Справа № 826/1160/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року 09:54
№ 826/1160/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., при
секретарі судового засідання
Непомнящій А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "РА "51 паралель" до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
Товариство з обмеженою
відповідальністю «РА» « 51 Паралель»
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 11 червня 2013 року №
та № .

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим
повідомленням-рішенням й мотивує
позовні вимоги тим, що відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження нікчемності правочинів,
укладених між ним та ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» () та ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь» (). Крім цього, на
підтвердження необґрунтованості
висновків податкового органу,
представником позивача зазначено, що
відповідачем не надано жодних доказів
того, що укладання та виконання
договору не відповідає дійсним намірам
сторін щодо набуття прав та обов'язків;
на момент здійснення спірних операцій
вищезазначений контрагент був
зареєстрований як юридична особа та
платник податку на додану вартість;
сума податку на додану вартість,
включена позивачем до складу
податкового кредиту, підтверджується
належним чином оформленими
податковими накладними, а несплата
контрагентом-продавцем податку на
додану вартість до бюджету не впливає
на формування податкового кредиту
покупцем, якщо він має всі
документальні підтвердження розміру
зазначеного податкового кредиту.

Представник відповідача у судовому
засіданні 13 березня 2014 року
адміністративний позов не визнав, з
посиланням на безпідставність
позовних вимог просив суд відмовити у
їх задоволенні. Доводи відповідача,
викладені в письмових запереченнях
проти позову, співпадають з висновками
акта від 24 травня 2013 року № 1698/22-621-35362710.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

На підставі наказу від 16 травня 2013 року
№ 1007 та направлення на проведення
перевірки від 17 травня 2013 року № 1071,
згідно з підпунктом 78.1.1. пункту 78.1.
статті 78 Податкового кодексу України
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «РА» « 51
Паралель» з питань достовірності
повноти і своєчасності сплати податку
на додану вартість та нарахування
податку на прибуток по
фінансово-господарським
взаємовідносинам за період з січня по
березень 2012 року 2012 року з ТОВ «Онікс
Компані ЛТД» () та за
період з квітня по липень 2012 року з ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь» (), за результатом якої
складено акт перевірки від
24 травня 2013 року № 1698/22-621-35362710.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення
податкового законодавства:

- пунктів 198.2., 198.3., 198.6. статті 198, пункту
201.1. статі 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 153600,00 грн. у тому числі: січень 2012
року - 10300 грн., лютий 2012 року - 4592 грн.,
березень 2012 року - 49742 грн., квітень 2012
року - 11250 грн., травень 2012 року - 10700 грн.,
червень 2012 року - 36083 грн., липень 2012 року
- 30933 грн.;

- підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток за 1-3 квартал 2012
року в загальній сумі 161281 грн. у тому
числі: за 1 квартал 2012 року - 67866 грн., за
1-2 квартал 2012 року - 60935 грн., за 1-3
квартал 2012 року - 32480 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 11 червня 2013 року № за
порушення пунктів 198.2., 198.3., 198.6. статті
198, пункту 201.1. статі 201 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість 192000 грн., у тому
числі: за основним платежем - 153600 грн.,
за штрафними санкціями - 38400 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 11 червня 2013 року № за
порушення підпункту 139.1.9. пункту 139.1.
статті 139 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 201601 грн., у тому числі: за
основним платежем - 161281 грн., за
штрафними санкціями - 40320 грн.

На думку позивача, висновок акту
перевірки спростовуються первинною
документацією, наявною в матеріалах
справи, а спірні податкові
повідомлення - рішення є
неправомірними та підлягають
скасуванню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши встановлені
обставини справи, Окружний
адміністративний суд міста Києва
зазначає наступне.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» (), ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь» (),
обставини використання придбаних
товарів, послуг у власній
господарській діяльності позивача,
встановити спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Як свідчать матеріали, 01 квітня 2012
року між ТОВ «Рекламна агенція « 51
Паралель» (Рекламодавець) та ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь»
(Рекламіст) укладено договір про
надання комплексних та поліграфічних
послуг та обслуговування
інформаційно-рекламних ресурсів № 04/01.
За умовами вказаного договору.
Рекламодавець доручає, а Рекламіст
бере на себе зобов'язання щодо
супроводження рекламної діяльності та
обслуговування інформаційно-рекламних
ресурсів Рекламодавця.

Додатками № 1 від 09 квітня 2012 року,
№ 2 від 24 квітня 2012 року, № 3 від 28 травня
2012 року, № 4 від 22 травня 2012 року, № 5 від
29 травня 2012 року, № 6 від 04 червня 2012
року, № 7 від 02 липня 2012 року, № 2 від 24
квітня 2012 року до Договору від 01 квітня
2012 року № 01/04 сторонами погоджено, що
ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь у
період з квітня 2012 року по липень 2012
року буде надавати послуги по
розміщенню реклами в мережі Інтернет,
проведення промоакцій, обслуговування
сайту, виготовлення, верстка макету,
розробка бренд буку, обслуговування та
просування сайту в Інтернет тощо.

На виконання зазначених послуг
сторонами було підписано без зауважень
акти виконаних робіт (наданих послуг) №
ОУ-00672 від 29 грудня 2011 року, № ОУ-3101/14 від
31 січня 2012 року, № ОУ-3101/19 від 31 січня 2012
року, № ОУ-1303/1 від 13 березня 2012 року, №
ОУ-3103/3 від 31 березня 2012 року, № ОУ-3004/4
від 30 квітня 2012 року, № ОУ-0304/1 від 03
квітня 2012 року, № ОУ-3004/5 від 30 квітня 2012
року, № ОУ-3004/6 від 30 квітня 2012 року, №
ОУ-1505/1 від 15 травня 2012 року, № ОУ-2105/1 від
21 травня 2012 року, № ОУ-3105/2 від 31 травня
2012 року, № ОК-0806/2 від 08 червня 2012 року, №
ОУ-0806/4 від 08 червня 2012 року, № ОУ-0806/5 від
08 червня 2012 року, № ОУ-1806/1 від 18 червня
2012 року, № ОУ-3107/4 від 31 липня 2012 року, №
ОУ-3107/2 від 31 липня 2012 року.

В свою чергу, ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» виписано на адресу
позивача наступні податкові накладні
№ 29 від 09 грудня 2011 року, № 45 від 13
грудня 2011 року, № 3 від 05 січня 2012 року,
№ 31 від 19 січня 2012 року, № 14 від 06 лютого
2012 року, № 16 від 08 лютого 2012 року, № 31
від 12 березня 2012 року, № 18 від 09 квітня
2012 року, № 19 від 09 квітня 2012 року, № 29
від 12 квітня 2012 року, № 24 від 08 травня 2012
року, № 26 від 11 травня 2012 року, № 38 від 15
травня 2012 року, № 39 від 15 травня 2012 року,
№ 6 від 05 червня 2012 року, № 13 від 08
червня 2012 року, № 14 від 08 червня 2012 року,
№ 28 від 09 липня 2012 року, № 30 від 09 липня
2012 року.

Оплата за поставлені товар
здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що
підтверджують відповідні виписки
банку та копії платіжних доручень,
копії яких долучені до матеріалів
справи.

Крім цього, 12 грудня 2011 року між ТОВ
«Рекламна агенція « 51 Паралель»
(рекламодавець) та ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» (Рекламіст) було укладено договір
надання комплексних рекламних та
поліграфічних послуг, виготовлення
сувенірної продукції та
обслуговування інформаційно-рекламних
ресурсів № 12/12. За умовами вказаного
договору, Рекламодавець доручає, а
Рекламіст бере на себе зобов'язання
щодо супроводження рекламної
діяльності та обслуговування
інформаційно-рекламних ресурсів
Рекламодавця.

Додатками № 1 від 13 грудня 2011 року, № 2
від 14 грудня 2011 року, № 3 від 22 грудня 2011
року, № 4 від 23 грудня 2011 року, № 5 від 25
грудня 2011 року, № 6 від 26 грудня 2011 року,
№ 7 від 05 січня 2012 року, № 8 від 20 січня
2012 року, № 9 від 10 лютого 2012 року, № 9/1
від 13 березня 2012 року, № 10 від 14 березня
2012 року, № 11 від 13 березня 2012 року, № 12
від 18 березня 2012 року, № 13 від 23 березня
2012 року, № 14 від 26 березня 2012 року, № 15
від 27 березня 2012 року, № 16 від 28 березня
2012 року, № 17 від 29 березня 2012 року, № 8
від 20 січня 2012 року до Договору від 12
грудня 2011 року № 12/12 погоджено вид
робіт чи послуг, що безпосередньо
повинна бути виконана ТОВ «Онікс
Компані ЛТД», а саме: обслуговування
сайту, розміщення реклами в мережі
Інтернет, проведення промоакцій,
макетування, сайту, просування сайту,
послуги з реконструювання сайту,
розміщення реклами на бордах тощо.

На виконання зазначених послуг
сторонами у період з грудня 2011 року
березень 2012 року було підписано без
зауважень акти виконаних робіт. В свою
чергу, ТОВ «Онікс Компані ЛТД»
виписано на адресу позивача наступні
податкові накладні № 330 від 13 грудня 2011
року, № 331 від 13 грудня 2011 року, № 393 від
15 грудня 2011 року, № 522 від 20 грудня 2011
року, № 615 від 22 грудня 2011 року, № 614 від
22 грудня 2011 року, № 613 від 22 грудня 2011
року, № 839 від 27 грудня 2011 року, № 840 від
27 грудня 2011 року, № 841 від 27 грудня 2011
року, № 865 від 28 грудня 2011 року, № 803 від
30 січня 2012 року, № 879 від 31 січня 2012 року,
№ 794 від 29 лютого 2012 року, № 354 від 13
березня 2012 року, № 394 від 14 березня 2012
року, № 426 від 15 березня 2012 року, № 538 від
19 березня 2012 року, № 689 від 23 березня 2012
року, № 829 від 27 березня 2012 року, № 853 від
28 березня 2012 року, № 880 від 29 березня 2012
року, № 929 від 30 березня 2012 року.

Оплата за поставлені товар
здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що
підтверджують відповідні виписки
банку та копії платіжних доручень,
копії яких долучені до матеріалів
справи.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу
України підстави при наявності яких
виникає право на віднесення сум
податку до податкового кредиту у разі
здійснення операцій.

Аналіз пунктів 198.2. - 198.3. статті 198
Податкового кодексу України дає
підстави вважати, що право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та
обставин справи суд приходить до
висновку, що необхідними та достатніми
підставами для включення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум податку на додану
вартість є: придбання ним товару, робіт
чи послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності; сплата чи нарахування сум
податку на додану вартість у зв'язку з
таким придбанням.

Як вбачається з обставин справи,
позивачем задекларовано податок на
додану вартість у перевіряємий період
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Онікс Компані ЛТД» () та ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» (), у
зв'язку з придбанням послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України дою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6
статті 198).

За змістом пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України
вбачається, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну
із зазначенням у ній вичерпної
інформації.

За приписом пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагенти позивача - ТОВ «Онікс
Компані ЛТД» () та ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь» () - були зареєстровані як
платники податку на додану вартість у
встановленому законодавством порядку,
а тому мав право нараховувати податок
на додану вартість та складати
податкові накладні на кожну поставку
послуг; в свою чергу, податкові
накладні, на підставі яких позивач
формував податковий кредит, та копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність
операцій з поставки товару та робіт й
питання використання їх у власній
господарській діяльності, суд звертає
увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язану з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що ТОВ «Рекламна
агенція « 51 Паралель» здійснює свою
діяльність у сфері надання послуг по
розміщенню реклами та супроводжуючих
послуг, таких як поліграфія,
тиражування, друк тощо.

Матеріали справи підтверджують, що
послуги у ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» та ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» замовлялись позивачем з метою
виконання своїх договірних зобов'язань
перед ТОВ «Вентсистеми Груп» (Договір
поліграфічного обслуговування « 12/2 від
21 грудня 2011 року), ПАТ «Всеукраїнський
Банк Розвитку» (Договір надання
комплексних рекламних та
поліграфічних послуг № 02/05 від 03 лютого
2011 року), ТОВ «Делівері» (Договір на
проведення рекламної кампанії на
спеціальних конструкціях №02/01 від 01
лютого 2012 року), ПАТ «Техно-Ойл-ЛК»
(Договір надання рекламних та
поліграфічних послуг № 03/14 від 01 січня
2011 року).

Матеріали справи містять докази того,
що засобами розміщення контрагентами
реклами в мережі Інтернет була банерна
реклами на веб-сайтах, зокрема
розміщення реклами по просуванню
моторного масла на веб-сайтах www.rst.ua,
www.mazdaclub.ua, www.avtobazar-ukraine.com.ua, та ін. Про
повне проведення рекламної кампанії
щодо просування моторного масла від
ТОВ «Техно-ОЙЛ-ЛК» свідчить звіт про її
проведення.

Так, сферу надання рекламних послуг,
зокрема регулює Закон України «Про
рекламу» реклама - інформація про особу
чи товар, розповсюджена в будь-якій
формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Слід зазначити, що , конкретного списку
рекламних заходів Закон України «Про
рекламу» не містить. Так само не
встановлено обмежень щодо способів
проведення реклами, тому будь-яка
інформація (усна, письмова), яка містить
в собі дані про фірму та її
господарську діяльність є рекламою.

Так, за загальновизначеним поняттям
Інтернет-реклама - реклама, що
розміщується в мережі Інтернет,
переважно на добре зарекомендованих і
популярних веб-сайтах, представлення
товарів, послуг або підприємства в
мережі Інтернет, адресована масовому
клієнту і має характер переконання;
макетування - це процес розміщення
основних графічних елементів на
визначеному форматі; макетування - це
процес формування сторінок (смуг)
шляхом поєднання текстових та
графічних знаків; верстка макету - це
процес формування сторінок (смуг)
шляхом поєднання текстових та
графічних знаків; розробка бренд буку -
це документ, що створюється з метою
фіксації стандартів ідеології
продукту та марки для формування
єдиної репутації серед клієнтів та
контрагентів. У розробку бренд буків
входять такі елементи: розробка
фірмового стилю, підбір
індивідуального штифта, підбір
колірної гами, розробка декількох
варіантів логотипу, на вибір тощо;
промо-акція - це захід з просування
бізнес-продукту на ринку, що покликаний
на формування інтересу до товару,
особи, підприємства чи його діяльності.

Послуги з обслуговування та просування
та реконструкції сайту полягали у його
технічній підтримці та знаходженні
клієнтами у мережі Інтернет за
ключовими словами, його наповненні
статтями, фотографіями тощо.

Щодо послуг в сфері обслуговування
сайту слід зазначити, що контрагентами
надавались послуги щодо просування
сайту за ключовими словами, про це
свідчить звіт за МІСЯЦЬ та послуги по
наповненню сайту ТОВ «Техно-ОЙЛ-ЛК»
щодо популяризації моторного масла для
вантажного та легкового транспорту.

Крім цього, під час виконання
договірних зобов'язань ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь» надавала послуги
по макетуванню та верстці макету
буклету ТОЙ «Техно-ОЙЛ-ЛК».

На замовлення позивача розробкою
бренд-буку для навчально-експертного
центру НСАУ займалось ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь», про що свідчать
матеріали справи.

Під час проведення промо-акцій
контрагентами на замовлення позивача
здійснювались заходи по розміщенню
інформаційних листівок ТОВ
«Вентсистем Груп» та ТОВ «Делівері»
(матеріали справи містять відповідні
буклети).

