Справа № 2а-27306/10/0570
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Київ К/9991/16995/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Гаманка О.І., Малиніна В.В. (доповідач),
Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ВАТ
"Донецькобленерго" на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року по справі за позовом ВАТ
"Донецькобленерго" до Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ВАТ
«Донецькобленерго» (далі - позивач)
звернулось з адміністративним позовом
до Виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, в якому просило
суд визнати протиправними та скасувати
рішення відповідача № 2217 від 30.08.2010
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.12.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року, у задоволені позову
відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх скасувати та направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами відповідно до
Рішення №2217 про застосування та
зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відображення у
звіті (Ф5-ФСС з ТВП) сум фінансових
(штрафних) санкцій, неправомірних
витрат, донарахованих сум внесків та
пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 30.08.2010 року,
на підставі п.п.9 п.2 ст.28 та ст.30 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18.01.2001 року
№2240-ІІІ, зі змінами та доповненнями, та
керуючись п.п.6 п.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
визначив суму платежу та вирішив
зарахувати до бюджету Фонду у вигляді
фінансових і штрафних санкцій по ВАТ
«Донецькобленерго» «Краматорські
електричні мережі» платежі та
фінансової санкції в загальному
розмірі 5102,40 грн., зобов'язав в
десятиденний термін від дня отримання
рішення сплатити заборгованість.

Під час перевірки встановлено, що
сума заниженого фонду оплати праці
склала 4 500 грн., через що, на суму
заниженого фонду оплати праці
донараховані страхові внески в розмірі
1,4 % на суму 63 грн. та доутримані
страхові внески в розмірі 1% в сумі 45
грн.

Крім того, встановлено порушення
порядку витрачання страхових коштів на
загальну суму 329,6 грн., які Позивач у
адміністративному порядку та у
позовній заяві не оскаржує, хоча
просить скасувати повністю рішення
виконавчої дирекції № 2217 від 30.08.2010 р.
Відповідно до ч. 1ст. 30 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-ІІІ за неповну сплату
страхових внесків на страхувальника
накладається штраф у розмірі
прихованої (зниженої) суми заробітної
плати., що є порушенням зазначеної ст. 23
Закону України №2240.

Згідно із Законами України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням» від
18.01.2001 року та «Про розмір внесків на
деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування»
від 11.01.2001 року страхові внески
нараховуються на суму фактичних витрат
на виплату основної та додаткової
заробітної плати, інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, у тому числі
в натуральній формі, що визначаються за
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці» від 24.03.1995
року та підлягають обкладенню податком
з доходів фізичних осіб.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР,
визначено, що основна заробітна плата
це винагорода за виконану роботу
відповідально до встановлених норм
праці (Норми часу, виробітку,
обслуговування, посадові обов'язки).
Вона встановлюється у вигляді тарифних
та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це
винагорода за працю понад встановлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Щодо
інших заохочень та компенсацій, до них
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Пунктом 1 ст.1 Закону України «Про
розмір внесків на деякі види
загальнообовязкового державного
соціального страхування» від 11.01.2001 р.
№ 2213-ІІІ визначено, що внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування нараховуються
на фактичні витрати на оплату праці
найманих працівників, що включають
витрати основної та додаткової
заробітної плати, інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, у тому числі
у натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці» від 24.03.1995
року № 108/95-ВР, та підлягають
оподаткуванню з доходів громадян.

Крім того, згідно п.п.2.3.4. п.2.3.
розділу 2 Інструкції зі статистики
заробітної плати (затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 року №5), яка
розроблена відповідно до Законів
України «Про державну статистику» та
«;Про оплату праці» відшкодування
витрат на проживання відноситься до
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат і відповідно
входять до складу фонду оплати праці.

Згідно ст.4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 року дані виплати входять до
складу загального оподаткованого
доходу.

Страхувальник несе обов'язок щодо
нарахування страхових внесків на інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати відповідно до п.п.2 п.2 ст.27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року.

Оплата витрат на проживання не є
фактичними витратами основної,
додаткової заробітної плати та іншими
заохочувальними і компенсаційними
виплатами. Таким чином, оплата витрат
на проживання даних осіб не відповідає
вимогам ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР і не
входить до складової заробітної плати
зазначеної статті.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що дії позивача по
наданню Фонду заявки та звіту на
відшкодування страхових коштів, що не
враховували суму нарахованих
страхових внесків за поточний місяць,
призвели до надмірного перерахування
Фондом страхових коштів, та як
слідство, до несвоєчасній сплаті

З огляду на викладене, висновки
суду є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків суду та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ВАТ
"Донецькобленерго", - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року по справі за позовом ВАТ
"Донецькобленерго" до Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправними дій, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.І.Гаманко

О.Ф.Ситников