Справа № 2-а-2809/11/0211
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2809/11/0211
Головуючий у 1-й інстанції: Сушко О.О.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Матохнюк Д.Б.

судді: Біла Л.М. Гонтарук В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ладижинської
міської ради на постанову
Ладиженського міського суду
Вінницької області від 20 травня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Ладижинської міської ради про виплату
щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити недоплачену
разову щорічну грошову допомогу як
учаснику війни.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, прийнявши нову
постанову про відмову у задоволенні
позову позивачу.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами
справи, вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того,
позивач є учасником бойових дій і йому
відповідно до вимог Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня повинна виплачуватися грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
проте вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" від 22.10.1993 року
№ 3551-ХІІ в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
учасникам бойових дій щорічна разова
грошова допомога до 5 травня
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач являється учасником бойових
дій, що підтверджується посвідченням
наявним в матеріалах справи, а тому він
має право на отримання щорічної
допомоги до 5 травня в розмірах
встановлених ч.5 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (Закон № 3551-XII).

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 даного
Закону вказану виплату здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" внесено зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладено на Кабінет
Міністрів України у межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року
застосуванню до спірних правовідносин
підлягали положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ч. 5 ст. 12 цього Закону.

А тому, до спірних правовідносин не
підлягає застосуванню Постанова
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року № 341 "Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"та "Про жертви
нацистських переслідувань", якою
визначений розмір виплат разової
грошової допомоги до 5 травня, оскільки
виходячи із загальних принципів
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
разової грошової допомоги, слід
керуватися Законом (Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.04.2011 року № 341).

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних
виплат, що є єдиним джерелом існування
не можуть бути нижче від прожиткового
мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р.
№966-14 для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком
застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Однак, колегія суддів не може повністю
погодитись із висновками суду першої
інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із вищезазначеної
статті Закону, вказаний вид допомоги
виплачується до 5 травня і чинним
законодавством не передбачено її
виплату раніше вказаної дати.

В прохальній частині позовної заяви
ОСОБА_2 просить суд зобов'язати
відповідача здійснити доплату
щорічної допомоги до 5 травня за період
з 2007 року по день звернення до суду, а
із штампа вхідної кореспонденції на
ній видно, що позивач звернувся до суду
04.05.2011 року.

Також в матеріалах справи наявна заява
позивача до відповідача про надання
інформації щодо здійснення йому
вищезазначеної допомоги за 2007-2011 роки.
Дана заява датована 23.03.2011 року, тобто
подана до 05 травня 2011 року.

У відповідь на заяву ОСОБА_2
відповідачем надано довідку від 12 від
23.03.2011 року про розмір виплаченої йому
щорічної допомоги на оздоровлення
тільки за 2007-2010 роки.

Рішення по даній справі винесено 20.05.2011
року. Однак, задовольняючи позов в
частині зобов'язання відповідача
здійснити позивачу виплату щорічної
допомоги до 5 травня за 2011 рік, суд
першої інстанції не з'ясував, чи
вплачувалась взагалі така допомога
позивачу у 2011 році, а якщо
виплачувалася то в яких розмірах, а
тому колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції зроблено передчасний
висновок про порушення відповідачем
права позивача на отримання щорічної
допомоги до 5 травня в розмірі,
передбаченому ст.12 Закон України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ладижинської міської ради
задовольнити повністю.

Постанову Ладиженського міського суду
Вінницької області від 20 травня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Ладижинської міської ради про виплату
щорічної допомоги на оздоровлення, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Ладижинської
міської ради про виплату щорічної
допомоги на оздоровлення, відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.