Справа № 2-а-1903/11
Суддя: Устіченко К. І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/485/2/14
УХВАЛА

18 березня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Устіченка
К.І.,

при секретарі - Коренець Н.А.,

за участі представника ВДВС
Снігурівського районного управління

юстиції Миколаївської області
Юхименка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Снігурівка
заяву ОСОБА_2 про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2014 року заявник
звернувся до суду з вказаною заявою. В
заяві зазначив, що на виконанні у ВДВС
Снігурівського РУЮ перебуває
виконавчий лист про стягнення з нього
аліментів по цивільній справі №2-408 від
08 червня 2006 року Снігурівського
районного суду Миколаївської області
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх
видів заробітку до її повноліття.

Постановою Снігурівського
районного суду Миколаївської області
по справі №2а-1903 від 30 травня 2011 року
його тимчасово обмежено у праві виїзду
за межі України до виконання ним
зобов'язання по сплаті заборгованості
по аліментам у сумі 14407грн. Вказана
постанова суду звернена до виконання
ВДВС Снігурівського РУЮ шляхом
направлення до Державної прикордонної
служби України.

Заборгованість по сплаті аліментів у
сумі 14407грн. ним повністю погашена у 2013
році і 23 липня 2013 року ВДВС
Снігурівського РУЮ звернулося до суду
з поданням про зняття тимчасового
обмеження у праві його виїзду за межі
України, але Снігурівський районний
суд своєю ухвалою від 01 серпня 2013 року
відмовив начальнику ВДВС
Снігурівського РУЮ у задоволенні
вказаного подання.

Враховуючи, що Державна
прикордонна служба України вимагає від
нього рішення суду про скасування
відносно нього обмеження у праві
виїзду за межі України, просив суд на
підставі ст.377-1 ЦПК України
задовольнити його заяву та скасувати
відносно нього обмеження у праві
виїзду за межі України.

У судове засідання заявник не
з'явився з поважних причин, так як
мешкає за межами території України.

Представник ВДВС Снігурівського
РУЮ суду пояснив, що дійсно 16 травня 2013
року ним була направлена постанова
ВДВС Снігурівського РУЮ про припинення
виконання постанови Снігурівського
районного суду про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_2
на адресу Державної прикордонної
служби України, але остання
відмовляється виконувати постанову,
посилаючись на те, що для скасування
обмеження відносно платника аліментів
необхідне рішення суду, при цьому,
Державна прикордонна служба України
посилається на листи Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 27 травня 2008 року №25-32/463, №25/5347 та
Міністерства юстиції України від 06
червня 2008 року №25-32/507. Просив суд
вирішити заяву відповідно до вимог
чинного законодавства.

Дослідивши докази, суд прийшов до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Тобто, у судовому порядку
підлягає розгляду подання тільки щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

30 травня 2011 року постановою
Снігурівського районного суду
Миколаївської області задоволено
клопотання начальника ВДВС
Снігурівського РУЮ та тимчасово
обмежено право ОСОБА_2 у виїзді за межі
України до виконання ним зобов'язання
по сплаті аліментів за рішенням
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 23 травня 2006
року, оскілки боржником було допущено
заборгованість у сумі 14407грн.

23 липня 2013 року ВДВС
Снігурівського РУЮ звернулося до суду
з поданням про скасування тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України відносно ОСОБА_2, але суд своєю
ухвалою від 01 серпня 2013 року у
задоволенні вказаного подання
відмовив.

В силу п.11.4 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02 квітня
2012 року №5125, у разі виконання боржником
відповідних зобов'язань, у тому числі
зі сплати аліментів, а також у зв'язку
із закінчення виконавчого провадження,
державний виконавець виносить
відповідну постанову, копія якої
підлягає обов'язковому направленню до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України для своєчасного зняття
особи (боржника) з контролю.

Така постанова державного
виконавця ВДВС Снігурівського РУЮ на
адресу Державної прикордонної служби
України направлена 16 травня 2013 року,
але у своїй відповіді Державна
прикордонна служба України 02 липня 2013
року відмовляється виконати постанову
державного виконавця, посилаючись на
листи Адміністрації Державної
прикордонної служби України від 27
травня 2008 року №25-32/463, №25/5347 та
Міністерства юстиції України від 06
червня 2008 року №25-32/507, які зобов'язують
скасовувати обмеження у праві виїзду
боржника за межі України на підставі
рішення суду, який встановив ці
обмеження.

Суд вважає, що діючим
законодавством України на суди
покладено обов'язок щодо прийняття
рішення про обмеження особи у праві
виїзду за межі України відповідно до п.5
ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзд в Україну
громадян України», а питання
скасування обмеження віднесено до
компетенції відповідного ВДВС та
Державної прикордонної служби України.

Якщо Державна прикордонна служба
України не виконує постанову
державного виконавця ВДВС
Снігурівського РУЮ про скасування
обмеження відносно ОСОБА_2, останній
має право відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
оскаржити дії Державної прикордонної
служби України до суду.

За такого, суд дійшов висновку, що заява
заявника не грунтується на законі, не
знайшла свого підтвердження, а тому
відмовляє у її задоволенні у повному
обсязі.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України відмовити
за безпідставністю заявлених вимог.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