставними. Відповідач скоригував
заявлену митну вартість товарів, діючи
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений законодавством
України. Вимоги митного органу щодо
надання декларантом додаткових
документів, оскільки надані позивачем
на обґрунтування митної вартості
товару первісні документи містили
неповні дані та розбіжності, не
виконано. У зв'язку з відсутністю
необхідної інформації для
застосування попередніх методів
визначення митної вартості товарів,
органом доходів і зборів застосовано
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 06.02.2013, не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи попереджений
відповідно до вимог статей 33, 35 Кодексу
адміністративного судочинства
Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неявку в судове засідання
представника відповідача, відсутність
потреби заслухати свідків чи
експертів, суд вирішив розглянути
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно
дослідивши докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
Між Компанією «FENICIA S.P.A.» (Італія)
(Франчайзер за угодою) та ТОВ «Рітел
Сістемз» (Франчайзі за угодою) укладено
угоду про франчайзинг від 22.12.2011 (далі -
Згідно із підпунктом 1.1 пункту 1 угоди
Франчайзер надав Франчайзі невиключне
право впровадити «Формулу Comicissima»
виключно відносно «чоловічого одягу»
шляхом відкриття в місті Києві одного
магазину та невиключне право
експлуатувати та використовувати
виробничу та інтелектуальну власність
відносно торгівельної марки, виключно
для класів товарів, вказаних у додатку
А до даної угоди, торгівельних назв,
вивісок, схем, формату (щодо розкладки,
меблів та обладнання), а також ноу-хау,
підтримку технічно-комерційних
пропозицій, що представлені
Франчайзером, з метою продажу товару
виключно в магазині.
Підпунктом 7.5 пункту 7 угоди
встановлено, ціна товарів, яку
Франчайзер виставляє Франчайзі,
відповідатиме ціні з прайс-листа час
від часу переглянутої Франчайзером, як
обумовлено (електронною поштою чи/або
факсом). Додаток 7.5 даної угоди містить
прайс-лист, актуальний на дату даної
угоди. Загальна вартість угоди
відповідатиме сумі виплат за товари, що
вказані у специфікаціях (додаток В), які
є невід'ємною частиною даної угоди.
Відповідно до підпункту 7.6 пункту 7
угоди оплата першого замовлення
«початкового асортименту» товарів так
само, як і наступних замовлень,
проводитиметься за допомогою
електронного переказу одноразово (як
обов'язкова до виконання умова) з
відповідним замовленням (що означає
«за передоплатою»). Оплата
здійснюється в Євро.
Підпунктом 7.7 пункту 7 угоди визначено,
що обов'язкове перше замовлення,
«початковий асортимент» сформований
відповідно до специфікації, що
додається як додаток В до угоди і є
невід'ємною частиною даної угоди.
Наступні замовлення після першого
повинні бути на мінімальну суму 5 000
(п'ять тисяч) Євро кожне. На кожне нове
замовлення, наступне за першим,
формується окрема специфікація за
формою додатка В, в якому вказаний
асортимент замовлених товарів,
кількість, відповідні ціни, умови
поставки, умови транспортування.
Згідно з підпунктом 7.12 пункту 7 угоди,
поставка здійснюється на умовах EXW IT
2010», перевізником, або із іншого пункту
Італії за вказівкою Франчайзера до
відповідної дати та часу.
Судом встановлено, що на підставі угоди
про франчайзинг від 04.10.2013, відповідно
до інвойсу-рахунку від 26.11.2013 ТОВ «Рітел
Сістемз» здійснило імпорт товарів
(відправник FENICIA S.P.A. Італія) на загальну
суму 56 897,10 Євро.
На виконання вимог чинного
законодавства декларантом ТОВ «Рітел
Сістемз» подано 21.12.2013 року для митного
контролю митну декларацію
№100280000/2013/287342 із застосуванням
основного методу визначення митної
вартості товару - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) з
додаванням транспортних витрат.
Крім того, для підтвердження митної
вартості товарів позивачем, як вказано
в позові, надано наступні документи:
угода про франчайзинг від 04.10.2013 та
додатки до неї (в тому числі
прайс-листи), CMR 100280000/2013/917061, експортна
декларація, платіжне доручення (100 %
оплата) від 25.11.2013, інвойс-рахунок від
26.11.2013, сертифікат походження.
У запереченнях представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
зазначено, що під час проведення
правильності визначення митної
вартості вказаних товарів за митною
декларацією від 21.12.2013 року №
100280000/2013/287342 встановлено, що
декларантом для митного оформлення
надано документи що не містять повних
відомостей відповідно до обраного
методу визначення митної вартості на
підтвердження числових значень
складової митної вартості та містять
Внаслідок чого, у відповідача виникли
сумніви щодо можливого заниження
позивачем заявленої митної вартості
товарів порівняно з рівнем цін на
подібні товари, митне оформлення яких
У зв'язку із зазначеним вище,
відповідачем було запропоновано
позивачу надати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни-відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
На виконання умов контракту та на
вимогу митного органу надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів, декларантом
ТОВ «НЛ-Імпорт» 30.06.2013 року, як
вбачається із заперечення відповідача
на позовну заяву, не надано.
Митна вартість товарів задекларована
за основним методом визначення митної
вартості товару, тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
розмірі 56 897,10 Євро (621 545,80 грн.) з
додаванням транспортних витрат.
Однак, за результатами розгляду
поданих декларантом документів
Київською регіональною митницею було
прийняте рішення про коригування
митної вартості товарів № 100280000/2013/000000/3
від 21.12.2013, яким було скориговано митну
вартість товару з 56 897,10 Євро до 103 111,35
Позивач не погодився з рішенням органу
доходів і зборів про коригування
митної вартості товарів, посилаючись
на завищення митної вартості товару, та
звернувся до суду в позовному порядку
за захистом порушених прав.
Вирішуючи спір по суті суд виходив із
Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51
Кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 цього Кодексу.
Статтею 57 глави 9 Митного Кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних
б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);
Згідно ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 Митного кодексу
України визначено, що кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 Митного
Як визначено в ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень ч. 10 цієї статті.
Водночас, як визначено у ч. 5 ст. 58
Митного кодексу України, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу
України встановлений перелік
документів, які підтверджують митну
1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
Згідно із частинами 3, 4 статті 53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
4) виписку з бухгалтерської
5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
На виконання частини 2 статті 53 Митного
кодексу України, як встановлено судом,
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів декларантом були
надані наступні основні документи, а
саме: угода про франчайзинг від 04.10.2013
та додатки до неї (в тому числі
прайс-листи), CMR 100280000/2013/917061, експортна
декларація, платіжне доручення (100 %
оплата) від 25.11.2013, інвойс-рахунок від
26.11.2013, сертифікат походження, копії
яких наявні у справі, що чітко
ідентифікують оцінюваний товар
(найменування, кількість, ціна,
загальна вартість), не містять
розбіжностей та містять дані, що
піддаються обчисленню, і підтверджують
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, - 56 897,10
Слід зазначити, що вартість витрат на
доставку оцінюваного товару
підтверджується наданими до митного
оформлення договором декларанта з ТОВ
«РУССЛАВ» № 022-ТД від 27.11.2013 щодо
транспортного експедирування,
довідкою ТОВ «РУССЛАВ» про транспортні
витрати від 17.12.2013 № 17/12/13 щодо
перевезення вантажу для ТОВ «Рітейл
Сістемз» автомобілем, державний № 860-84
ТС за маршрутом Milano (Italy) - Київ (Україна)
згідно CMR № Б/н від 05.12.2013; вартість
перевезення від Milano (Italy) до пункту
перетину кордону Шегині (Україна)
становить 8 000,00 грн., п/п Шегині - м. Київ,
- 6 300,00 грн. При цьому в суму перевезення
по Україні входять послуги експедитора
по території України.
Під час розгляду справи відповідачем
не спростовано дійсність поданих до
митного оформлення основних
документів, достовірність і
об'єктивність зазначених відомостей.
Також відповідач не спростував
контрактну ціну оцінюваних товарів,
об'єктивну можливість і спроможність
перевірити згідно з частинами 1, 2
статті 54 Митного кодексу України
вартість операції на підставі наданих
позивачем документів, а відповідно й
рівень митної вартості товарів за
ціною договору за правилами,
визначеними у ст. 58 Митного кодексу
Крім того, відповідачем не доведено
суду наявність розбіжностей у поданих
позивачем документах, ймовірність
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.
Наведений відповідачем у графі 33
рішення про коригування митної
вартості товарів від 21.12.2013 року опис
причин його прийняття лише констатує
зміст нормативних положень, але не
містить конкретних фактичних даних,
які б свідчили про відсутність певної
інформації чи наявність певних
розбіжностей у основних документах.

Слід зауважити, що заперечення
відповідача є формальними, так як не
впливають на кількісні і вартісні
показники оцінюваного товару, та
спростовуються наведеними позивачем
доводами.

Звідси, заперечення відповідача про
неможливість підтвердження митної
вартості товарів є безпідставними і
повністю спростовуються наданими до
митного оформлення документами та
поясненнями позивача.

Таким чином, інших доказів того, що
подані декларантом до митного
оформлення документи містили
розбіжності, які впливають на
кількісні та вартісні показники
оцінюваного товару, відповідачем не
виявлено, а судом таких не вбачається.

В даномув випадку відсутність не
поданих декларантом окремих
додаткових документів не впливає на
правильність визначення позивачем
митної вартості товарів за першим
методом, що підтверджується наданими
до органу доходів і зборів для митного
оформлення основними документами.
Неподання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товарів за першим методом, не
є достатнім для надання висновку про
наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості. Зазначений
висновок зроблено Верховним Судом
України в постанові від 11.09.2012 року (№
26347525 згідно Єдиного державного реєстру
судових рішень), який в силу ч. 2 ст. 161 та
ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковим для
врахування при вирішенні даної справи.

Крім того, відповідач не надав суду
докази щодо обов'язкової згідно ч. 1 ст.
55 Митного кодексу наявності
передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України випадків, за яких Київська
регіональна митниця могла відмовити
позивачу в митному оформленні товару
за заявленою ним митною вартістю та
прийняти рішення про коригування
митної вартості товарів. Так,
відповідач не надав суду доказів та
аргументованих пояснень з приводу
того, що позивачем заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів; не довів суду
невідповідність обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товарів; не посилався та не підтвердив
суду надходження офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Слід зазначити, що визначення
відповідачем вартості оцінюваного
товару порівняно з вартістю подібних
(аналогічних) товарів, яка є вищою за
контрактну ціну оцінюваних товарів, то
сама по собі різниця між вартістю
подібних (аналогічних) товарів не
свідчить про наявність порушень з боку
декларанта і не призводить до
автоматичного збільшення митної
вартості товарів, оскільки
законодавство таких підстав прямо не
встановлює, тому не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару.
Також, відповідач в рішенні про
коригування митної вартості товарів не
зазначив та не надав суду доказів на
підставі яких ним здійснювався
розрахунок коригування митної
вартості товарів із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості товару.

Інших обставин, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено.
Крім того, обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару, судом не
встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем
подано відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 Митного кодексу України.
Натомість коригування відповідачем
митної вартості товарів із
застосуванням резервного методу
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України та всупереч нормам,
встановленим статтею 58 цього Кодексу.

Згідно із позицією Верховного Суду
України (постанова від 11.09.2012 у справі №
21-262а12) ненадання ж декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Як вже зазначалося вище, відповідачем
не доведена неможливість визначення
митної вартості товару за основним
методом.

На думку суду, у відповідача були
наявності всі документи для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються. Розбіжності,
на які посилається митний орган, не
беруться судом до уваги, оскільки
митним органом не здійснений повний та
всебічний аналіз поданих позивачем
документів. Інших переконливих
аргументів, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено, а
інших обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару судом не
встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку про
протиправність рішення про
коригування митної вартості товарів
від 21.12.2013 року №100280000/2013/000000/3.

Судом також встановлено, що прийняття
відповідачем неправомірного рішення
призвело до надмірної сплати позивачем
при митному оформленні товару ввізного
мита у розмірі 56 841,35 грн. та податку на
додану вартість у розмірі 111 109,25 грн., що
в сумі складає 167 950,60 грн.

Суд також звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 27 Митного кодексу
України, якщо задоволення скарги на
рішення, дії або бездіяльність митних
органів або їх посадових осіб пов'язане
з виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Згідно підпункту «в» п. 1 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007 № 611/147, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№ 1095/14362 дія цього Порядку не
поширюється на виконання судових
рішень про повернення помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів.

Враховуючи неправомірність рішення
відповідача про коригування митної
вартості товару, та зважаючи на
обґрунтованість і документальне
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товарів, вказані
надміру сплачені позивачем при митному
оформленні товару кошти підлягають
поверненню на користь ТОВ «Рітейл
Сістемз» з Державного бюджету через
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, оскільки вимога позивача про
повернення коштів є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 9, 11, 69, 70, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позовні вимоги ТОВ «Рітейл Сістемз»
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України М/п «Аеропорт «Київ» (Жуляни)»
про коригування митної вартості
товарів від 21.12.2013 року № 100280000/2013/000000/3,
код митного поста: 10028 00 00.

Стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рітейл Сістемз»
суму надмірно сплаченого ввізного мита
у розмірі 56 841,35 грн. та податку на
додану вартість у розмірі 111 109,25 грн., що
в сумі складає: 167 950 (сто шістдесят сім
тисяч дев'ятсот п'ятдесят грн. 60 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рітейл Сістемз»
судовий збір у розмірі 3 359,02 грн. (три
тисячі триста п'ятдесят дев'ять грн. 02
коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Н.М. Клименчук