Справа № 826/16911/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Пробайк плюс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Пробайк плюс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві про визнання
протиправним та скасування рішення від
11.07.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пробайк плюс» (далі -
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(далі по тексту - відповідач-1) та
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві (далі по тексту - відповідач-2) про
визнання протиправним та скасування
рішення про корегування митної
вартості товарів № 100270000/2013/700133/2 від
11.07.2013 року та стягнення з Державного
бюджету на користь позивача надмірно
сплачену суму митних платежів в
розмірі 54174,59 грн.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 22 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовив
повністю.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 липня 2013 року та
постановити нову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
травня 2013 року між компанією «ALMA S.P.A.»
(Італія) (Продавець) та позивачем
(Покупець) укладено Контракт №1-20/05-13 з
придбання товару, а саме текстильне
підлогове покриття - ковролін.

Відповідно до статті 54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості, наявності в поданих
документах усіх відомостей що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів чи
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Під час проведення контролю за
визначенням митної вартості товару
митним органом встановлено, що
документи, подані до митного
оформлення, містили розбіжності, а
саме:

- в специфікації від 23.05.2013 року № 1/230513
до Контракту від 20.05.2013 року № 1-20/05-13
вказано інвойс № 119/13, а надано до
митного оформлення інвойс від 02.07.2013
року № 1248;

- відповідно до п. 5.1 Контракту,
здійснюється 100 % передплата, однак
банківські документи не надавалися;

- проформа від 05.07.2013 року № 01/07/2013 ST на
транспортні витрати видана
підприємством STH Group Sp.z.о.о. (Польща),
однак транспортні документи не містять
інформації щодо зазначеного
перевізника.

08 липня 2013 року позивачем заявлено до
митного оформлення отриманий від
компанії «ALMA S.P.A.» вищевказаний товар
та подано до митного органу митну
декларацію № 100270000/2013/203328 та декларацію
митної вартості на товар.

Митна вартість товарів визначена
позивачем за першим методом.

11 липня 2013 року відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару № 10027000/2013/700133/2,
відповідно до якого митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору, у зв'язку з
тим, що використанні декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

У відповідності до статті 55 Митного
кодексу України позивач скористався
правом на випуск товарів у вільний обіг
на умовах фінансової гарантії.

18 вересня 2013 року позивач звернувся з
заявою №1-18/09-13 до митного органу про
надання додаткових документів та
відомостей для підтвердження
заявленої митної вартості.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів, митним органом
відмовлено у визнанні заявленої
позивачем митної вартості товарів за
ціною господарської операції.

Отже, митна вартість була визначена за
резервним методом.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі-Кодекс) від 13.03.2012
р. № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює
порядок визначення митної вартості
імпортованих товарів та правила її
декларування визначені.

Згідно ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу
України (далі - Кодексу) заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ч. 1 ст. 57 Кодексу, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч. 2 ст. 58 Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу
встановлено, що у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідачем, після вивчення поданого
до розгляду пакету документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, було запропоновано позивачу
надати додаткові документи, які
останнім в повному обсязі надано не
було.

Враховуючи зазначене, митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) через наявність
ненадання позивачем в повному обсязі
додаткових документів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 Кодексу).

Враховуючи викладене, відповідачем
прийняте рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№100270000/2013/700133/2 від 11.07.2013 року, яким
визначено митну вартість
імпортованого позивачем товару за
резервним методом визначення митної
вартості.

Метод 2 а та 2 б (за ціною угоди щодо
ідентичних товарів та за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів) не були використані у зв'язку з
відсутністю у митного органу
інформації щодо митної вартості
подібних (аналогічних) товарів.

Методи 2 в та 2 г (на основі віднімання
або додавання вартості) не використані
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості.

В результаті відповідач правомірно
визначив митну вартість імпортованих
позивачем товарів за резервним методом
визначення митної вартості.

Проаналізувавши оскаржуване рішення
та дії відповідача, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що під
час прийняття оскаржуваного рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів №100270000/2013/700133/2 від
11.07.2013 року, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені Конституцією
України та Законами України.

Отже, вимоги позивача щодо скасування
та, відповідно, пов'язані з ними позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Пробайк
плюс» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
06.03.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.