Справа № 2-а-1073/11/1522
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-1073/11/1522

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Позняк Віктор Степанович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
на постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 29 березня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання протиправними дій
відповідача щодо проведення
перерахунку додаткової пенсії з
порушеннями норм законодавства як
особі, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 29 березня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку пенсії відповідно до
ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси провести перерахунок
призначеної ОСОБА_1 пенсії за період з
01.01. 2000 року по 31. 12. 2004 року, з 01. 01. 2005
року, виходячи із 8 мінімальних
розмірів пенсій за віком відповідно до
ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року, як інваліду ІІ-ої групи, з
урахуванням проведених виплат, та
виплатити йому нараховану суму коштів.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси нарахувати ОСОБА_1 додаткову
пенсію відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року в
розмірі 75 % від мінімальної пенсії за
віком за період з 01.01. 2000 року по 31. 12. 2004
року, з 01. 01. 2005 року, з урахуванням
проведених виплат, та виплатити йому
нараховану суму коштів.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС віднесений до 1
категорії потерпілих та має 2-у групу
інвалідності.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з наявності у позивача права на
отримання основної та додаткової
пенсії, розмір якої відповідно до ст. 50,
54 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачає
виплату щомісячної основної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема
інвалідам 2 групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата
зазначеної пенсії відповідно до статті
53 даного Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Згідно частини третьої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частина 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачає, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 2
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Приписи зазначеної
норми співпадають з приписами пункту 4
Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 жовтня 1997 року
№ 523 (з наступними змінами та
доповненнями).

Відповідно до статті 67 Закону України
«Про статус і соціальний Захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка набула
чинності 01 листопада 2006 року, у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм обрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком, згідно статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Будь-яких інших
нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин, положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до частини сьомої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відсутності закону, що
регулює відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Таким чином, Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлені чіткі розміри додаткової
пенсії, і її здійснення в розмірі,
меншому ніж це передбачено (на підставі
постанови Кабінету Міністрів України),
є порушенням прав позивача, яке
правильно відновлене судом, з огляду на
загальний принцип пріоритетності
законів порівняно з підзаконними
нормативними актами.

Крім того, положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
згідно з якими позивач має право на
отримання державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, не містять обмежень щодо
строку, протягом якого пенсіонер має
право на їх виплату.

Отже, законом не встановлюється а ні
строковість, а ні обмеження у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Враховуючи викладене, виплату пенсії
позивачу не може бути обмежено
будь-яким кінцевим терміном або
строком, оскільки це б обмежувало право
позивача на отримання державної пенсії
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом 13 січня 2011
року, та оскаржує дії відповідача
починаючи з 01 січня 2000 року.

Як на час подання цього позову, так і на
момент прийняття судом першої
інстанції оскаржуваного рішення,
відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті визначено,
що для звернення за захистом прав,
свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач про порушення свого права знав
при виплаті йому відповідачем
щомісячної пенсії, і відповідно,
звернення позивача до відповідача із
заявою з питання проведення
перерахунку додаткової пенсії за
минулий час не є передбаченою законом
можливістю досудового порядку
вирішення спору в розумінні частини
четвертої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням строків звернення до
суду з позовом, передбачених статтями
99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України та вимогою
відповідача щодо застосування цих
строків, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про необхідність
залишення без розгляду позовних вимог
за період з 01 січня 2000 року по 12 липня 2010
року.

За таких обставин, апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси -
задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 29 березня 2011 року в
частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
основної та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС за період з 01 січня
2000 року по 12 липня 2010 року - скасувати, а
позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній
частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 29 березня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов