Справа № 815/2452/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/56417/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Державного
агентства земельних ресурсів України
про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, виплату середнього заробітку,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2013
року,

встановив:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до Державного агентства
земельних ресурсів України та з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог від 16 квітня 2013 року просив
визнати протиправним і скасувати наказ
виконуючого обов'язки голови
Держземагентства України від 14.02.2013 р.
№ 32-к "Про звільнення ОСОБА_4", поновити
його на посаді начальника Управління
ринку та оцінки земель Державного
агентства земельних ресурсів України
та виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Позов обґрунтував тим, що його
незаконно звільнено за пунктом 1 статті
41 Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП), оскільки з цієї підстави
трудовий договір може бути розірваний
з керівником відокремленого
підрозділу підприємства, установи,
організації, тоді як Управління ринку
та оцінки земель є структурним
підрозділом центрального апарату
Державного агентства земельних
ресурсів України. Окрім того,
звільнення відбулося без погодження з
Міністром аграрної політики та
продовольства, наказ про звільнення
підписаний виконуючим обов'язки голови
Держземагентства України з
перевищенням його повноважень, а
доповідна записка директора
юридичного департаменту, яка зазначена
підставою звільнення, зареєстрована в
управлінні пізніше підписання
оскаржуваного наказу.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 27.07.2012 р.
працював на посаді начальника
Управління ринку та оцінки земель
Державного агентства земельних
ресурсів України.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про
Управління ринку та оцінки земель
Державного агентства земельних
ресурсів України, затвердженого
Головою Держземагентства України
02.04.2012 р., Управління ринку та оцінки
земель є структурним підрозділом
Державного агентства земельних
ресурсів України.

Наказом виконуючого обов'язки голови
Держземагентства України від 14.02.2013 р.
№ 32-к позивача звільнено із займаної
посади за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків згідно з пунктом 1
статті 41 КЗпП.

Підставою для прийняття наказу про
звільнення стали пояснення ОСОБА_4
і доповідна записка директора
Юридичного департаменту ОСОБА_6

Як вказано у доповідній записці (двічі
зареєстрованій в Держземагентстві під
одним вх.№ 2837/0/400-13 від 14.02.2013 р. і від
18.02.2014 р.) при розробці проекту Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні", надісланого до
Держземагентства України листом
Міністерства юстиції України від 29.01.2013
р. № 224-0-4-13, ОСОБА_4 свідомо та
самовільно вніс зміни до тексту
зауважень, які були попередньо
узгоджені з Міністерством юстиції
України. Зазначене призвело до того, що
на підпис Голові подано документ, який
не відповідає ідеології
Держземагентства України з даного
питання. Про цю обставину не було
поінформовано керівництво
Держземагентства України.

За письмовими поясненнями позивача від
13.02.2013 р., ним був підготовлений проект
листа Держземагентства України щодо
погодження проекту Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні". У надісланих йому на
опрацювання матеріалах, попередньо
погоджених керівництвом
Держземагентства України і Мін'юстом
України, ним виявлені деякі
невідповідності. Рішення щодо
виправлення в проекті листа
Держземагентства посилань на норми
закону в узгодженому керівництвом
тексті прийнято ним самостійно.

Відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємства, установи,
організації всіх форм власності, його
заступниками, а також службовими
особами органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службовими особами центральних
органів виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сферах
державного фінансового контролю та
контролю за цінами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що при звільненні позивача був
встановлений факт порушення ним
службової дисципліни, який не
заперечувався працівником, отримано
від нього пояснення щодо причин та суті
скоєного правопорушення, отримано
відповідне погодження Міністерства
агарної політики та продовольства
України, звільнення відбулось у строки,
визначені законодавцем для
притягнення винних працівників до
дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, суди не дали оцінку доводам
позивача про те, що він не є посадовою
особою, зазначеною в пункті 1 статті 41
КЗпП, та не перевірили, чи є Управління
ринку та оцінки земель відокремленим
підрозділом Держземагентства України
в розумінні наведеної правової норми
та виходячи із загальних положень про
організаційну структури юридичної
особи (стаття 95 Цивільного кодексу
України, стаття 64 Господарського
кодексу України).

Відсутні в судових рішеннях і
конкретні посилання на порушення
ОСОБА_4 норм трудового чи іншого
законодавства, не мотивовано, чому
висловлення службовою особою своєї
думки щодо законопроекту в межах
виконання функціональних повноважень
є грубим порушенням трудових
обов'язків, не встановлено, які саме
трудові обов'язки порушені позивачем
та яку шкоду завдано (могло бути
завдано) такими його діями.

Оскільки суди попередніх інстанцій не
встановили фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а суд касаційної
інстанції відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, то за приписами
частини четвертої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
прийняті ними рішення підлягають
скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 року, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.