Справа № 2а-7849/12/1370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Справа №
9104/178810/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судових засідань
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«Стрекоза» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2012 року в адміністративній
справі за позовом Приватного
підприємства «Стрекоза» до Інспекції
по контролю за дотриманням
законодавства про зайнятість
Львівського обласного центру
зайнятості про скасування рішення та
припису, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Стрекоза» (далі
- ПП «Стрекоза») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції по контролю за дотриманням
законодавства про зайнятість
Львівського обласного центру
зайнятості про скасування рішення № 17
від 29.08.2012 року та припису № 46 від 29.08.2012
року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодилося
ПП «Стрекоза», подавши апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального
законодавства, просило скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нову, якою позов задовольнити. В
апеляційній скарзі позивач зазначив,
що оскільки між позивачем та
громадянином Австрії Маг.
Гумбольтсбергером Францом не
укладався трудовий договір, а також не
було ознак трудових відносин.
Позивачем не було вчинено порушення
вимог чинного законодавства, а тому у
відповідача були відсутні правові
підстави приймати спірні рішення та
припис. Враховуючи викладене,
оскаржувані рішення суб'єкта владних
повноважень є протиправними та
підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник
апелянта Солтис Т.П. підтримав
апеляційну скаргу та дав пояснення,
аналогічні викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник Львівського обласного
центру зайнятості Мочурад І.І.
заперечила щодо задоволення
апеляційної скарги та пояснила, що,
оскільки позивачем без дозволу на
використання праці працевлаштовано
іноземця, спірні припис та рішення
прийняті у відповідності до вимог ч. 4
ст. 8 Закону України «Про зайнятість
населення» і є правомірними. Просила
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржувану постанову
суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатами перевірки дотримання
законодавства України про зайнятість
населення Інспекцією по контролю за
дотриманням законодавства про
зайнятість населення Львівського
обласного центру зайнятості складено
акт від 29.08.2012 року за № 56, згідно якого
встановлено порушення ст. 8 Закону
України «Про зайнятість населення», а
саме працевлаштовано громадянина
Австрії без відповідного дозволу на
використання праці іноземця.

На підставі цього акту Львівським
обласним центром зайнятості було
прийнято припис № 46 від 29.08.2012 року про
усунення порушення та визначення
обов'язку підприємства сплатити штраф
за порушення.

Також відповідачем було прийнято
рішення № 17 від 29.08.2012 року, яким за
порушення вимог ст. 8 Закону України
«Про зайнятість населення» на позивача
накладено штраф в сумі 22040 грн..

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про законність оскаржуваних
рішень суб'єкта владних повноважень з
таких підстав.

Відповідно до положень статті 3 Закону
України «Про зайнятість населення»
(редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), міжнародне
співробітництво у вирішенні проблем
зайнятості населення, включаючи працю
громадян України за кордоном та
іноземних громадян в Україні є одним з
основних принципів Державної політики
України з зайнятості населення.

Статтею 8 зазначеного Закону
встановлено, що роботодавці мають
право на використання праці іноземців
та осіб без громадянства на умовах
трудового договору лише за наявності
виданого роботодавцю державною
службою зайнятості дозволу на
використання праці іноземців та осіб
без громадянства, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

У разі використання роботодавцем праці
іноземців або осіб без громадянства на
умовах трудового договору без дозволу
на використання праці іноземців та
осіб без громадянства державна служба
зайнятості стягує з роботодавця штраф
за кожну таку особу у двадцятикратному
розмірі мінімальної заробітної плати,
встановленої законом. Порядок
накладення штрафу визначається
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики.

Порядок отримання дозволів на
використання праці іноземців
встановлено Постановою Кабінету
Міністрів України № 2028 від 1 листопада
1999 року «Про затвердження Порядку
оформлення іноземцям та особам без
громадянства дозволу на
працевлаштування в Україні».

Вказаний порядок прийнято з метою
забезпечення впорядкування діяльності
суб'єктів підприємницької діяльності,
пов'язаної із запрошенням для роботи в
Україні іноземців та осіб без
громадянства.

Дозвіл на працевлаштування іноземців
видається Державним центром
зайнятості Міністерства праці та
соціальної політики України, а за його
дорученням - центрами зайнятості
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя. Із заявою про
одержання дозволу до державного центру
зайнятості звертається роботодавець.
До заяви додаються: 1) обґрунтування
необхідності використання праці
іноземців і можливості створення для
них необхідних умов перебування і
діяльності; 2) копія контракту між
іноземним та українським суб'єктами
господарської діяльності на виконання
певного обсягу робіт чи послуг (якщо
такий контракт укладено); 3) копії
статуту і свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта господарської
діяльності (засвідчені у встановленому
порядку); 4) список іноземних громадян,
про надання права на працевлаштування
яким просить роботодавець (з
зазначенням їх повного імені прізвища,
року народження, номера паспорта,
спеціальності (професії), статі); 5)
квитанція (платіжне доручення) про
перерахування плати за розгляд заяви в
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; 6) копія
проекту контракту роботодавця з
працівником-іноземним громадянином; 7)
документ (наказ, витяг з протоколу,
довіреність), що засвідчує право
представника роботодавця представляти
його інтереси в центрі зайнятості; 8)
копії документів про освіту або
кваліфікацію; 9) довідка органу
державної податкової служби про оплату
роботодавцем передбачених
законодавством податків і зборів (п. 5
Порядку оформлення іноземцям та особам
без громадянства дозволу на
працевлаштування в України).

Таким чином, дозвіл на
працевлаштування в Україні необхідний
саме для іноземців, яких запрошено для
роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21
Кодексу законів про працю України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про
працю України, укладання трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Громадянин Австрії Маг.
Гумбольтсбергер Франц є засновником і
власником підприємства «Стрекоза».

Згідно наказу його як засновника та
власника приватного підприємства він
призначив себе його директором.

Таким чином, в даному випадку відсутні
ознаки трудового договору, оскільки
немає двох сторін: роботодавця та
найманого працівника, не встановлено
заробітну плату, тощо.

ПП «Стрекоза» не запрошувало із-за
кордону іноземного громадяна на роботу
на території України, оскільки Маг.
Гумбольтсбергер Франц є засновником і
власником цього підприємства.

Враховуючи викладене, доводи апелянта
про те, що позивач як роботодавець
працю іноземного громадянина на посаді
директора не використовував, а тому
відсутні порушення вимог Закону
України «Про зайнятість населення», є
підставними.

Тому застосування відповідачем до
позивача припису та накладення
штрафних санкцій за використання праці
іноземця є протиправним.

Суд першої інстанції, розглянувши спір,
не дав належної оцінки цим обставинам й
безпідставно відмоив в позові.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки таким вимогам оскаржувана
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року не відповідає, то, відповідно до
статті 202 КАС України, вона підлягає
скасуванню, з ухваленням нової про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Стрекоза» задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року у адміністративній справі №
2а-7849/12/1370 скасувати та прийняти нову,
якою позов Приватного підприємства
«Стрекоза» задовольнити. Визнати
протиправними та скасувати рішення № 17
та припис № 46 Інспекції по контролю за
дотриманням законодавства про
зайнятість Львівського обласного
центру зайнятості щодо Приватного
підприємства «Стрекоза» від 29 серпня
2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна
скарга на судове рішення подається
відповідно до статті 212 КАС України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту судового
рішення безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.В. Гуляк

Повиний текст виготовлено 11 березня 2014
року.