Справа № 826/10832/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіг» до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ТОВ «Свіг» звернулося в
Окружний адміністративний суд
м. Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № 000731/22-02 від
29.12.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2013 року позов задоволено.
Рішення суду вмотивовано тим, що
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів, що
фінансово-господарські операції між
ТОВ «Свіг» та його контрагентом не були
спрямовані на настання реальних
наслідків фінансово-господарської
діяльності; доказів того, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 29.12.2012 року
прийнято обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин справи, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі. На
думку апелянта, постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань правомірності
дотримання податкового законодавства
при взаємовідносинах з ТОВ
«Будасістентс» за період з 01.08.2012 року
по 31.08.2012 року. За наслідками перевірки
було складено акт від 13.12.2012 року
№8855/22-2/24266889. (т.1 а.с.8-17)

В висновках акта перевірки зазначено,
що перевіркою ТОВ «Свіг», яке мало
правові взаємовідносини з ТОВ
«Будасістентс» за період з 01.08.12 по
31.08.12р. встановлені порушення: п. 198.3, п.
198.6. ст. 198, п.201.4, п.201.7, п.201.8, п.201.10 ст. 201
Податкового Кодексу України, занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету в загальній сумі 168895
грн., а саме за серпень 2012 року в сумі
168895 грн.

Податковий орган дійшов до висновку
про те, що господарські операції між
ТОВ «Свіг» та ТОВ «Будасістентс»
відсутні, а позивачем завищено
податковий кредит в сумі 168895 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення від 29.12.2012 року
№000731/22-02, яким згідно з п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України, визначено
суму податкового зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
211119,00грн., з якої основний платіж
168895,00грн. та штрафна санкція 42224,00грн.
(т.1 а.с.18).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність даного податкового
повідомлення - рішення, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1статті 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до положень п.198.6. ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Статтею 1 Закону «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинним документом є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ст.9 даного Закону України «Про
бухгалтерський обік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між позивачем
(Замовник) та ТОВ «Будасістентс»
(Виконавець) 15.07.2012 року укладено
договір № С-631, за умовами якого
Замовник замовляє Виконавцю виконання
робіт, здійснює координацію його
діяльності та здійснює з ним
розрахунок за виконані роботи, а
Виконавець в свою чергу здійснює
виконання робіт відповідно даного
договору та додаткових угод до нього.
(т.1 а.с.27-30). До договору сторонами
підписані додатки, в яких зазначені
переліки послуг. (т.1 а.с.31-35).

Відповідно, на підтвердження виконання
замовлених послу/робіт сторонами
підписані акти виконаних робіт від
31.08.12 р. (т.1 а.с.36-40).

Підприємством контрагентом - ТОВ
«Будасістентс» була виписана
податкова накладна №157 від 31.08.2012 року
по договору про виконання робіт № С-631
від 15.07.12р. (т.1 а.с.41). Також
представником позивача надано
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних, в якому в розділі отриманих
податкових накладних зазначена
податкова накладна, яка виписана
позивачу спірним контрагентом ТОВ
«Будасістентс» (т.1 а.с.85). Розрахунок
між названими суб'єктами
господарювання за послуги проводився у
безготівковій формі. За вищевказаним
договорам позивачем на розрахунковий
рахунок ТОВ «Будасістентс» здійснена
повна оплата послуг, що
підтверджується платіжним дорученням
№389 від 31.08.2012 року, №540 від 27.11.2012 року
(т.1 а.с.42, т.2 а.с.37).

Крім того, на підтвердження наявності
достатньої кількості працівників для
виконання замовлень в матеріалах
справи наявна звітність форми №Д4 за
серпень 2012 року, з якої вбачається, що
на ТОВ «Свіг» середньооблікова
кількість штатних працівників за
звітний період складає 17 осіб (т.1
а.с.91-93).

До того ж, як вірно встановлено судом
першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи, придбані
товари/послуги у ТОВ "Будасістентс"
позивачем реалізовано, на
підтвердження чого позивач надав суду
договори: договір №П-638 від 17.08.2011 року з
додатками з ТОВ «Київтекстиль» (т.1
а.с.95-100), відповідно на підтвердження
виконання робіт надані підписані
сторонами акти виконаних робіт (т.1
а.с.101-104); договір №П-647 від 09.04.2012 року з
додатками з ТОВ «Готельний комплекс
«Русь» (т.1 а.с.105-115), відповідно надані
підписані сторонами акти виконаних
робіт (т.1 а.с.116-122); договір №П-640 від
07.10.2011 року з додатками з ТОВ «Бізнес
фінанси груп» (т.1 а.с.123-129), відповідно
надані підписані сторонами акти
виконаних робіт (т.1 а.с.130-131); договір
№П-650 від 18.04.2012 року з додатками з ТОВ
«Провідна видавнича група» (т.1 а.с.132-144),
відповідно надані підписані сторонами
акти виконаних робіт (т.1 а.с.145); договір
№П-653 від 04.07.2012 року з додатками з ТОВ
«Бі Мобаіл» (т.1 а.с.146), відповідно
надано підписаний сторонами акт
виконаних робіт (т.1 а.с.149).

Також, на підтвердження виконання цих
договорів та отримання коштів від
замовників позивачем надано до
матеріалів справи банківські виписки
по особовому рахунку ТОВ «Свіг» (т.1
а.с.152-199).

На думку колегії суду, суд першої
інстанції обґрунтовано прийняв до
уваги зазначені вище первинні
документи, якими підтверджується
реальне здійснення господарської
діяльності за договорами укладеними
між позивачем та його контрагентами,
оскільки останні відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та відповідно до ст. 9
зазначеного закону є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, були внесені до нього,
вважаються достовірними і можуть бути
використані у спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коди вона знала або могла
знати про те. що такі відомості є
недостовірними.

На момент укладання договорів
контрагент позивача у відповідності до
вимог чинного законодавства був
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та доказів на
підтвердження того, що контрагент
позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, відповідачем до суду не
надано.

Також, як вбачається з наявних
матеріалів справи, та не було
допустимими доказами спростовано
відповідачем, під час здійснення
правовідносин позивача із ТОВ
«Будасістентс» зазначений контрагент
був у відповідності до вимог чинного
законодавства зареєстрований
платником податку на додану вартість,
установчі документи такого
контрагента не були визнані в судовому
порядку недійсними, відсутній вирок
суду щодо посадових осіб зазначеного
контрагента.

В Рішеннях Європейського суду з прав
людини у справах «Інтерсплав проти
України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес»
АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03)
і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії»
(2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати. Якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкту, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (рішення Європейського Суду з
прав людини від 09.01.2007 у справі
"Інтерсплав проти України").

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що господарські операції позивача з
контрагентом ТОВ «Будасістентс»
здійснювалися в межах господарської
діяльності позивача, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17
лютого 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.