Справа № 1570/7224/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Київ К/800/32661/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

Провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою Одеського
обласного управління лісового та
мисливського господарства на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року у справі за позовом Кілійського
районного товариства мисливців та
рибалок до Одеського обласного
управління лісового та мисливського
господарства про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2012 року Кілійське районне
товариство мисливців та рибалок
пред'явило позов до Одеського
обласного управління лісового та
мисливського господарства (з
урахуванням уточнення позовних вимог)
про визнання протиправними дій
Одеського обласного управління
лісового та мисливського господарства
щодо відмови у погодженні складених
розрахунків лімітів використання на
територіях Кілійського районного
товариства мисливців та рибалок звірів
(кабан) та не встановлення пропускної
спроможності мисливських угідь по
зайцю-русаку, фазану, сірій куріпці з
підстав, викладених у листі від 30 липня
2012 року № 03-01/1052, зобов'язання Одеського
обласного управління лісового та
мисливського господарства погодити
складені розрахунки лімітів
використання на територіях
Кілійського районного товариства
мисливців та рибалок звірів (кабан) та
встановити визначену пропускну
спроможність мисливських угідь по
зайцю-русаку, фазану, сірій куріпці на
мисливський сезон 2012-2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправною відмову
Одеського обласного управління
лісового та мисливського господарства
у погодженні складених розрахунків
лімітів використання на територіях
Кілійського районного товариства
мисливців та рибалок звірів (кабан) та
не встановлення пропускної
спроможності мисливських угідь по
зайцю-русаку, фазану, сірій куріпці з
підстав, викладених у листі від 30 липня
2012 року № 03-01/1052, зобов'язано Одеське
обласне управління лісового та
мисливського господарства погодити
складені Кілійським районним
товариством мисливців та рибалок
розрахунки лімітів використання на
територіях Кілійського районного
товариства мисливців та рибалок звірів
(кабан) та встановити визначену
пропускну спроможність мисливських
угідь по зайцю-русаку, фазану, сірій
куріпці на мисливський сезон 2013 рік.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Одеське обласне
управління лісового та мисливського
господарства, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
судів скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Судами встановлено, що розпорядженням
Одеської обласної ради «Про надання
мисливських угідь для ведення
мисливського господарства» від 11
серпня 1999 року № 137/99-ОР Кілійському
районному товариству мисливців та
рибалок було надано у користування
мисливські угіддя загальною площею
24367,7 га терміном на 15 років, пунктом 3
якого зобов'язано Державне
лісогосподарське об'єднання
«Одесаліс» укласти договір про ведення
мисливського господарства з
Кілійським районним товариством
мисливців та рибалок та забезпечити
систематичний контроль за безумовним
виконанням його умов.

На виконання пункту 3 вищевказаного
розпорядження Одеської обласної ради,
Одеське обласне управління лісового та
мисливського господарства та
Кілійське районне товариство
мисливців та рибалок уклали договір №
43 від 28 квітня 2009 року про умови ведення
мисливського господарства.

Відповідно до пункту 2 договору
Кілійське районне товариство
мисливців та рибалок має право
проводити первинний облік чисельності
і використання мисливських тварин,
вивчати їх стан та характеристики
угідь, де перебувають такі тварини, у
встановленому законом порядку
надавати цю інформацію органам, що
здійснюють державний облік
мисливських тварин та облік їх
використання. Підпунктом 2.4. пункту 2
договору визначені обов'язки Одеського
обласного управління лісового та
мисливського господарства, зокрема
останнє зобов'язано надавати
Кілійському районному товариству
мисливців та рибалок організаційну та
методичну допомогу у веденні
мисливського господарства, здійсненні
мисливського впорядкування угідь.

В лютому 2012 року в мисливських угіддях
Кілійського районного товариства
мисливців та рибалок було проведено
облік дичини.

Кількість дичини, яка була виявлена під
час проведення обліку вносилася
особами, що проводили облік, до
первинних матеріалів обліку дичини та
на їх підставі за результатами обліку
були складені акти обліку мисливських
тварин.

На підставі результатів обліку дичини
Кілійським районним товариством
мисливців та рибалок були складені
проект ліміту використання диких
парнокопитних тварин (кабан) по
Кілійському районному товариству
мисливців та рибалок у мисливському
сезоні 2012 - 2013 року та фактична
пропускна спроможність мисливських
угідь Кілійського районного
товариства мисливців та рибалок по
зайцю-русаку, сірій куріпці та фазану в
сезон полювання 2012 - 2013 р.р..

Матеріали обліку мисливських тварин,
проект ліміту використання диких
парнокопитних тварин та фактична
пропускна спроможність на
зайця-русака, сіру куріпку та фазана
були спрямовані Кілійським районним
товариством мисливців та рибалок
листами від 06 квітня 2012 року № 15 та № 16
до Одеського обласного управління
лісового та мисливського господарства
та до начальника управління охорони
навколишнього природного середовища в
Одеській області.

Одеське обласне управління лісового та
мисливського господарства листом від 30
липня 2012 року № 03-01/1052 повідомило
голові Кілійського районного
товариства мисливців та рибалок
Скопкіну С.І. про те, що відповідь на
лист від 06 квітня 2012 року № 16 не був
наданий у зв'язку з тим, що Одеське
обласне управління лісового та
мисливського господарства не отримало
матеріали таксації. Матеріали
пропускної спроможності угідь на
фазана, сіру куріпку, зайця-русака та
проект ліміту використання диких
парнокопитних тварин (кабан) на
мисливський сезон 2012-2013 роки були
отримані 17 липня 2012 року та дані
матеріали не могли бути узгодженими в
зв'язку з відсутністю підписів
державного мисливствознавця
Кілійського району та представників
державної екологічної інспекції, що
ставило під сумнів дійсність цих даних.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції зазначив, що
ліміти використання парнокопитних
тварин, зокрема кабана, та пропускна
спроможність мисливських угідь по
мисливським тваринам, іншим, ніж
зазначені у п. 2.4. Інструкції щодо
застосування порядку встановлення
лімітів використання диких тварин,
віднесених до природних ресурсів
загальнодержавного значення,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 26 травня 1999 року № 116 (далі -
Інструкція), погоджуються з державним
органом лісового господарства та
органом екологічної безпеки АРК,
області, м. Севастополя, а проекти
лімітів розробляються користувачами
мисливських угідь.

Пославшись на положення Законів
України «Про мисливське господарство
та полювання», «Про тваринний світ»,
«Про охорону навколишнього природного
середовища» та Інструкцію суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
порядком проведення обліку дичини
залучення до проведення обліку
посадових осіб будь-яких державних
органів не визначений, а тому вимога
щодо підписання матеріалів обліку
дичини мисливствознавцем по
Кілійському району ОСОБА_5 та
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища є незаконною,
оскільки діючим законодавством не
встановлена обов'язкова наявність їх
підпису, як умова погодження
відповідачем лімітів використання
диких звірів та пропускної
спроможності по зайцю-русаку, сірій
куріпці та фазану.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився із залишив постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 лютого 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» з метою забезпечення
збору, обробки, збереження та аналізу
інформації про стан навколишнього
природного середовища, прогнозування
його змін та розробки науково
обґрунтованих рекомендацій для
прийняття ефективних управлінських
рішень в Україні створюється система
державного моніторингу навколишнього
природного середовища. Спостереження
за станом навколишнього природного
середовища, рівнем його забруднення
здійснюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів,
іншими спеціально уповноваженими
державними органами, а також
підприємствами, установами та
організаціями, діяльність яких
призводить або може призвести до
погіршення стану навколишнього
природного середовища.

Статтею 35 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено, що державний контроль у
галузі охорони навколишнього
природного середовища здійснюється
Радами та їх виконавчими і
розпорядчими органами, спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів, його органами на
місцях, а на території Автономної
Республіки Крим - органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань екології та природних ресурсів,
та іншими спеціально уповноваженими
державними органами.

Статтею 57 Закону України «Про
тваринний світ» передбачено, що
державний контроль у галузі охорони,
використання і відтворення тваринного
світу здійснюється Кабінетом
Міністрів України, місцевими
державними адміністраціями, радами та
їх виконавчими органами, спеціально
уповноваженими центральними органами
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів, мисливського
господарства та полювання і рибного
господарства та їх територіальними
органами, органами виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
екології та природних ресурсів і
мисливського господарства та
полювання, іншими державними органами
відповідно до закону.

Згідно статті 16 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»
полювання на парнокопитних тварин,
куницю лісову, бобра, ондатру, бабака,
білку, віднесених до державного
мисливського фонду, здійснюється
відповідно до лімітів, які
затверджуються на мисливський сезон
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
аграрної політики, за погодженням із
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового та мисливського господарства,
на підставі пропозицій користувачів
мисливських угідь, погоджених з
обласними, Київською, Севастопольською
міськими державними адміністраціями.

Полювання на інших мисливських тварин,
віднесених до державного мисливського
фонду, регулюється нормами відстрілу,
які встановлюються на мисливський
сезон центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
за погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
лісового та мисливського господарства,
за поданням центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері мисливського
господарства.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання» користувачі мисливських
угідь встановлюють за погодженням з
територіальними органами спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань лісового і
мисливського господарства та
полювання і територіальними органами
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища пропускну
спроможність мисливських угідь.

Статтею 30 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»
визначені права та обов'язки
користувачів мисливських угідь, а саме,
користувачі мисливських угідь
зобов'язані, серед іншого визначати
пропускну спроможність мисливських
угідь та забезпечувати їх
упорядкування, проводити первинний
облік чисельності і добування
мисливських тварин, вивчати їх стан та
характеристики угідь і в установленому
порядку подавати цю інформацію
органам, які здійснюють державний
облік чисельності тварин та облік їх
добування, ведення державного кадастру
і моніторингу тваринного світу.

Пунктом 1.2. Інструкції передбачено, що
вона визначає застосування порядку
встановлення лімітів використання
таких диких тварин, віднесених до
природних ресурсів загальнодержавного
значення, а саме: мисливських тварин
(крім мисливських птахів,
зайців-русаків, кролів диких, лисиць,
вовків, єнотоподібних собак); диких
тварин, які зазначені в додатку до
Тимчасового порядку справляння плати
за спеціальне використання диких
тварин (крім водних безхребетних,
наземних безхребетних у водній стадії
розвитку).

Пунктом 2.4. та 2.5. Інструкції
передбачено, що ліміти використання
мисливських видів парнокопитих тварин,
ведмедя, куниць лісової та кам'яної,
норки американської, тхора лісового,
бобра, нутрії вільної, ондатри, бабака і
білки затверджуються на мисливський
сезон Мінекобезпеки за поданням
Держкомлісгоспу на підставі
пропозицій користувачів мисливських
угідь, погоджених з державним органом
лісового господарства та органом
екологічної безпеки Автономної
Республіки Крим, області, м.
Севастополя.

Проекти зазначених у пункті 2.4 цієї
Інструкції лімітів розробляються
користувачами мисливських угідь у
розрізі окремих мисливських
господарств або наданих у користування
ділянок угідь і не пізніше як за 2,5
місяця до початку полювання подаються
на розгляд і погодження державному
органу лісового господарства
Автономної Республіки Крим, області, м.
Севастополя.

Згідно пункту 2.13 Інструкції
використання інших мисливських тварин,
ніж зазначені в пункті 2.4 цієї
Інструкції, регулюється в залежності
від максимально можливої кількості
мисливців, які допускаються до
полювання в один день на певній площі
мисливського угіддя з урахуванням
чисельності тварин і потреби
додержання вимог техніки безпеки
(пропускна спроможність мисливських
угідь) та норм відстрілу, які
встановлюються на мисливський сезон
державним органом лісового
господарства Автономної Республіки
Крим, області, м. Севастополя за
погодженням з органом екологічної
безпеки Автономної Республіки Крим,
області, м. Севастополя.

Із системного аналізу зазначених норм,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що суди першої
та апеляційної інстанцій повно і
всебічно встановили обставини справи,
дали їм належну юридичну оцінку,
правильно застосували норми
матеріального і процесуального права
та прийшли до вірного висновку про те,
що Одеське обласне управління лісового
та мисливського господарства
протиправно відмовило позивачу у
погодженні складених розрахунків
лімітів використання на територіях
Кілійського районного товариства
мисливців та рибалок звірів (кабан) та
не встановлення пропускної
спроможності мисливських угідь по
зайцю-русаку, фазану, сірій куріпці з
підстав, викладених у листі від 30 липня
2012 року № 03-01/1052.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
не допустили порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні судових рішень, тому
підстав для задоволення касаційної
скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеського обласного
управління лісового та мисливського
господарства відхилити, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 лютого 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: