Справа № К/9991/9373/12-С
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року м.
Київ К/9991/9373/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Олексієнка М.М.

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області до
Виробничого підприємства
"Рембудмонтаж" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат та доставку пенсії,
призначених на пільгових умовах,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Виробничого
підприємства "Рембудмонтаж" на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011р.,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Рубіжному Луганської
області звернулось до суду з позовом до
Виробничого підприємства
"Рембудмонтаж", в якому просило
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до п.
«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за період з 01.08.2010р. по
31.01.2011р. в сумі 405,51грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.04.2011р., позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Виробниче підприємство
«Рембудмонтаж» зареєстроване як
юридична особа 23.05.2008р. Виконавчим
комітетом Рубіжанської міської ради
Луганської області за №7000323 та у
встановленому порядку зареєстроване в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Також, на вказаному підприємстві
працювали громадяни, які були зайняті
на роботах що дають їм право на
призначення пенсії на пільгових умовах
відповідно до п.«а» ст. 13 Закону України
від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення», тобто за Списком №1 й
позивач відповідно до вимог
законодавства здійснював доставку та
виплату пільгових пенсій працівникам
відповідача, що підтверджується
розрахунками.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058 пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком №1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за Списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Підприємства та організації з грошових
коштів, які призначені на оплату праці,
вносять до Пенсійного Фонду України
плату, яка покриває витрати на доставку
та виплату пільгових пенсій, у тому
числі, призначених згідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», при цьому зберігається
порядок покриття цих витрат, який діяв
до набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Порядок покриття витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій встановлено
Інструкцією «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженою Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003р. №21-1 і зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за №64/8663, відповідно до якої плату
Пенсійному фонду на покриття фактичних
витрат на виплату пенсій за віком на
пільгових умовах вносять підприємства
незалежно від форм власності та
господарювання, а несвоєчасно
перераховані суми витрат на виплату і
доставку пенсій вважаються боргом
(недоїмкою).

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку щодо наявності у
відповідача обов'язку з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій своїм колишнім
працівникам.

Згідно з п.6.8 вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 «Прикінцевих положень»
Закону (1058-15), сплачуються одночасно із
оплатою фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Таким чином, підставою для
відшкодування підприємством органам
Пенсійного фонду витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій є розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за
відповідний період.

Як встановлено судами, заборгованість
відповідача перед УПФУ в м.Рубіжному
Луганської області по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п.«а» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», за
Списком №1 за період з 01.08.2010р. по
31.01.2011р. складала 405,51грн., в зв'язку з чим
позивачем у 2010 році та січні 2011 року на
адресу відповідача відповідно до п.6.4
Інструкції надсилались розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку зазначених пільгових пенсій.

Отримавши розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та не
надавши на них заперечень й не
оскарживши їх в суді, відповідач
фактично узгодив такі розрахунки,
зокрема, в частині пенсій, призначених
відповідно до п.«а» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

До 25 січня кожного місяця у 2010 році та
січня 2011 року відповідач не сплатив
позивачу зазначену в розрахунках
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком №1, у зв'язку із чим за ним
утворилась заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком №1 в сумі 405,51грн., а тому суди
попередніх інстанцій правильно
вказали, що визначена в розрахунках
сума відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
підлягає сплаті відповідачем.

При цьому, обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування понесених
ПФУ після 01.01.2004р. витрат на виплату та
доставку зазначених пенсій не
пов'язаний із датою призначення таких
пенсій чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу.

Аналогічна позиція викладена і в
постанові Верховного Суду України від
10.09.2013р. у справі №21-215а13.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 220, 2201, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Виробничого
підприємства "Рембудмонтаж" відхилити,
а постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011р.
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Олексієнко М.М.