Справа № 168/106/14
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/6/14
Справа № 168/106/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 суддя Старовижівського
районного суду Волинської області
Хаврона О.Й., розглянувши у порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому зазначає, що з квітня 2010 р. він
звільнений з посади заступника голови
Старовижівського районного суду
Волинської області у зв'язку із виходом
у відставку відповідно до ст.15, ст. 43
Закону України «Про статус суддів». До
звільнення він отримував щомісячне
грошове утримання, а з 20.04.2010 р. за його
заявою він отримує пенсію відповідно
до ст. 37 Закону України «Про державну
службу».

29.01.2014 р. він звернувся до відповідача
із заявою про переведення його на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання і перерахування
його, виходячи із заробітної плати
працюючого судді на відповідній
посаді. Однак, листом відповідача від
05.02.2014 р. йому відмовлено з посиланням
на те, що отримуваний ним розмір пенсії
за віком значно більший та на те, що
органи пенсійного фонду здійснюють
лише призначення та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання, а його перерахунок
відповідно до ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачений лише суддям
Конституційного Суду України.

Дії відповідача вважає неправомірними
з таких підстав.

Відповідно до ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» він як
суддя у відставці із стажем більше 20
років, має право на гарантії
недоторканності та соціального
захисту такі, як до виходу у відставку
та право на одержання довічного
грошового утримання.

Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону від 15.12.1992
р. № 2862- ХІІ «Про статус суддів»
передбачалось, що в разі зміни
заробітної плати судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді за
останнім місцем роботи його або за його
вибором судді за місцем проживання.
Згідно з довідками заробітна плата
заступника голови Старовижівського
районного суду складає з 01.01.2013 р. 20072
грн. 50 коп., а з 01.04.2014 р. - 21315 грн., а
заробітна плата, з якої йому призначено
пенсію, складає 5998,38 грн. Позивач
посилається на ст.37-1 Закону України
«Про державну службу», згідно з якою у
разі підвищення заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсії, перерахунок
здійснюється із сум заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески.
Вважає, що у разі підвищення заробітної
плати працюючого судді має
здійснюватись перерахунок призначеної
пенсії чи щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Посилаючись на Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
р. та на викладене вважає, що має право
на перерахування пенсії (щомісячного
грошового утримання), але в межах
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 99 КАС України, тобто з 05.08.2013 р.

На підставі викладеного просить
визнати неправомірною відмову
відповідача перерахувати йому пенсію
відповідно до ст. ст.37, ст.37-1 Закону
України «Про державну службу» та в
переведенні його з 29.01.2013р. на щомісячне
довічне грошове утримання з одночасним
його перерахуванням, виходячи із
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді та зобов'язати
відповідача відповідно до ст.37, ст.37-1
Закону України «Про державну службу»
перерахувати і виплатити йому з 05.08.2013
р. до 28.02.2014 р. включно пенсію, виходячи
із заробітної плати працюючого судді,
підтвердженої довідкою ТУ ДСА № 19 від
14.01.2014 р. та з 29.01.2014 р. у відповідності до
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» перевести його і
виплачувати йому щомісячне довічне
грошове утримання, нарахувавши його із
заробітної плати працюючого судді,
розмір якої підтверджений довідкою ТУ
ДСА України у Волинській області №20
від 14.01.2014 р. без обмеження довічного
грошового утримання граничним
розміром та стягнути судові витрати в
справі.

Відповідач подав письмове заперечення
на позов, у якому просить в позові
відмовити в повному обсязі та зазначає,
що позивач дійсно отримує пенсію за
віком відповідно до ст.37 Закону України
«Про державну службу». Здійснити
відповідно до ст.37-1 цього Закону
перерахунок його пенсії немає підстав,
оскільки непрацюючим пенсіонерам
перерахунок пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
державну службу» проводиться лише в
разі, якщо є рішення Верховної Ради
України або постанова Кабінету
Міністрів України про підвищення
заробітної плати, а на даний час
урядові постанови про підвищення
заробітної плати працюючим державним
службовцям не приймались. Ст.129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» не передбачає підвищення
розміру заробітної плати працюючих
суддів, а змінює умови оплати праці
суддів. Позивачу відмовлено у
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
оскільки отримуваний ним розмір пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» - 5524,91 грн., а
розраховане щомісячне грошове
утримання становитиме 4635,33 грн.

Крім того, постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №
3-1 передбачено, що органи Пенсійного
фонду здійснюють лише призначення та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці. Тому застосувати для
перерахунку довічного грошового
утримання довідку про суми винагороди
заступника голови Старовижівського
районного суду неможливо, а
перерахунок довічного грошового
утримання передбачений лише суддям
Конституційного Суду.

З урахуванням того, що у справі наявні
та достатні докази для ухвалення
законного і обґрунтованого судового
рішення без проведення судового
засідання, у відповідності до ч.4 ст.183-2
КАС України справу слід розглянути в
порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що позов слід задовольнити
частково з таких підстав.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Старовижівському районі як одержувач
пенсії відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» з 20.05.2010
року; його стаж роботи, який дає право
на встановлення щомісячного
(довічного) грошового утримання 20 років
04 місяці 25 днів.

29.01.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
перевести його на щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці та
зробити його перерахунок.

05.02.2014 р. відповідач відмовив позивачу в
задоволенні заяви з підстав,
аналогічних, викладеним у запереченні
на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. У справах щодо оскарження рішень
суди перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вказаних вимог відповідачем не
дотримано.

Право позивача на переведення на
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці відповідачем не
оспорюється.

Однак, відмовляючи позивачу,
відповідач виходив зокрема із того, що
розмір пенсії після переведення на
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці буде меншим, ніж
розмір пенсії, яку він отримує
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Проте, проведений відповідачем
розрахунок пенсії не відповідає
вимогам закону.

Так, правовий статус суддів та гарантії
їх незалежності визначені
Конституцією України та Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів», що відповідає частині першій
статті 126 Основного Закону України,
згідно з якою незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України. Суддя
здійснює правосуддя на основі
Конституції і законів України,
керуючись при цьому принципом
верховенства права. Втручання в
діяльність судді щодо здійснення
правосуддя забороняється і тягне за
собою відповідальність, установлену
законом.

Визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці па пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Судді, який вийшов у відставку, при
досягненні пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу», або за його
вибором щомісячне довічне грошове
утримання. Суддя у відставці отримує
щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» передбачено, що суддя у
відставці, який не досяг віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, отримує щомісячне довічне
грошове утримання. При досягненні
таким суддею віку, встановленого
частиною першою цієї статті за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання або, за його вибором,
призначається пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Таким чином
законом виключно для суддів у
відставці встановлюється щомісячне
довічне грошове утримання або за їх
вибором пенсія державних службовців,
що є гарантією забезпечення
незалежності суддів.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» втратили свою чинність,
однак відповідно до його норм, із
внесеними до нього змінами, які діють з
1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відтак приходжу до висновку, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці прямо
залежить від розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Оскільки положеннями ст.43 Закону
України «Про статус суддів» в редакції
1992 року, так і положенням Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді.

Виходячи з норм ст.58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№3-рп-2013, випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку (тобто на 2010
рік), не можуть бути обмежені або
скасовані ані новим законом, ані
внесенням змін до чинного Закону.
Оскільки на день виходу позивача у
відставку умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України «Про статус
суддів» та Постановою Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України Про статус суддів»,
вимоги позивача про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

З матеріалів справи вбачається, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Позивачу на підставі чинного
на той період Закону України «Про
статус суддів» надавалося право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у разі підвищення
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Слід врахувати і той факт, що
відповідно до пункту другого розділу
другого Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи»
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом з дня
набрання Рішенням Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року
законної сили.

Суддівська заробітна плата, з якої
підлягає обчислення пенсії, визначена
на законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів». Виходячи з
вищенаведених положень закону,
обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Також, відмовляючи позивачу,
відповідач виходив зокрема із того, що
підстав та механізму для перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді немає.

Доводи відповідача щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок - відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Також, і практика Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа Кечко проти України, рішення
від 08.11.2005 року).

З огляду на те, що призначення і
розрахунок пенсії за законом віднесено
до компетенції відповідних відділень
Пенсійного фонду України, суд не має
права перебирати на себе функції
даного державного органу щодо
здійснення конкретних розрахунків,
тому суд не зазначає у рішенні
конкретного розміру пенсії.

Враховуючи наведене дії відповідача є
неправомірними щодо переведення
позивача з 29.01.2014 р. на інший вид пенсії
та перерахування її розміру, тобто з
моменту його звернення із відповідною
заявою. У позовних вимогах про
перерахунок та виплату позивачу пенсії
за період з 05.08.2013 р. до 28.02.2014 р. включно
слід відмовити.

Що стосується судових витрат, то згідно
зі ст.94 КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (
або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). За таких
обставин, судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача з
Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
43 Закону України «Про статус суддів»,
ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів», Рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03.06.2013 року, Рішенням Європейського
суду з прав людини від 08.11.2005 року, ст.ст.
71, 138, 160, 161,162,163,183-2 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області щодо відмови в переведенні
ОСОБА_2 з 29.01.2013р. на щомісячне довічне
грошове утримання з одночасним його
перерахуванням, виходячи із заробітної
плати працюючого судді на відповідній
посаді, підтвердженої довідкою ТУ ДСА
№ 19 від 14.01.2014 р.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Старовижівському
районі Волинської області у
відповідності до ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
перевести ОСОБА_2 з 29.01.2014 р. на
щомісячне довічне грошове утримання,
здійснивши його перерахунок виходячи
із заробітної плати працюючого судді,
розмір якої підтверджений довідкою ТУ
ДСА України у Волинській області №20
від 14.01.2014 р. без обмеження довічного
грошового утримання граничним
розміром.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73
грн. 08 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня отримання
копії постанови, з одночасною подачею
її копії до адміністративного суду
апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги, якщо
судове рішення не скасовано, воно
набирає законної сили - після
перегляду судом апеляційної інстанції.

Суддя О. Й. Хаврона