Справа № 450/2626/13-а
Суддя: Кіпчарський М. О.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2626/13-а Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого - судді
Кіпчарського М.О.,

при секретарі
Микитів Н.С.,

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника відповідача
Терез С.П.,

третьої особи ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Пустомити
Львівської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району, третя особа -
ОСОБА_3, про скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач 26.07.2013р. звернувся з
адміністративним позовом та просить
скасувати рішення Звенигородської
сільської ради №165 від 12.07.2011 р. , про
затвердження межових знаків, а також
рішення №256 від 23.12.2011р. про відмову у
наданні їй згоди на розробку
технічної документації для передачі
земельних ділянок у приватну
власність. Позовні вимоги обґрунтовує
тим, що такі рішення сільська рада
прийняла без врахування записів у
погосподарських книгах щодо розмірів
земельної ділянки, якою вона
користується понад 15 років, а також
при затвердженні межових знаків
суміжних земельних ділянок не
враховано дані Абрисів, складених на її
замовлення спеціалістами.

Ухвалою суду від 30.07.2013 року відкрито
провадження у даній справі в порядку
адміністративного судочинства, справу
призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов та
пояснили, що на даний час з суміжним
користувачем ОСОБА_3 не узгоджені
межові знаки, із-за чого між ними існує
спір.

Представники відповідача і третьої
особи зазначили, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, як суміжними користувачами
існує цивільно-правовий спір, тому
даний позов не може розглядатися за
правилами адміністративного
судочинства.

З»ясувавши обставини в даній
адміністративній справі та відповідно
до норм матеріального і процесуального
права, суд приходить до висновку, що
провадження у даній справі підлягає
закриттю, виходячи з наступного.

Справа в адміністративному суді може
бути порушена за наявності між
сторонами публічно-правового спору,
оскільки у розумінні статті 3 КАС
України, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший субєкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб»єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, якщо позивач вважає, що
цими рішеннями, діями чи бездіяльністю
його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав чи свобод
(статті 2, 17 КАС України).

З наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю субєкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обовязки у сфері
публічно-правових відносин.

Згідно роз»ясень, даних в Постанові №3
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України від 01.03.2013р. «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» , пункти 6 -7: при вирішенні
питань, пов'язаних із компетенцією
судів у спорах, що виникають із
земельних відносин, суди мають
виходити з того, що згідно зі статтями 13
і 14 Конституції України, статтями 177, 181,
324 і главою 30 ЦК земля та земельні
ділянки є об'єктами цивільних прав, а
держава і територіальні громади через
свої органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(ст.1 ЦК, статті 2, 5 ЗК України). Захист
судом прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, ст. 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади та місцевого самоврядування щодо
видання дозволу на виготовлення
(розроблення) проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
вирішення інших питань, що відповідно
до закону необхідні для набуття і
реалізації права на землю, про надання
чи передачу земельної ділянки у
власність або користування чи не
вирішення цих питань, припинення права
власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених ч.1 ст.
16 ЗУ від 17.11.2009 р. «Про відчуження
земельних ділянок, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені,
які перебувають у приватній власності,
для суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З правового аналізу наведених положень
та заявлених спірних правовідносин
вбачається, що спір у даній справі є
приватноправовим , який виник із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, ці відносини
пов»язані із здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності.

Оскаржувані дії органу місцевого
самоврядування щодо прийнятих рішень
неможливо вважати його рішенням, дією
чи бездіяльністю, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки позивача у сфері
публічно-правових відносин, а відтак
вони не підпадають під дію п.1 ч. 2 ст. 17
КАС, тому даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 157 КАС України, суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства. Якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз»яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

Керуючись Постановою №3 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 01.03.2013р. «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», ст. ст. 2, 17, 41,157 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району, третя особа -
ОСОБА_3, про скасування рішень,
закрити.

Роз»яснити позивачу, що розгляд
даного приватноправового спору
віднесено до юрисдикції
Пустомитівського районного суду, до
якого він може звернутися порядку
цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її
оскаржує,апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СуддяМ. О. Кіпчарський