Справа № 1570/4696/2012
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/4696/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бжассо Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 02 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Одеський Будинок
Пакування «УПАК» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року Приватне підприємство
«Одеський Будинок Пакування «УПАК»
(далі ПП «ОБП «УПАК») звернулося до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
(далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси
Одеської області ДПС),
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
(далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси
ГУ) Міндоходів в Одеській області, про
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 24 травня
2012 року та № від 24 травня 2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав, що прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті протиправно, оскільки ПП «ОБП
«УПАК» правильно сформовано податок на
прибуток у сумі 122 534 грн. та податок на
додану вартість у сумі 133 189 грн.

Відповідач позов не визнав,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року адміністративний позов ПП «ОБП
«УПАК» - задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 24 травня 2012 року
та № від 24 травня 2012 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

В період з 27 квітня 2012 року по 07 травня
2012 року, ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Одеської області ДПС було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПП «ОБП «УПАК» з
питання підтвердження взаємовідносин
з ТОВ «Олдеко» за період з січня 2011 року
по грудень 2011 року.

За результатом проведеної перевірки
було встановлено порушення
підприємством п.198.1, п.198.2, п.198.3 та п.198.6
ст. 198 Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 106 551
грн.; п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 122 534 грн., про
що було складено акт перевірки від 10
травня 2012 року №1478/22-4/36289354.

На підставі акту перевірки, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 24 травня 2012 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств в розмірі 122 534 грн.;

- № від 24 травня 2012 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
133 189 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що висновки податкового
органу щодо відсутності у ПП «ОБ «УПАК»
об'єктів оподаткування ПДВ та податку
на прибуток по господарським операціям
купівлі та продажу
товарно-матеріальних цінностей є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки висновки відповідача
ґрунтуються на актах про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагенту позивача ТОВ «Олдеко»,
неправомірність яких було встановлено
в судовому порядку, та спростовані
наданою первинною документацію.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України,
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

В апеляційній скарзі ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з відмовою у задоволенні
позовних вимог, оскільки оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийнято правомірно, оскільки
позивачем занижено податок на прибуток
у сумі 122 534 грн. та податок на додану
вартість у сумі 133 189 грн.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.198.1. ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п.198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи та
акту перевірки позивач у перевіряємому
періоді здійснював операції з
придбання товарів (матеріали для
реклами, поліграфії, будівництва,
упаковки та аксесуари до них) з
контрагентом ТОВ «Олдеко».

За рахунок здійснення вказаних
операцій ПП «ОБП «УПАК» сформувало
податковий кредит та віднесло вказані
витрати до складу валових.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право
платника на податкову вигоду (зокрема,
у вигляді права на зменшення об'єкта
оподаткування ПДВ на суму податкового
кредиту), є реальність господарської
операції.

За відсутністю факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, документи,
підтверджуючі використання вказаних
товарів у власній господарської
діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» містяться вимоги
до первинних документів, зокрема вони
повинні бути складені під час
здійснення господарських, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення та мати таки обов`язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.1.,2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24 травня 1995 року, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення. При
реалізації товарів за готівку
допускається складання первинного
документа не рідше одного разу на день
на підставі даних касових апаратів,
чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що між
ПП «ОБП «УПАК» (покупець) та ТОВ
«Олдеко» (постачальник) укладено
договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2011
року № ОД 01/10, відповідно до умов якого
постачальник передав у власність
покупця матеріали для реклами,
поліграфії, будівництва, упаковки та
аксесуари до них в асортименті та
кількості, відповідно до видаткових
накладних.

На підтвердження реальності
здійснення вказаних операцій,
позивачем надано суду видаткові та
податкові накладні, суми податку, за
якими (податковими накладними)
включено до податкового кредиту
відповідного періоду, відображених у
реєстрі отриманих податкових
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість, даним
декларації з ПДВ за жовтень 2011 року та
листопад 2011 року.

Слід зазначити, що податковим органом
не оспорювався та визнавався факт
наявності первинної документації по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«Олдеко» та правильність її
оформлення.

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія вважає, що дані первинні
документи підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту по
операціям ПП «ОБП «УПАК» з його
вищезазначеним контрагентом.

Що стосується доводів апелянта щодо
нереальності господарської операції
позивача з ТОВ «Олдеко», то колегія
суддів вважає їх необґрунтованими,
оскільки наявність дефектів у
правовому стані контрагентів ТОВ
«Олдеко» не впливає на правомірність
формування податкового кредиту
позивача, так як в безпосередніх
господарських операціях ПП «ОБП «УАК»
з ТОВ «Авєс - торг», ТОВ «Фортуна - Лайн»,
ТОВ «Рангіора» не знаходилось.

Крім того, протиправність підстав з
яких виходив податковий орган,
визначаючи відсутність об'єкту
оподаткування ПДВ у позивача
підтверджується постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2012 року, якою визнано
протиправними дії ДПІ у Приморському
районі м. Одеси по складанню актів «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Олдеко» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період жовтень 2011 року» від
14 грудня 2011 року №3070/23-5/37680145, «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Олдеко» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період листопад 2011 року»
від 17 лютого 2012 року №318/23-5/37680145, «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Олдеко» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період грудень 2011 року» від
24 лютого 2012 року №505/23-5/37680145. Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року, постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року була залишена без змін.

Враховуючи все вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо протиправності
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень № та №
від 24 травня 2012 року та задоволення
позовних вимог, оскільки за
перевіряємий період ПП «ОБ «УПАК»
правильно сформовано податок на
прибуток у сумі 122 534 грн., податок на
додану вартість у сумі 133 189 грн.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв