Справа № К/9991/20205/11-С
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/20205/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Гаманка О.І., Малиніна В.В. (доповідач),
Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ФО-П
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24 листопада 2009 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року по справі за
позовом ФО-П ОСОБА_4 до Сакської
районної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування по тимчасовій
втраті працездатності в АР Крим про
визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24 листопада 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року, у задоволені ФО-П ОСОБА_4 до
Сакської районної виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування по
тимчасовій втраті працездатності в АР
Крим про визнання протиправними дій
стосовно відмови у відшкодуванні
витрат у зв'язку з вагітністю та
пологами у сумі 24 342,86 грн. та спонукання
до виконання певних дій - відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позову.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
вірно дійшов висновку, що факт
отримання позивачем доходу від праці
найманого працівника ОСОБА_5 та витрат,
здійснених у зв'язку з цим, не знайшли
свого підтвердження, численні
порушення порядку оформлення
документів при працевлаштуванні
ОСОБА_5 свідчать про намір позивача
безпідставно отримати від держави
фінансування витрат, пов'язаних із
тимчасовою втратою працездатності по
вагітності та пологам своєї дружини.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками судів, з урахуванням
наступних норм матеріального права.

Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначається Кодексом законів
про працю України (надалі - КЗпП),
Законом України "Про оплату праці" від
24.03.1995 р. № 108/95 (надалі - Закон № 108/95) та
іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 94 КЗпП визначено, що
заробітна плата - це винагорода
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить
від складності та умов виконуваної
роботи, професійно-ділових якостей
працівника, результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежуються.

Законодавством чітко визначається
порядок встановлення розмірів оплати
праці та мінімальні гарантії в оплаті
праці. Відповідно до ст. 96 КЗпП основою
організації оплати праці є тарифна
система оплати праці, яка включає
тарифні сітки, тарифні ставки, схеми
посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники).

Тарифна система оплата праці
використовується для розподілу робіт
залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
складності, а працівників - залежно від
їх кваліфікації та за розрядами
тарифної сітки. Вона є основою
формування та диференціації розмірів
заробітної плати.

Формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) проводиться на
основі тарифної ставки робітника
першого розряду, що встановлюється в
розмірі, який перевищує законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати, та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів).

Відповідно до Методичних
рекомендацій, щодо оплати праці
працівників малих підприємств,
затверджених наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 13.8.2004 р. № 186, тарифна сітка -
сукупність кваліфікаційних тарифних
розрядів та відповідних їм тарифних
коефіцієнтів, за якими визначається
розмір тарифних ставок оплати праці
працівників у залежності від
складності виконуваних робіт та
кваліфікації працівників.

Згідно із ст.97 КЗпП та ст.15 Закону №
108/95 форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено судами, позивачем
не дотримано вимог КЗпП в частині
забезпечення належної організації
плати праці свого працівника, що
призвело до нарахування та виплати
необґрунтовано високого розміру
заробітної плати працівнику ОСОБА_5

Пунктом 3 частиною 2 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" від 18 січня 2001
року № 2240-Ш (далі-Закон України № 2240)
органи Фонду зобов'язані здійснювати
контроль за правильним нарахуванням,
своєчасною сплатою страхувальником
страхових внесків, а також
обґрунтованості проведення ним витрат
страхових коштів.

Стаття 9 Закону України № 2240
встановлено, що Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності не може провадити
будь-яку іншу діяльність, крім
зазначеної в частині першій цієї
статті, та використовувати страхові
кошти не за цільовим призначенням.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ФО-П ОСОБА_4, -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24 листопада 2009 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року по справі за
позовом ФО-П ОСОБА_4 до Сакської
районної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування по тимчасовій
втраті працездатності в АР Крим про
визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.І.Гаманко

О.Ф.Ситников