Судом встановлено, ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» на замовлення позивача
здійснювалось розміщення реклами на
біллбордах, перетяжках, транспортних
засобах, квитанціях на оплату
комунальних послуг. Зокрема, такі
послуги замовлялись у позивача ПАТ
«Всеукраїнський Банк Розвитку», про що
свідчать фото звіти.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що операції позивача з ТОВ «Онікс
Компані ЛТД» та ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд
притримується позиції, що у разі якщо
на час здійснення господарських
операцій, за якими податковий орган не
визнає обґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Судом також враховано вимоги статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", яка встановлює: якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін; якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними; якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ «Онікс
Компані ЛТД» та ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» були зареєстровані як
юридичні особи в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, та доказів відсутності
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих зобов'язань,
відповідачем до суду не надано.

Необґрунтованими виявились доводи про
ненадання первинної документації під
час перевірки, оскільки у судовому
засіданні спростовано такі твердження
та судом встановлено, що жодних актів
про ненадання первинної документації
податковим органом не складено.

Крім того, посилання податкового орану
на висновки актів перевірки ДПІ у
Солом'янському районі міста Києва від 15
березня 2013 року № 531/22.4-13/37817014 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Онікс Компані ЛТД» щодо
підтвердження господарських відносин
із постачальниками та покупцями за
період з листопад-грудень 2011 та
січень-березень 2012 року» та від 13
листопада 2012 року № 7593/22-7/37889322 «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на прибуток та податку на
додану вартість за період з 01 жовтня 2011
року по 30 червня 2012 року» є
необґрунтованими оскільки на
переконання суду, ймовірні порушення
податкового законодавства з
підприємств по ланцюгу постачання не
можуть бути підставою для обмеження
права покупця на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«Онікс Компані ЛТД» та ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь», а висновки Акта
перевірки про порушення позивачем норм
Податкового кодексу України та
заниження податку на додану вартість є
помилковими, відтак збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість з урахуванням штрафних
санкцій є протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 11 червня
2013 року № є протиправним та
підлягає скасуванню.

Щодо обґрунтованості прийняття
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 11 червня 2013 року № суд
зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 8
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по
тексту - Закон № 996-XIV) питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В свою чергу, стаття 135 Податкового
кодексу України встановлює порядок
визначення доходів та їх склад, який є
основою класифікації доходів платника
податку, відображається у розрахунках
до декларації з податку на прибуток
підприємства і є уніфікованим
переліком, яким керуються як платники
податку, так і податкові органи.

До числа доходів, що враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
відносяться доходи від операційної
діяльності та інші доходи. Вони
визначаються на основі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та інших документів, визначених
Податковим кодексом у розділі II.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
платника податків визначаються на
основі первинних документів, завданням
яких у податкових відносинах є
підтвердження факту отримання доходів.
Порядок ведення та зберігання таких
документів визначається правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Головними документами при цьому
виступають рахунки-фактури, накладні,
товарно-транспортні накладні, акти
виконання робіт, виписки із
банківських рахунків, прибуткові
касові ордери та ін. статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 17
червня 1999 р. № 996 встановлює, що
первинним документом є "документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення".
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та звітність
несе власник або уповноважений орган
(посадова особа), що здійснює
керівництво підприємством.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені
статті 9 Закону № 996-XIV.

Судом вже детально зазначалось, що
матеріали справи містять копії
рахунків - фактур, копії податкових
накладних, актів виконаних робіт на
підтвердження реальності виконання
умов вищезазначених договорів,
укладених та підписаних позивачем та
ТОВ «Онікс Компані ЛТД», ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь».

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
безпідставність винесення податкового
повідомлення-рішення від 11 червня 2013
року № .

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ДПІ у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві не доведена
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «РА» «51 Паралель»
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «РА» « 51
Паралель» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 11 червня 2013 року № , №
.

3. Судові витрати в сумі 2294,00 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «РА « 51
паралель» за рахунок Державного
бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник