Справа № 2-а-1008/7997/12
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1008/7997/12
Головуючий у 1-й інстанції: Корнієнко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіСобківа
Я.М.,СуддівКлючковича В.Ю., Петрика І.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України в м.
Василькові та Васильківському районі
Київської області на постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду
України в м. Василькові та
Васильківському районі Київської
області про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до суду, в
якому просив здійснити перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 350% мінімальної пенсії
за віком, як інваліду 2 групи відповідно
до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 січня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким в задоволені позову відмовити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 183-2 КАС України,
яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження, а тому, порушення судом
першої інстанції особливості
провадження справи, а саме розгляд її
не у скороченому провадженні, не є
перешкодою для апеляційного її
розгляду в порядку письмового
провадження, в зв'язку з чим і
оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою статті 183-2 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_4 є військовим пенсіонером,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію за вислугу років, має
другу групу інвалідності, що
підтверджується посвідченням, у
зв'язку із чим має право на пільги,
встановлені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Як встановлено у п. 27 ч. 4 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
редакції, що діяла до 01.01.2006 року,
інвалідам війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії підвищуються: інвалідам
І групи - у розмірі 400 процентів
мінімальної пенсії за віком, II групи - 350
процентів мінімальної пенсії за віком,
III групи - 200 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до п.3 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 5 жовтня 2005
року № 2939-IV, який набрав чинності з
01.01.2006 року, статтю 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» викладено в
наступній редакції : «Інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам І групи
- у розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність».

Щодо розрахункової величини
мінімальної пенсії за віком, з якої
необхідно рахувати підвищення до
пенсії інвалідам війни в розмірі 350%
мінімальної пенсії за віком слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону
передбачено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений частиною
першою цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом.

Крім того, в даному випадку мінімальний
розмір пенсії за віком
використовується не для визначення
розміру будь-якої пенсії, а лише як
розрахункова величина для визначення
розміру щомісячної доплати до пенсії,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до набрання
чинності Законом № 2939-IV з 01.01.2006 року,
так як цей Закон передбачав в якості
критерію визначення розміру
щомісячної доплати до пенсії саме із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, що на думку суду не суперечить
вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колегія суддів зазначає, що Закон
України «Про поліпшення матеріального
становища учасників бойових дій та
інвалідів війни» із змінами, внесеними
Законом України від 18.11.2004 року № 2182-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 05.10.2005 року
№ 2939-VI, суперечать Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Закону України
«Про внесення змін і доповнень до ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 23.11.1995 року
№ 458/95-ВР, Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу,
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії», Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

В даному випадку мають враховуватися
засада пріоритетності законів України
над підзаконними нормативними актами,
вимоги ст. 92 Конституції України,
згідно якої виключно законами України
визначається права і свободи людини і
громадянина та основи соціального
захисту, приписи ч.3 ст. 22 Конституції
України, де зазначено, що при прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав.

Крім того, у відповідності до ст. 1
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку, чи визнання її
інвалідом.

З вищезазначеної норми вбачається, що
пенсія є періодичною виплатою,
здійснюється на постійній основі, а,
отже, її виплата не може бути обмежена
конкретною датою.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м.
Василькові та Васильківському районі
Київської області на постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2013 року
залишити без задоволення.

Постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.