Справа № 872/11915/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокусправа № 401/912/13-а
(2-а/401/71/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області на
постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 03 липня 2013 року у справі №
401/912/13-а (2-а/401/71/13 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області про
визнання дій неправомірними
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області про
визнання неправомірними дії ,
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправною відмовою відповідача у
призначення пільгової пенсії та
прийнятті документів з підстав
відсутності всіх необхідних
документів, а також відмови у
призначенні такої пенсії з підстав
відсутності доказів робочого місця,
оскільки основний запис про трудову
діяльність позивача свідчить трудова
книжка.

Постановою від 03.07.2013р. позов було
задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права просить скасувати
рішення та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, що
дає судові підстави для застосування
положень ч. 4 ст. 196 КАС
України та у зв'язку з чим фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що позивач в період
з 01 лютого 2004 року по 06 березня 2010 року
та з 23 червня 2010 року по 15 травня 2011
року працював у ВАТ «Подольський
хіміко металургійний завод» на
посаді апаратника по вирощуванню
монокристалів та стрічок цеху № 4
участок 2, на території Російської
Федерації, що також підтверджується
копією трудової книжки позивача.

Позивачем також було надано Довідки,
уточнюючі особливий характер роботи
або умов праці, необхідних для
дострокового призначення трудової
пенсії за віком та підтверджуюча
постійну зайнятість на пільговій
роботі № 21-12 від 06 квітня 2012 року, № 089-10
від 15 лютого 2010 року, Акт
документальної перевірки відомостей
про періоди роботи, яка дає право на
дострокове пенсійне забезпечення №
227-з від 24 лютого 2012 року, якими
встановлено, що характер виконуваних
робіт, умови праці та показники
позивача відповідають Списку № 1, а
також атестація робочого місця. (а.с.
10-17, 23-27, 28,29).

Професія апаратника по вирощуванню
монокристалів та стрічок включена до
Списку № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, зайнятість в яких повний робочий
день дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Згідно положень ст..ст. 1, 6 Угоди про
гарантії прав громадян держав
учасниць Співдружності Незалежних
держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року, яка
підписана і державою Україна, пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць цієї Угоди та членів їхніх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав - учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.1-2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Отже, як зазначено вище та не
спростовано відповідачем, позивач має
трудову книжку із наявними відповідних
записів у ній, та що є основним
документом, що підтверджує стаж роботи
позивача.

Крім того, відповідно до п.1 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», затвердженого
постановою КМУ від 01 серпня 1992 року №
442, атестація робочих місць за умовами
праці проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. Згідно
визначення, наведеного в Методичних
рекомендаціях для проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затверджених постановою
Міністерства Праці України від 01.09.92 р.
№ 41, атестація робочих місць за умовами
праці - це комплексна оцінка всіх
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності (п.2 Порядку).

Так відповідач наполягає не
відсутності проведення атестації
робочого місця, проте подає суду
самостійно інші докази.

Так на запит відповідача ВАТ
«Подольський хіміко металургійний
завод» надав карту атестації робочого
місця апаратника по вирощуванню
монокристалів та стрічок цеху № 4 уч. 2.
Дійсно у додатку до вказаної карти у
переліку ознайомлення працівників
відсутнє прізвище позивача, проте це не
є доказ не атестації самого робочого
місця, як це вимагає законодавство.
Крім того, про атестацію робочого місця
міститься інформація у попередньому
погодженні при прийнятті позивача на
роботу, про що міститься підпис
позивача (а.с. 111).

Також слід зазначити, що можливе не
проведення роботодавцем атестації
робочого місця говорить про
невиконання останнього трудового
законодавства, а позивач не може у
даному випадку бути позбавлений права
на оформлення пенсії на пільгових
умовах при наявності інших
беззаперечних доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
залишити без задоволення.

Постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 03 липня 2013 року у справі №
401/912/13-а (2-а/401/71/13 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області про
визнання дій неправомірними
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник