Справа № 207/3131/13-а
Суддя: Савченко В. О.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/3131/13-а
№ 2-а/207/11/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Суддя Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області :

САВЧЕНКО В.О.,

при секретарі :
ГОРБ С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Баглійської районної у місті
Дніпродзержинськ ради про
встановлення, перерахунок та
стягнення заборгованості з виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за
втрату здоров'я по інвалідності,
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду із зазначеним
адміністративним позовом про
встановлення, перерахунок та
стягнення заборгованості з виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за
втрату здоров'я по інвалідності,
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Свої вимоги мотивував тим, що він є
інвалідом 2-ї групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, в результаті чого
йому надано статус громадянина,
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1.
Згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» він повинен щорічно
отримувати допомогу на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, розмір яких визначається на
момент виплати допомоги.

Однак, відповідач, протягом 1999-2002
років, допомогу зовсім не виплачував,
посилаючись на те, що позивач, за
допомогою не звертався, не зважаючи на
те, що законом не передбачене таке
звернення. Протягом 2003-2005 року,
всупереч вимогам Закону Управління
виплачувало щорічно лише 21 грн. 50 коп.,
а протягом 2006-2007 року - виплатило лише 90
грн. та 2008-2013 роки - лише по 120 гривень,
що значно менше, ніж в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

20 червня 2013 року позивач звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Баглійської районної ради
міста Дніпродзержинська з заявою про
здійснення перерахунку та виплати
заборгованості з виплат щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
за втрату здоров'я по інвалідності,
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ
ради відмовило у задоволенні його
вимог, пояснивши, що вони сплачують
допомогу не від мінімальної
заробітної плати, а тільки 120 гривень.

За роки у Державі відбулася офіційна
індексація внаслідок інфляції, а саме
за 2007 рік - у розмірі 116, 6 %, за 2008 рік -
122,3 %, за 2009 рік - 112,3 %. Це є нанесена
позивачу матеріальна шкода.

Крім того, така несправедливість по
відношенню до нього викликає постійну
нервову напругу, що впливає на
погіршення стану здоров'я і є загрозою
його життю, тому вимушений оцінювати
моральну шкоду, яка йому нанесена, у
тому ж розмірі, що матеріальна шкода.
Оцінюючи моральну шкоду, враховує
системне порушення та нехтування і
невиконання відповідачами Законів
України, Конституції України. Моральну
шкоду оцінює в розмірі 46 784, 09 гривень.

Представник відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ
ради в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала у повному обсязі та
просила відмовити у задоволенні
позову. Надала суду письмові
заперечення, відповідно до яких
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Баглійської районної у місті
Дніпродзержинськ ради отримує
бюджетні призначення відповідно до
затверджених у законі про Державний
бюджет України на кожний рік. Кабінету
Міністрів України доручалось
здійснювати застосування цих норм,
виходячи з реальних можливостей
видаткової частини Державного бюджету
України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 5 статті 51
Бюджетного кодексу України,
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та проводять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

ОСОБА_4 була нарахована та виплачена
щорічна допомога на оздоровлення
згідно Постанов Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 12.07.2005 року № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, Кабінет Міністрів України,
виконуючи Закон України про Державний
Бюджет на відповідні роки, здійснює
видатки на реалізацію положень Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в межах асигнувань, затверджених
Верховною Радою України.

В межах статутної діяльності
відповідно до Положення про
управління праці та соціального
захисту населення, управління
здійснює призначення та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 36
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Тому
просять суд в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Управління відмовити.

Суддя за результатами розгляду справи
приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС першої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
28.09.2006 р. Дніпропетровською обласною
державною адміністрацією та є
інвалідом 2-ї групи.

Позивач, як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»№ 796 (в
редакції від 20 червня 1996 року) має право
на щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Згідно ст. 13 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», держава бере на себе
відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується
відшкодувати її за пошкодження
здоров'я або втрату працездатності
громадянами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Тобто
компенсаційні виплати - це обов'язок
держави.

Відповідно до ст. 92 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод
визначаються виключно законами
України. Відповідно до ч.3 ст. 22
Конституції при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Кабінет
Міністрів України не уповноважений,
встановлений Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зменшувати
встановлені останнім розміри доплат,
пенсій і компенсацій, зокрема допомоги
на оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67
зазначеного закону встановлено, що ці
розміри підвищуються Кабінетом
Міністрів до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати. У вказаному законі
викладено основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їхнього життя і здоров'я, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції
кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування
завданої порушенням цього права шкоди.
Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження підзаконним актом змісту та
обсягу права наданого вказаним
законом, є безпідставним.

Конституційним Судом України рішення
про визнання неконституційною
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року не приймалось.
Проте, відповідно до ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

У відповідність ст. 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, Закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зі змінами
і доповненнями від 06.06.1996 року.

Таким чином, суд приходить до висновку
стосовно протиправності дій
відповідача в частині не донарахування
та недоплати разової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_4, яка передбачена
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»і виходить з того, що згідно
п. 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 20.09.2005 року № 936
«Про порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплата громадянам щорічної допомоги
на оздоровлення проводиться
управлінням праці та соціального
захисту населення рай- (міськ)
держадміністрацій за місцем
реєстрації (проживання).

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно ст. 5 КАС України,
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України.

Згідно ст. 8 КАС України звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини й громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

При таких обставинах суд вважає, що
позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі, встановленому ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку з відмовою виплатити позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», були
порушені його права.

Враховуючи вище викладені обставини, з
огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
дійшов до висновку про необхідність
зобов'язати відповідача здійснити
доплату ОСОБА_4 щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 2008 по 2013 роки
та з 1997 по 2007 роки, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, з
урахуванням раніше виплачених сум,
стягнути з відповідача моральну шкоду.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції
України, ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст.ст. 7-11, 71, 99, 100 158, 160, 162,
КАС України, суд

П О С Т А
Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Баглійської районної у м.
Дніпродзержинськ ради про
встановлення, перерахунок та
стягнення заборгованості з виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за
втрату здоров'я по інвалідності,
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», - з а д о в о л ь н и т и
частково.

Відновити ОСОБА_4 пропущений
строк для звернення до суду.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ
ради щодо відмови в нарахуванні і
виплаті несплаченої ОСОБА_4
щорічної допомоги на оздоровлення як
інваліду ІІ групи - 4 (чотири)
мінімальних заробітних плати з 1997
року по 2007 рік та 5 (п'ять) мінімальних
заробітних плат з 2008 року по 2013 рік,
згідно абзацу 2, частини 4 статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ ради
встановити, нарахувати та виплатити
ОСОБА_4 заборгованість по виплатам
щорічної допомоги на оздоровлення як
інваліду ІІ групи у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат за період
з 2008 року по 2013 рік та у розмірі 4
(чотири) мінімальні заробітні плати за
період з 1997 року по 2007 рік, згідно
абзацу 2, частин 4, 10 статті 48,
враховуючи положення частини 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ,
починаючи з 01 січня 2001 року, розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент
виплати з урахуванням попередніх
виплат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ
ради зробити розрахунки, нарахувати
та виплатити
ОСОБА_4 індексацію внаслідок інфляції
з 01.01.1997 року по 2013 рік як інваліду ІІ
групи у межах прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідних
соціальних і демографічних груп
населення.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Баглійської
районної у місті Дніпродзержинськ
ради моральну шкоду, завдану ОСОБА_4
у розмірі недорахованої суми
щорічної допомоги на оздоровлення,
як моральну шкоду згідно статей 23, 268
частини 3 Цивільного кодексу України та
Рішень Конституційного суду України
починаючи з 01.01.1997 року на користь
ОСОБА_4 інваліда ІІ групи у розмірі
- 6 000 (шість тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Суддя

САВЧЕНКО В.О.