Справа № 592/876/14-а
Суддя: Литовченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/876/14-а
Провадження №2-а/592/84/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у
складі:

головуючого - судді Литовченка О.В.,

при секретарі - Лесняк В.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шульги Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Сумах про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом і
свої вимоги обґрунтовує тим, що в
зв'язку з тим, що з 01 грудня 2013 року
змінено розмір суддівської винагороди
працюючого судді, ним до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
(надалі «відповідач») подано заяву від
10 січня 2014 року про перерахунок та
виплату йому з 01 грудня 2013 року
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі 82
% заробітної плати працюючого судді.
Відповідач листом від 14.01.2014р. № 12/р в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання йому було
відмовлено. Відмова відповідача в
перерахунку та виплаті грошового
утримання є протиправною, оскільки
такий перерахунок та виплата утримання
передбачені ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та
Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013р. № 3-рп/2013.

Тому просить суд, визнати дії
відповідача щодо відмови йому у
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання -
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити йому
перерахунок та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 82 %
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, починаючи з 01.12.2013
року згідно довідки господарського
суду Сумської області від 10.01.2013 року
№ 03-40/3/116 без обмеження максимальним
розміром з врахуванням різниці суми,
яка вже була виплачена.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог ,
посилаючись на те, що Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах є
органом державної виконавчої влади,
який здійснює свою діяльність у
відповідності до Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах а
також містах та районах. Згідно з п.п. 1.2
п.1 Положення управління у своїй
діяльності керується виключно
Конституцією і законами України,
указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України, актами Кабінету
Міністрів України, Положенням про
Пенсійний фонд України (зі змінами),
постановами правління, наказами Фонду,
наказами та розпорядженнями
регіональних управлінь, іншими
нормативно-правовими актами. Ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та ( інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень. Ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно тощо.
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах повідомляє, що гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні і з 26.10.2010р. отримує довічне
грошове утримання призначене
відповідно до Закону України "Про
судоустрій і статус суддів". Нормами
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" не
передбачене, проведення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів. Ч. 4
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус судів» передбачає, що разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок. Відповідно до ст. 19
Конституції України правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством, при цьому органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі і
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України. Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
виконує свої функції та обов'язки в
межах своїх повноважень, визначених
Положенням про управління, керуючись
діючим в Україні законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов є обґрунтованим і
таким, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України у м. Сумах з 2010
року отримує щомісячне довічне
грошове утримання згідно із Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів». Іншими судовими рішеннями
встановлено, що ОСОБА_1 наказом від
22.10.2010 року був звільнений з посади
судді господарського суду Сумської
області на підставі ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» за
власним бажанням у зв`язку з поданою
заявою у відставку.

15.01.2013 року Ковпаківським районним
судом м. Суми позовні вимоги ОСОБА_1 до
УПФ в м. Сумах щодо визнання дій
неправомірними та зобов`язання
здійснити перерахунок пенсії були
задоволені та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді згідно довідки
господарського суду Сумської області
від 10.12.2012 року № 03-58/56/13002, починаючи з
01.01.2012 року, з урахуванням проведених
виплат. Дана постанова була залишена
без зміни судом апеляційної
інстанції. Також, цим же судом 23.07.2013
року постановою зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 в розмірі 82 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, згідно довідки
Господарського суду Сумської області
№ 03-40/22/4849 від 07.05.2013 року, починаючи з
03.06.2013 року, з урахуванням раніше
проведених виплат.

Згідно наданої довідки
господарського суду Сумської області
№ 03-40/3/116 від 10.01.2014 року суддівська
винагорода при вислузі 20 років і більше
у 2013 році з 01.12.2013 року становить:
посадовий оклад - 12180 грн., доплата за
вислугу років 50% - 6090 грн., всього - 18270
грн. (а.с. 6)

10.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах з заявою про перерахунок та
виплату йому з 01.12.2013 року щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у розмірі 82% заробітної плати
працюючого судді згідно довідки від
10.01.2014 року № 03-40/3/116 (а.с.5).

Листом УПФУ в м. Суми № 12/Р від 14.01.2014
року ОСОБА_1 було відмовлено, з
посиланням на ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», якою не
передбачено проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
повернено довідку від 10.01.2014 року
№03-40/3/116 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Так, ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус
суддів", що втратив чинність згідно із
Законом України від 7 липня 2010 року N
2453-VI, визначалось, що судді, який вийшов
у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України "Про
державну службу".

Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді.

При досягненні таким суддею пенсійного
віку за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання в зазначеному
розмірі, або, за його вибором,
призначається пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу".

Положеннями ж ч. 2 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
визначено, що суддя у відставці, який не
досяг віку, встановленого частиною
першою цієї статті, отримує щомісячне
довічне грошове утримання. При
досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу".

Згідно з ч. 3 зазначеної статті (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

До змін, внесених Законом України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI, частина 3
ст. 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" передбачала наступне:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Таким чином, визначений Законом "Про
судоустрій та статус суддів" порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
внаслідок чого розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів
зменшено. Залишивши незмінним зміст
права на щомісячне довічне грошове
утримання суддів, вищезазначений Закон
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів.

Конституційний суд України у Рішенні
від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 сформував
правову позицію, згідно з якою норми
про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, встановлені ст. 44
Закону України "Про статус суддів", не
можуть бути скасовані чи знижені без
відповідної компенсації. Надання
суддям передбачених цим законом пільг,
компенсацій і гарантій не може
ставитися у залежності від грошових
доходів суддів і тим самим не можуть
знижуватися гарантії їх незалежності
(абзац другий пункту 7
мотивувальної частини).

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 18 червня 2007 року №
4-рп/2007 у справі про гарантії
незалежності суддів, а також у низці
його попередніх рішень (від 24 червня 1999
року № 6-рп/99 (справа про фінансування
суддів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002
(справа щодо пільг, компенсацій і
гарантій), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004
(справа про незалежність суддів як
складову їхнього статусу), від 01 грудня
2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення
дії або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання),
Конституційний Суд Україні наголошує,
що стаття 22 Конституції України
встановила, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Рішенням Конституційного суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці)
положення частини третьої, першого,
другого, третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року N 2453-УІ у редакції Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року N 3668-УІ;
статтю 2 Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року N 3668-УІ в частині
поширення її дії на Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року N 2453- УІ визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Отже, при здійсненні ОСОБА_1
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, застосуванню
підлягає ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" N 2453-VI, в
редакції Закону, яка діяла до змін,
внесених Законом України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року № 3668-УІ.

Щодо тверджень відповідача про те, що
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, судом не
беруться до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2 Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці),
визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності
суддів означає, в тому числі,
конституційно обумовлений імператив
охорони матеріального забезпечення
суддів від його скасування чи зниження
досягнутого рівня без відповідної
компенсації як гарантію недопущення
впливу або втручання у здійснення
правосуддя.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон "Про
статус суддів" від 10 липня 1998 року, за
якими рівень винагороди суддям за
виконання ними своїх професійних
обов'язків має бути таким, щоб
захистити їх від тиску, що може
спричинити вплив на їхні рішення або
взагалі поведінку суддів і таким чином
вплинути на їхню незалежність та
неупередженість (пункт 6.1); статус
забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку із посади судді і який
здійснював повноваження судді
протягом певного строку, право на
отримання виплат, рівень яких має бути
якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року N (2010)12,
"оплата праці суддів повинна
відповідати їх професії та виконуваним
обов'язкам, а також бути достатньою, щоб
захистити їх від дії стимулів, через
які можна впливати на їхні рішення.
Мають існувати гарантії збереження
належної оплати праці на випадок
хвороби, відпустки по догляду за
дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці" (пункт 54).

У п.7. Рішення Конституційного Суду
України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року
зазначено, що суб'єкт права на
конституційне подання порушує перед
Конституційним Судом України питання
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону N 3668, зі
змісту якого вбачається, що виплата
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) здійснюється
суддям без індексації, без
застосування положень частин другої,
третьої статті 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та без проведення інших
перерахунків, передбачених законами
України.

Конституційний Суд України вважає, що
Закон N 3668, поширюючи дію положень
абзацу другого пункту 2 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення", як
вбачається з їх змісту, на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), залишив
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, але звузив обсяг цього права та
встановив обмеження в перерахунках
передбачених законами України пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, чим
знизив досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Таким чином,
зазначені положення Закону N 3668 в
частині поширення їх дії на Закон N 2453
стосовно виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) суддів
у відставці суперечать вимогам частини
першої статті 126 Конституції України.

У зв'язку з чим, дія абзацу другого
пункту 2 розділу II "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону N 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (п.8
Рішення).

Суд вважає за необхідне вказати, що
згідно ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
га гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати довічного грошового утримання
судді у відставці, порівняно із суддями
Конституційного Суду України.

Ст. 5 КАС України передбачає здійснення
судочинства відповідно як Законів
України, гак. і міжнародних договорів,
згода на які дано BP України. Відповідно
до ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принципи верховенства
права.

За змістом ст.17 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно п.6 рішення Ради Суддів України
№18 від 23.03.20212 року за результатами
розгляду звернень суддів у відставці
щодо їх права на перерахунок довічного
грошового утримання, вважати наявним у
них такого права відповідно до частини
3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів". При цьому
слід запровадити порядок на рівні
Державної судової адміністрації
України та Пенсійного фонду України, за
яким під грошовим утриманням судді,
який працює на відповідній посаді, слід
вважати єдиний рівень по державі для
судців відповідної інстанції.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, встановленому ч.3 ст.138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії
чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення про
відмову у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 згідно ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", виходячи з
розміру суддівської винагороди,
визначеного у довідці Господарського
суду Сумської області від 10.01.2014 року
№03-40/3/116.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання неправомірною
відмови, зобов`язання здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання та провести відповідні
виплати є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних
вимог підлягає стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача 73
грн. 08 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 8, 19, 22, 58, 92, 95, 124, 126, 130 Конституції
України, п.п. 6.1,6.4 Європейської хартії
про закон «Про статус суддів», ст.14
Конвенції про захист прав та
основоположних свобод людини, ст. ст. 43,
44 Закону україни «Про статус суддів»,
ст. ст. 3, 17, 47, 51, 109, 123,129, 138 Закону України
«Про судоустрій і статус судців» від
07.07.2010 року, ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9-12, 18, 21, 50, 71, 94,
98-100, 122, 158-163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1
від 14.01.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Сумах здійснити
ОСОБА_1 перерахунок і виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі 82
% грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді, згідно
довідки Господарського суду Сумської
області № 03-40/3/116 від 10.01.2014 року,
починаючи з 01.12.2013 року без обмеження
граничного розміру з врахуванням
раніше проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Ковпаківський районний суд м.Суми
шляхом подачі скарги в десятиденний
строк з її проголошення. У разі
застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справ апеляційним судом.

Суддя
О.В. Литовченко