Справа № 801/4113/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/51711/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10.06.2013 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.09.2013 року

у справі №801/4113/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до суду із позовом до
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.09.2013 року,
позовні вимоги задоволено, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби № від 03.04.2013
року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову повністю.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час та місце
судового розгляду з огляду на статті 33,
35, 40 КАС України повідомлені належним
чином.

Таким чином, відповідно до статті 222 КАС
України справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 щодо
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року по 11.02.2013 року, за
результатами якої складено акт
№306/17.2/НОМЕР_1 від 25.02.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону
України «Про податок на додану
вартість»; ст. 1 Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва»; п.п.49.18 ст.49
Податкового кодексу України, у
результаті чого донараховано штрафних
санкцій у розмірі 170,00 грн.; п.п.4.2.1 п.4.2
ст.4, п.п. 8.1.3 п.8.1 ст.8 п.19.1 ст.19 Закону
України від 22.05.2003 №889-ІV «Про податок з
доходів фізичних осіб», внаслідок чого
визначено грошові зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
за 2010 рік у сумі 38 621,25 грн.

На підставі акту перевірки 03.04.2013 року
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 38791,25 грн.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що прийняте податкове
повідомлення-рішення є неправомірними
та необґрунтованими.

З таким висновком судів колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Указу Президента
від 03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва, зокрема,
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 2 цього Указу
суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації залежно
від виду діяльності і не може становити
менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць. У разі коли фізична особа -
суб'єкт малого підприємництва здійснює
кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні
ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і
сплачується єдиний податок, що не
перевищує встановленої максимальної
ставки.

Згідно приписів п. 22.10 ст. 22 Прикінцевих
положень Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до набрання
чинності спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької дальності, діє розділ
IV Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
який застосовується з урахуванням
положень п. 9.12. ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до пп. 9.12.1., пп. 9.12.2 п. 9.12. ст. 9
вказаного Закону оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також
фізичною особою, яка сплачує ринковий
збір, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту; якщо
фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності або фізична особа, яка
сплачує ринковий збір, отримує інші
доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1
цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

З наведеного вбачається, що
підприємець, отримавши інші доходи від
здійснення підприємницької
діяльності, ніж ті, які можуть
обкладатись єдиним податком згідно з
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з питань спрощеної
системи оподаткування, повинен
сплачувати з цих доходів податок з
доходів фізичних осіб.

Відповідно до норм пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» за винятком випадків,
визначених підпунктом 15.1.2 цього
пункту, податковий орган має право
самостійно визначити суму податкових
зобов'язань платника податків у
випадках, визначених цим Законом, не
пізніше закінчення 1095 дня, наступного
за останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у
разі, коли така податкова декларація
була надана пізніше, - за днем її
фактичного подання. Якщо протягом
зазначеного строку податковий орган не
визначає суму податкових зобов'язань,
платник податків вважається вільним
від такого податкового зобов'язання, а
спір стосовно такої декларації не
підлягає розгляду в адміністративному
або судовому порядку.

Згідно пп. 15.1.2 п. 15.1 ст. 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове зобов'язання може бути
нараховане або провадження у справі
про стягнення такого податку може бути
розпочате без дотримання строку
давності, визначеного у підпункті 15.1.1
цього пункту, у разі коли: а) податкову
декларацію за період, коли виникло
податкове зобов'язання, не було подано;
б) судом встановлено скоєння злочину
посадовими особами платника податків
або фізичною особою - платником
податків щодо умисного ухилення від
сплати зазначеного податкового
зобов'язання.

Відповідно до норм п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Нормами пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України визначено, що
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин, зокрема, якщо
розпочато процедуру реорганізації
юридичної особи (крім перетворення),
припинення юридичної особи або
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, порушено
провадження у справі про визнання
банкрутом платника податків або подано
заяву про зняття з обліку платника
податків.

П. 8.2 Порядку обліку платників податків,
зборів (обов'язкових платежів),
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від 19
лютого 1998 року № 80, передбачено, що у
зв'язку з проведенням реорганізації чи
ліквідації юридичної особи органом
державної податкової служби
приймається рішення про проведення
позапланової виїзної перевірки
платника податків, який перебуває на
обліку в такому органі, у разі
одержання, зокрема, заяви за формою
№8-ОПП (додаток 8) від платника податків.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій згідно свідоцтва про сплату
єдиного податку ФОП ОСОБА_4 у 2007 році
була платником єдиного податку.

Відповідно до звіту суб'єкту малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку ФОП ОСОБА_4
нею у 2007 році задекларовано об'єм
виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг) в загальній сумі 464864,00 грн. за
звітний рік.

З матеріалів справи вбачається, що 03
серпня 2007 року між позивачем та ФОП
ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу обладнання у
водорозливний цех. На виконання умов
цього договору продавець (ФОП ОСОБА_4)
передав обладнання у повній
комплектації, а покупець (ФОП ОСОБА_5)
прийняв це обладнання і за платіжним
дорученням перерахував на користь
продавця 343 300,00 грн., які позивачем до
складу валових доходів не включено та
не нараховано і не пераховано до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про
порушення податковим органом строку
давності, встановленого податковим
законодавством для нарахування
контролюючим органом платнику
податків податкового
повідомлення-рішення про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 38791,25 грн. (38621, 25 грн. - за
основним платежем та 170, 00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), оскільки воно прийнято лише
03.04.2013 року, тобто з перебігом 1601 дня.

Крім того, враховуючи те, що підставою
для проведення перевірки позивача
стала її заява про припинення
підприємницької діяльності, подана до
податкового органу 14.07.2009 року,
відповідачем проведено виїзну
документальну перевірку з перебігом 3
років 7 місяців 11 днів з моменту
звернення позивача до податкового
органу із такою заявою.

Посилання податкового органу на те, що
судове рішення у справі за позовом
ОСОБА_5 до Красноперекопської ОДПІ про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, яким, на
думку відповідача, визнано факт
отримання позивачем доходів від
реалізації обладнання ОСОБА_5, і яке
набрало законної сили 21.04.2010 року, не є
безумовною підставою для притягнення
позивача до відповідальності, оскільки
у 2008 році Красноперекопською ОДПІ була
проведена виїзна планова
документальна перевірка ФОП ОСОБА_4 за
період з 01.07.2005 року по 30.06.2008 року, в
ході якої факту отримання доходів
позивачем від реалізації обладнання
від ФОП ОСОБА_5 не було встановлено.

Таким чином, з урахуванням того, що
спірне податкове повідомлення-рішення
№ від 03.04.2013 року винесено
відповідачем з порушенням строків
давності, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів про те,
що позов підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено законні і обґрунтовані
рішення, які постановлені з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права та підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 КАС України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230 КАС України,
суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Красноперекопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10.06.2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.09.2013 року
у справі №801/4113/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук