Справа № 2-а-11558/11/0226
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-11558/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

17 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації на
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 19 січня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Тульчинської
районної державної адміністрації про
визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 19 січня 2012
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду І
інстанції, відповідач оскаржив його до
суду апеляційної інстанції, шляхом
подання апеляційної скарги, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, а
також на не повне з'ясування судом всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, просив скасувати
вищезазначену постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
19 січня 2012 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 є матір'ю дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), та є застрахованою
особою відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням"

Позивач перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку з 28 серпня 2010 року по
06 травня 2013 року включно (а.с.8).

ОСОБА_2 отримувала допомогу сім'ям з
дітьми з травня по вересень 2011 року в
розмірі 130 гривень щомісяця, що
підтверджується довідкою №817 від 26
жовтня 2011 року виданою управлінням
праці та соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації (а.с.4).

Порушене право застрахованої особи в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
щодо неотриманої в повному обсязі
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-річного віку
регулюється положенням статті 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням
".

Відповідно до статті 43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку розраховується,
виходячи зі встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму в розрахунку на місяць.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
-правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас частиною 3 статті 45 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року № 2154-VI
було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
яка на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
Кабінет Міністрів України не визначав.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного суду України від
25 грудня 2012 року по адміністративні
справі №21-410а12.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції вірно визначився з тим, що
для вирішення спору стосовно виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивач, повинні
застосовуватися норми спеціального
закону (яким є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням"), а тому, позовні вимоги
позивача про стягнення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, підлягають частковому
задоволенню, що і було вірно вирішено
судом першої інстанції.

Доводи апелянта викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги відповідача .

Згідно з частиною 2 статті 159 КАС
України, законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до норм матеріального
права при дотриманні норм
адміністративного процесуального
права.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

З урахуванням вище викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Тульчинської районної державної
адміністрації, -залишити без
задоволення, а постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
19 січня 2012 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.