Справа № 109/4837/2013
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 109/4837/2013

06.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Горошко Н.П. ,

Кучерука О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим на постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Шукальський В.В. ) від 06.12.13 у справі №
109/4837/2013

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі Автономної Республіки Крим (вул.
Радянська,
11,Красногвардійське,Красногвардійськи
й район, Автономна Республіка Кр,97000)

про визнання рішення
нечинним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим (далі - УПФУ), мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 йому
виповнилося 57 років та 18 липня 2013 року
він, як потерпілий внаслідок
Чорнобильської катастрофи (Категорія
3), звернувся до УПФУ із заявою про
призначення йому пенсії у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 06.12.2013 позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим про визнання рішення
суб'єкта владних повноважень нечинним
та зобов'язання вчинити певні дії, -
задоволено.

Визнано нечинною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим від 22.08.2013 № 7667 у
призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі Автономної Республіки Крим
призначити ОСОБА_2 пенсії за віком у
відповідності до п.2 ст.55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто із
зменшенням пенсійного віку на три роки
з 18.07.2013, а саме дня звернення до
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 06.12.2013
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги
апеляційної скарги, відповідач
посилається на прийняття оскаржуваної
постанови при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

У судове засідання 06.03.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені у встановленому законом
порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції позивач народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, та досяг 57 річного віку
(а.с. 4).

Копією довідки виконкому
Гомельської обласної ради № 250-УР від
13.07.1992 підтверджується, що ОСОБА_2 з
26.04.1986 по серпень 1986 року проживав у
АДРЕСА_2, який має щільність
забруднення ґрунту цезієм - 137 складав 6,
16 Кі/кв.км., що відповідно до закону
Союзу РСР відноситься до зони
проживання із правом на відселення.
(а.с. 18).

Копією довідки виконкому м.
Єльськ Гомельської області від 31.03.1992
підтверджується, що ОСОБА_2 проживав у
АДРЕСА_2 у зоні із правом на відселення
з 26.04.1996 по 19.08.1986. Згідно даних
Белгідромета рівень забруднення
ґрунту цезієм - 137 складав 7 Кі/кв.км. (а.с.
19)

Статтею 2 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено
категорії зон радіоактивно
забруднених територій, у пункті 3 якого
зазначено, що зона гарантованого
добровільного відселення - це
територія з щільністю забруднення
грунту понад доаварійний рівень
ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км,
або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або
плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де
розрахункова ефективна еквівалентна
доза опромінення людини з урахуванням
коефіцієнтів міграції радіонуклідів у
рослини та інших факторів може
перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад
дозу, яку вона одержувала у доаварійний
період.

В силу п.2 ч.1 ст. 9 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потерпілі
від Чорнобильської катастрофи -
громадяни, включаючи дітей, які зазнали
впливу радіоактивного опромінення
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.2 ч.1 ст.11 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особи, які
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або прожили
за станом на 1 січня 1993 року на
території зони безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років, та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно зазначив, що дія
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
розповсюджується на позивача ОСОБА_2

Законодавством визначено, що
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування":

Так, відповідно до абз.5 п. 2 ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особи, які постійно проживали або
постійно проживають чи постійно
працювали або постійно працюють у зоні
гарантованого добровільного
відселення за умови, що вони за станом
на 1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали у цій зоні не менше 3 років
мають право на зменшення віку пенсії
на 3 роки, при цьому у примітці до пункту
2 вказаної статті є пояснення, що
початкова величина зниження
пенсійного віку встановлюється лише
особам, які постійно проживали або
постійно працювали у зазначених зонах
з моменту аварії по 31 липня 1986 року
незалежно від часу проживання або
роботи в цей період.

Частиною 1 ст. 45 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
пенсія призначається з дня звернення
за пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку, зокрема, пенсія за віком
призначається з дня, що настає за днем
досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи наведені
вище обставини, колегія суддів
приходить до висновку що УПФ мало всі
підстави призначити пенсію за віком
ОСОБА_2 із зменшенням пенсійного віку
із застосуванням початкової величини
зниження пенсійного віку три роки за
його заявою, оскільки позивач ОСОБА_2
разом із своєю сім'єю у період з 26.04.1986
по 19.08.1986 проживав у зоні гарантованого
добровільного відселення у АДРЕСА_2.

За таких обставин, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав, що
позивач має право на дострокове
призначення пенсії, згідно ч.2 ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Керуючись статтями 195, 196, 197, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення.

Постанову Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим (суддя Шукальський В.В. ) від 06.12.13 у
справі № 109/4837/2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
Н.П.Горошко

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль