Справа № 2а/0470/10446/12
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торіс-Плюс" до Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області ДПС про
скасування рішення та зобов"язання
вчинити певні дії, -
31 серпня 2012 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» (далі -
позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
ДніпропетровськаДніпропетровської
області ДПС (далі - Лівобережна МДПІ м.
Дніпропетровська, відповідач), в якому,
з урахуванням заяви про зміну позовних
вимог від 16.01.2013 р., просив:
- скасувати рішення Лівобережної МДПІ
м. Дніпропетровська № 8190/10/18-315 від
16.05.2012 р. про невизнання податкової
звітності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» з
податку на додану вартість за квітень
2012р. податковою декларацією;
- зобов'язати Лівобережну МДПІм.
Дніпропетровська прийняти податкову
декларацію Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» (код
вартість за квітень 2012 р. датою її
фактичного отримання, тобто 11.05.2012 р.;
- зобов'язати Лівобережну МДПІ м.
Дніпропетровська відобразити
показники (дані) податкової декларації
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» (код
вартість за квітень 2012 р. з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю
- зобов'язати Лівобережну МДПІ м.
Дніпропетровська в десятиденний строк
з дня отримання судового рішення у
даній справі, яке набрало законної
сили, подати звіт про виконання
судового рішення у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем безпідставно
не визнано подану Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2012 р.
податковою звітністю, адже жодних
порушень порядку складання та
направлення податкової декларації з
ПДВ товариством допущено не було.
Посиланнявідповідача на рішення про
анулювання реєстрації платника
податку з виключенням ТОВ «Торіс-Плюс»
з реєстру платників податку на додану
вартістьяк на підставу відмови у
прийняті вказаної декларації є
необґрунтованим, оскільки рішення № 1078
від 27.07.2011 р. податкового органу про
скасування реєстрації платника ПДВ
скасовано постановою суду. Враховуючи
викладене, дії та рішення відповідача
щодо невизнання податкової декларації
позивача за квітень 2012 р. податковою
звітністю суперечать вимогам
законодавства, права платника
податкупідлягають відновленню, а
позовні вимоги - задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01.10.2012 року
провадження у даній справі було
зупинено до набрання законної сили
рішенням Дніпропетровського окружного
адміністративного суду справі №
2а/0470/16408/11.

06 березня 2014 року провадження у справі
№ 2а/0470/10446/12 поновлено; справу
призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. На день розгляду
справи від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності уповноваженого
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином,що
підтверджується розпискою про
отримання копії ухвали суду про
поновлення провадження у справі та
копії заяви про зміну позовних вимог,
що міститься в матеріалах справи.
Письмових пояснень або заперечень на
адміністративний позов відповідачем
надано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 24.03.2005р.
(); номер запису №
000 9452.

08 травня 2012 р.Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс»
засобами поштового зв'язку направлено
до Лівобережноїміжрайонної державної
податкової інспекції у м.
Дніпропетровську податкову декларацію
з ПДВ за квітень 2012 року (а.с.7-9).

Зазначена декларація отримана
податковим органом 11.05.2012 р.

16.05.2012 р. Лівобережною міжрайонною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровськалистом № 8190/10/18-315
повідомлено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» про те,
що звітність, надіслана підприємством,
не вважається податковою декларацією.
При цьому, посилаючись на положення
п.184.2 ст.184 Податкового кодексу України,
податковий орган зазначив, що
Свідоцтво Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» про
реєстрацію платником ПДВ анульовано з
дати анулювання реєстрації платника
ПДВ, тобто з 27.07.2011р. з прийняттям
податковим органом рішення №1078 про
анулювання реєстрації платника ПДВ,
тому надіслана поштою декларація не
вважається податковою декларацією,
оскільки подана не платником ПДВ (а.с.10).

Рішення відповідача № 8190/10/18-315 від
16.05.2012 р. оскаржено в адміністративному
порядку, за результатами якого скарги
позивача залишені без задоволення, а
рішення № 8190/10/18-315 від 16.05.2012 р. - без
змін.

Позивач звернувся до суду за захистом
порушеного права.

В ході судового розгляду встановлено,
що постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2012 р. по адміністративній справі
№2а/0470/16408/11, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2014 р.,
визнано протиправним та скасовано
рішення Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська №1078 від 27.07.2011 р. про
анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ
«Торі-Плюс».

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Відповідно до ст. 49 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно до п. 49.8. ст. 49 Податкового
кодексу України прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.9. ст. 49 Податкового
кодексу України за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, зобов'язана
зареєструвати податкову декларацію
платника датою її фактичного отримання
органом державної податкової служби.

Згідно п.п. 49.11. ст. 49 Податкового
кодексу України у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови: у
разі отримання такої декларації,
надісланої поштою або засобами
електронного зв'язку, - протягом п'яти
робочих днів з дня її отримання; у разі
отримання такої декларації особисто
від платника податку або його
представника - протягом трьох робочих
днів з дня її отримання.

Відповідно до п. 49.12. ст. 49 Податкового
кодексу України зазначено, що у разі
отримання відмови органу державної
податкової служби у прийнятті
податкової декларації платник
податків має право: подати податкову
декларацію та сплатити штраф у разі
порушення строку її подання; оскаржити
рішення органу у порядку,
передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Згідно до п. 49.10. ст. 49 Податкового
кодексу України відмова посадової
особи органу державної податкової
служби прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких невизначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Відповідно до ч. 49.13 ст. 49 Податкового
кодексу України у разі якщо в
установленому законодавством порядку
буде встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
15.06.2012 р. № 1503/12/13-12 задоволення судом
позовних вимог щодо визнання
протиправною відмови прийняти
податкову декларацію означає, що
відповідне рішення не створило жодних
правових наслідків, а податкова
декларація є поданою вчасно на
підставі п. 49.13 ст. 49 Податкового
кодексу України. Тому в такому разі
обов'язок платника податків щодо
своєчасного подання податкової
декларації є виконаним належним чином,
а його порушені права цілком
відновленими.

Резолютивна частина постанови
адміністративного суду про
задоволення позовнихвимог у справі,
предметом оскарження в якій є
протиправність відмови податкового
органу у прийнятті податкової
декларації має містити висновок про
визнання протиправною відмову
податкового органу прийняти податкову
декларацію, а податкової декларації
такою, що подана платником податків у
день її фактичного отримання органом
державної податкової служби (із
зазначенням дати).

Вимоги про зобов'язання податкового
органу прийняти податкову декларацію,
визнання протиправними рішення, дії,
бездіяльності податкового органу,
визнання поданої декларації
податковою звітністю, визнання
податкової декларації поданою варто
розглядати як вимогу про визнання
протиправною відмови у прийнятті
податкової декларації, поданої
платником податків на певну дату.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захистя ких вони просять.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом,
у їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс»
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішення
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська № 1078 від 27.07.2011 р. про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» оскаржено позивачем в
судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2012 р. по адміністративній справі
№2а/0470/16408/11, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2014 р.,
визнано протиправним та скасовано
рішення Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська №1078 від 27.07.2011 р. про
анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ
«Торіс-Плюс».

Отже, на даний час існує таке, що набуло
законної сили судове рішення, яким
скасовано рішення податкового органу
про анулювання реєстрації платника ПДВ
ТОВ «Торіс-Плюс». Саме податковий орган
зобов'язаний виконати рішення суду, яке
набрало законної сили та поновити
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» в
реєстрі платників податку на додану
вартість.

Враховуючи наведене, рішення
відповідача №1078 від 27.07.2011 р. про
анулювання реєстрації платника
податкуна додану вартість Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» є неправомірним з моменту
його прийняття, та, відповідно, на
момент подання позивачем до
податкового органу декларації з
податку на додану вартість за квітень
2012 року.

За таких обставин, рішення
відповідача№8190/10/18-315 від 16.05.2012 р. про
невизнання податковою декларації з ПДВ
за квітень 2012 р., подану Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» 08.05.2012 р., не відповідає
вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки винесено
відповідачем на підставі, у межах
повноважень, але не у спосіб, що
передбачені законодавством та без
урахування обставин, що мають значення
для прийняття рішення.

З огляду на викладене, позовна вимога
про скасування рішення Лівобережної
міжрайонної державної інспекції м.
Дніпропетровська №№8190/10/18-315 від 16.05.2012
р.є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

В позовній заяві позивач просить
зобов'язати податковий орган прийняти
податкову декларацію підприємства
датою її фактичного отримання.

З метою повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та визнати податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» з
податку на додану вартість за квітень
2012 р. такою, що подана Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» у день її фактичного
отримання Лівобережною МДПІ м.
Дніпропетровська - 11.05.2012 р. із
відображенням цих даних в особовій
картці платника податків.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська у десятиденний строк
з дня отримання судового рішення у
даній справі, яке набрало законної
сили, подати звіт про виконання
судового рішення у даній справі, суд
зазначає наступне.

Повноваження адміністративного суду
щодо здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання встановлені ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Зазначеною статтею
передбачено, зокрема, форму контролю за
виконанням рішень за ініціативою суду -
ч.ч. 1-2 ст. 267 Кодексу адміністративного
судочинства України. Суд, який ухвалив
судове рішення, має право зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, який
програв справу і на якого покладено
певні обов'язки, подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення. Покладення таких
зобов'язань на суб'єкта владних
повноважень є правом, а не обов'язком
суду. З матеріалів справи суд не вбачає
підстав для застосування зазначеної
форми контролю за виконанням судового
рішення. У зв'язку з чим, відповідна
позовна вимога не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачу відмовлено, тому судові
витрати в розмірі 32,19 грн. підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс».

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» до Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області ДПС про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії- задовольнити
частково.

Скасувати рішення Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м.
ДніпропетровськаДніпропетровської
області ДПС № 8190/10/18-315 від 16.05.2012 р. про
невизнання податкової звітності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» з
податку на додану вартість за квітень
2012 р. податковою декларацією .

Визнати податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс» з
податку на додану вартість за квітень
2012 р. такою, що подана Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торіс-Плюс» у день її фактичного
отримання Лівобережною міжрайонною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС-11.05.2012 р. із відображенням
цих даних в особовій картці платника
податків.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати в розмірі 32,19 грн.
стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс-Плюс».

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили станом на
13.03.2014 Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді О.С. Рябчук
О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова