Справа № 816/646/14
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/646/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Ковальова Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кемова М.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області про визнання протиправною та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування постанови
від 10.02.2014 року № 032067 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його
господарська діяльність не пов'язана
із здійсненням пасажирських
перевезень або перевезень небезпечних
вантажів чи багажу, у зв'язку із чим
порушень законодавства про
автомобільний транспорт не допускав.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову, просив відмовити в його
задоволенні. В обґрунтування
заперечень посилався на те, що в ході
рейдової перевірки транспортного
засобу, що належить позивачу,
інспекторами встановлено відсутність
ліцензії та відповідно ліцензійної
картки для здійснення перевезень
пасажирів легковим автомобілем на
замовлення.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно
щотижневого графіку рейдових
перевірок з 20.01.2014 року по 25.01.2014 року та
на підставі направлення на перевірку
від 20.01.2014 року № 002096 старшими
державними інспекторами управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області проведено перевірку
транспортного засобу Мерседес НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_3, місце проведення
перевірки - м. Полтава зуп. Чапаєва.

Під час перевірки транспортного засобу
встановлено та зафіксовано у акті від
25.01.2014 року № 005043, що ОСОБА_3 надавав
послуги нерегулярних перевезень
легковим автомобілем на замовлення -
ритуальних, про що свідчив трафарет на
передньому склі, без оформлення
ліцензійної картки, чим порушив вимоги
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

10.02.2014 року начальником управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області Кужіль В.М. винесено постанову
№ 032067 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
на суму 1700 грн.

Позивач не погодився із вказаною
постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню суб'єкта владних повноважень
суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Під час перевірки транспортного засобу
Мерседес НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3,
інспекторами управління встановлено,
що ОСОБА_3 надавав послуги нерегулярних
перевезень легковим автомобілем на
замовлення - ритуальних, про що свідчив
трафарет на передньому склі, без
оформлення ліцензійної картки, чим
порушив вимоги статті 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001
року № 2344-III автомобіль легковий -
автомобіль, який за своєю конструкцією
та обладнанням призначений для
перевезення пасажирів з кількістю
місць для сидіння не більше ніж дев'ять
з місцем водія включно; перевезення
пасажирів легковим автомобілем на
замовлення - перевезення пасажирів
легковим автомобілем загального
призначення, замовленим юридичною або
фізичною особою з укладанням
письмового договору на кожну послугу
чи на обумовлений термін
обслуговування, у якому визначають
умови обслуговування, вартість
послуги, термін її виконання та інші
положення за домовленістю сторін.

У свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 тип
автомобіля Мерседес НОМЕР_2 зазначено -
легковий пасажирський.

В ході судового розгляду справи
встановлено та із наданих позивачем
копій фотографій салону автомобіля
вбачається наявність 8 місць для
сидіння, в тому числі з місцем водія.

Таким чином, автомобіль ОСОБА_3
Мерседес НОМЕР_2 за своєю конструкцією
та обладнанням призначений для
перевезення пасажирів з кількістю
місць для сидіння - 7, та є легковим
автомобілем.

При цьому позивачем в судовому
засіданні не заперечувалась
можливість перевезення зазначеним
автомобілем пасажирів під час надання
послуг автокатафалку.

На час перевірки на передньому склі
транспортного засобу знаходився
трафарет із написом «ритуальний»,
однак інспекторів до огляду салону
автомобіля водієм допущено не було.

На підтвердження надання позивачем
ритуальних послуг ОСОБА_3 надано суду
договір від 02.01.2014 року про надання
ритульних посуг, свідоцтво платника
єдиного податку із видом діяльності,
зокрема, організація поховань і
надання суміжних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
послуги пасажирського автомобільного
транспорту поділяють на послуги з
перевезення пасажирів автобусами, на
таксі та легковими автомобілями на
замовлення.

Слід зазначити, що надання ритуальних
послуг передбачає, серед іншого, також
і перевезення пасажирів, тому, суд
дійшов до висновку, що позивач здійснює
послуги з перевезення пасажирів
легковим автомобілем на замовлення.

Згідно з частиною 9 статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів
легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із замовником
послуги, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
легкового автомобіля - посвідчення
водія відповідної категорії, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
ліцензійна картка, копія договору із
замовником послуги, інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
ліцензійна картка транспортного
засобу - документ, який містить
реєстраційні дані ліцензії та
транспортного засобу.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
ліцензія видається на господарську
діяльність з надання послуг з
перевезення пасажирів і небезпечних
вантажів на такі види робіт, зокрема,
надання послуг з внутрішніх перевезень
пасажирів легковими автомобілями на
замовлення.

Отже, позивач надавав послуги з
внутрішніх перевезень пасажирів
легковим автомобілем на замовлення без
оформлення ліцензійної картки.

В частині 1 статті 60 Закону зазначено,
що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Спірною постановою до позивача
застосовано штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 1700 грн.

Таким чином, правомірно винесено
постанову від 10.02.2014 року № 032067 про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3
необґрунтовані, а тому задоволенню не
підлягають.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотка
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної
плати станом на 01.01.2014 року становить 1218
грн.

Отже ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827 грн.

Згідно квитанції від 18.02.2014 року
позивачем сплачено 10 % розміру ставки
судового збору - 182,70 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

У зв'язку з цим, з ОСОБА_3 до
Державного бюджету України підлягають
стягненню судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області про визнання протиправною та
скасування постанови - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
до Державного бюджету України в особі
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (на
розрахунковий рахунок: 4002,
отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві
Полтавської області, 22030001; Банк
отримувача: ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО: 831019; Код ; Код
класифікації доходів бюджету:
22030001.Призначення платежу: судовий збір,
за позовом ___________ (ПІБ чи назва
установи, організації позивача),
Полтавський окружний адміністративний
суд) судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі1644,30 грн. (одна тисяча
шістсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 13
березня 2014 року.

Суддя
А.Б. Головко