Справа № 2а/759/237/13
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Ключник А.С.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі міста
Києва на постанову Святошинського
районного суду міста Києва від 10 жовтня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва,
управління з координації та контролю
за виплатою пенсії Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся
до Святошинського районного суду міста
Києва до управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі міста
Києва, управління з координації та
контролю за виплатою пенсії Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві про визнання
рішення неправомірним та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Святошинський районний суд міста Києва
своєю постановою від 10 жовтня 2013 року
адміністративний позов задовольнив
частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі міста
Києва подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 10 жовтня 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

20.08.1991 року позивач змінив прізвище з
«ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с.13).

Як вбачається з виписки із наказу № 147-К
від 26.05.1986 року ОСОБА_2 був відправлений
до міста Чорнобиль для участі в
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.9).

Згідно довідки № 10к від 12.02.1992 року,
ОСОБА_2 брав участь у ліквідації аварії
на АЕС в місті Чорнобиль з 29.05.1986 року по
31.05.1986 року, згідно наказу № 147-К від
26.05.1986 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки, виданої ЗАТ
«Транспортник» від 19.06.1996 року, ОСОБА_2
по відомостям № 62 від 11.07.1986 року
виплачена заробітна плата в сумі 1404
рублі 84 копійки з урахуванням
коефіцієнта трикратному розмірі,
відповідно до постанови Ради Міністрів
УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №
207-7 (а.с.10).

08.02.1991 року йому на прізвище «ОСОБА_2»
за участь в ЛНА на ЧАЕС в 1986 році
видали посвідчення, яке було
безстрокове та дійсне на всій
території СССР (а.с.13).

26.01.1993 року на підставі свідоцтва про
зміну прізвища, позивачу було видано
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії ЧАЕС 1 1986 році уже на
прізвище ОСОБА_2 (а.с. 16).

Згідно експертного дослідження № 1357
від 04.05.1992 року хвороба позивача ОСОБА_2
пов'язана з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 14).
Довідкою МСЕК № 000848 серії № КА-2,
позивачу встановлено другу групу
інвалідності з 01.01.2009 року, хвороба
пов'язана роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЄС. (а.с. 15).

21.03.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
відповідача управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва з заявою про перерахунок
пенсії (а.с.17).

27.08.2013 року, листом відповідач відмовив
позивачу у перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що працюючи водієм
ЗАТ «Транспортник», позивач у 1986 році
направлявся у відрядження для участі в
заходах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки ЗАТ
«Транспортник» за період роботи в зоні
відчуження, а саме в місті Чорнобиль
позивач отримав основну заробітну
плату у розмірі 1404 рублі 84 копійки.

Відповідно ст. 10 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження, працівники державних,
громадських, інших підприємств,
установ і організацій незалежно від їх
відомчої підпорядкованості.

Документом, що підтверджує статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надає
право користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
іншими актами законодавства є
відповідне посвідчення, форма якого
встановлена Порядком видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України № 51 від 20.01.1997 року.

Таким чином, встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії та
має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», перебуває
на обліку та отримує пенсію в
управлінні Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва.

Відповідно до п. 7 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

З 01.01.2012 року набрала чинності
Постанова КМУ від 23.11.2011 року за № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою затверджено Порядок обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та зобов'язано Пенсійний фонд України
забезпечити здійснення перерахунку
пенсій, призначених особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до набрання чинності цією
постановою, за матеріалами пенсійних
справ (далі за текстом постанова або
порядок).

Даним порядком визначено механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до статей 54 і 57
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та встановлено, що пенсії
за бажанням осіб можуть призначатися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» обчислення
середньомісячного заробітку
провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». У разі
обчислення пенсії відповідно до
частини другої статті 27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за бажанням
того, хто звернувся за пенсією,
середньомісячний фактичний заробіток
для обчислення пенсії може визначатися
за будь-які 12 місяців підряд роботи на
територіях радіоактивного
забруднення. Якщо особа, яка звернулася
за пенсією, пропрацювала на територіях
радіоактивного забруднення: менше 12
місяців, - середньомісячний заробіток
визначається шляхом поділу загальної
суми заробітку за календарні місяці
роботи на кількість цих місяців;не
менше 30 календарних днів у двох
місяцях, - середньомісячний заробіток
визначається за будь-які фактично
відпрацьовані 30 календарних днів
роботи; менше місяця, -
середньомісячний заробіток
визначається за цей календарний місяць
з додаванням до заробітку на основній
роботі.

Наведена норма права визначає порядок
підрахунку середнього заробітку для
обчислення пенсії громадянам, які
пропрацювали на територіях
радіоактивного забруднення більше 12
місяців, менше 12 місяців, але більше
одного місяця, і менше місяця.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що відповідач
зобов'язаний здійснити перерахунок
виходячи з матеріалів пенсійної
справи, яка містить довідку від 19.06.1996
року, яка видана ЗАТ «Транспортник» та
в якій вказується період перебування
позивача в зоні відчуження та сума
отриманої ним заробітної плати. На
думку позивача та його представника,
інформація, яка міститься у даній
довідці є достатньою для перерахунку
пенсії згідно Постанова КМУ від 23.11.2011
року за № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

В пенсійній справі позивача міститься
вказана довідка, з якої вбачається, що
позивач працював у зоні відчуження в
місті Чорнобиль у період з 29.05.1986 року
по 31.05.1986 рік.

Оскільки, позивач у період з 29.05.1986 року
по 31.05.1986 року не працював більш ніж 12
місяців підряд, та менше місяця, то
при обчисленні пенсії необхідно
виходити з п.п.4 п. 3 Порядку.

Згідно п.п.4 п.3 Порядку, у разі коли
особа пропрацювала у зоні відчуження:
менше календарного місяця у 1986-1990
роках, за її бажанням пенсія
може обчислюватися виходячи із
заробітної плати, одержаної за
роботу у зоні відчуження,
за весь фактично
відпрацьований час, в одному
із неповних календарних
місяців роботи протягом цих років,
без додавання суми заробітної плати за
період роботи за межами зони
відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться
на число відпрацьованих днів,
а одержана сума множиться на 25,4.
Якщо дні роботи припали на вихідні і
святкові дні, розрахунок
заробітної плати проводиться у такому
ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а
доплата за вихідні і
святкові дні, нарахована
за фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, призначення пенсії та її
розмір ставляться в залежність від
заробітку, фактично отриманого
працівником у період його роботи в зоні
відчуження.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

З огляду на вищевикладені обставини,
відповідач УПФ України в
Святошинському районі міста Києва при
призначені та обрахунку пенсії мав
виходити з матеріалів пенсійної справи
позивача, як того вимагає постанова КМУ
від 23.11.2011 року за № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому в
цій частині позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Окрім цього позивач просить
зобов'язати відповідача - 1 провести
перерахунок починаючи з 21.09.2012 року та в
подальшому нараховувати пенсію із
застосуванням зміни розміру
прожиткового мінімуму та мінімальної
пенсії за віком та нараховувати пенсію
за відповідний період з урахуванням
цієї зміни.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся з заявою до
відповідача про перерахунок пенсії
21.03.2013 року. Тому вимоги позивача про
перерахунок пенсії з 21.09.2012 року є
безпідставними та окрім цього виходять
за межі строку звернення з
адміністративним позовом. З заявою про
поновлення строку звернення з
адміністративним позовом до суду
позивач не подавав. Зважаючи на
викладене суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідач
зобов'язаний зробити перерахунок
пенсії позивачу з моменту звернення
позивача до відповідача, а саме з 21.03.2013
року.

Що стосується вимог в подальшому
нараховувати пенсію із застосуванням
зміни розміру прожиткового мінімуму та
мінімальної пенсії за віком та
нараховувати пенсію за відповідний
період з урахуванням цієї зміни, то
така вимога задоволенню не підлягає,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України, такі вимоги є передчасними, а
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб від порушень з
боку органів державної влади тощо, що
виключає їх захист на майбутнє.

Вимоги позивача до Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві в особі управління з
координації та контролю за виплатою
пенсій задоволенню не підлягають з тих
же підстав, у зв'язку з їх
передчасністю.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача про відшкодування моральної
шкоди, оскільки позивач не надав
доказів заподіяння йому моральних і
фізичних страждань саме
неправомірними діями пенсійного фонду,
не зазначив ступінь вини відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позову
частково, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
задоволення.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Святошинського
районного суду міста Києва від 10 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
05.03.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.