Справа № 821/1756/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1756/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою комунального підприємства
«Центр» виконавчого комітету
Херсонської міської ради на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом комунального підприємства
«Центр» виконавчого комітету
Херсонської міської ради до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року Комунальне
підприємство «Центр» виконавчого
комітету Херсонської міської ради
(далі КП «Центр» ВК Херсонської МР)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
(далі ДПІ у м. Херсоні Херсонської
області ДПС), правонаступником якої є
Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області, про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 19
березня 2013 року №, №,
№, якими підприємству збільшено
грошові зобов'язання з податку на
додану вартість на 42 702 грн., у тому
числі за основним платежем на 28 468 грн.,
за штрафними санкціями на 14 234 грн., з
податку на прибуток на 42 228,40 грн., у тому
числі за основним платежем на 33 782,70
грн., за штрафними санкціями на 8 445,70
грн., та зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за серпень 2012 року на 957 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що висновки відповідача щодо
фіктивності господарських відносин
позивача із ТОВ «АртРемБуд» та
нікчемності їх правочинів є
надуманими, оскільки КП «Центр» ВК
Херсонської МР виконано всі вимоги ПК
України для декларування у складі
витрат та податкового кредиту операцій
з названим контрагентом.

Відповідач позов не визнав, зазначивши,
що позивач сформував витрати та
податковий кредит у серпні 2012 року на
підставі безтоварних, фактично
нездійснених операцій з ТОВ
«АртРемБуд». Правочини, здійснені КП
«Центр» з контрагентом-постачальником
ТОВ «АртРемБуд» є такими, що не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків (п.5 ст. 203 ЦК
України), та згідно ч.1 ст. 203 ЦК України
суперечать інтересам держави і мають
ознаки нікчемних.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року в задоволенні позовних вимог КП
«Центр» ВК Херсонської МР відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі КП «Центр» ВК
Херсонської МР ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги КП «Центр» ВК
Херсонської МР, перевіривши законність
і обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

КП «Центр» ВК Херсонської МР як платник
податків перебуває на податковому
обліку в ДПІ у м. Херсоні.

Спірні податкові повідомлення-рішення
прийняті на підставі акта від 11 березня
2013 року №1548/22-4/37786324, складеного за
наслідками виїзної позапланової
документальної перевірки позивача з
питання підтвердження правових
відносин з ТОВ «АртРемБуд» та з
контрагентами-покупцями за серпень 2012
року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що податковим органом
правомірно прийнято податкові
повідомлення-рішення від 19 березня 2013
року №, №, №, оскільки
позивач сформував витрати та
податковий кредит у серпні 2012 року на
підставі безтоварних, фактично
нездійснених операцій з ТОВ
«АртРемБуд».

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції неправильними і
такими, що не відповідають вимогам
Кодексу адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України,
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

В апеляційній скарзі КП «Центр» ВК
Херсонської МР вказується, що рішення
суду першої інстанції є неправильним,
підлягає скасуванню з задоволенням
позовних вимог, оскільки витрати та
податковий кредит КП «Центр» позивачем
було сформовано з суворим дотриманням
вимог Податкового кодексу України, що
повністю підтверджується первинними
та податковими документами.

Судова колегія приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.

Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України
документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 Порядку оформлення
результатів перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затвердженого
Державної податкової служби від 22
грудня 2010 року №984 передбачено, що акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковим органом з 04 березня 2013 року
по 05 березня 2013 року було проведено
виїзну позапланову документальну
перевірку КП «Центр» ВК Херсонської МР,
за результатом якої складено акт від 11
березня 2013 року № №1548/22-4/37786324.

За актом перевірки підставою для
додаткового обчислення грошових
зобов'язань та зменшення від'ємного
значення з ПДВ було те, що відповідачем
із складу задекларованих витрат
декларації з податку на прибуток та з
податкового кредиту з ПДВ виключено
наслідки задокументованих позивачем
господарських операцій з ТОВ
«АртРемБуд». При цьому ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області ДПС керувалось
інформацією іншого податкового органу
про те, що ТОВ «АртРемБуд» має ознаки
фіктивності та фактично господарську
діяльність не здійснює,
місцезнаходження його не встановлено,
опитати директора не видалось
можливим, оскільки він є нерезидентом
та по обліковим базам не значиться,
підприємство не декларує умов для
здійснення господарської діяльності з
надання послуг (трудових та
матеріальних ресурсів) та здійснювало
діяльність, спрямовану на проведення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам.

Відповідно п.п.16.1.2-16.1.4 п.16.1 ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Таким чином, ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

За приписами ч.1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно до п.п.14.1.27. п.14.1. ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником)

За приписом п.п.134.1.1. п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених ст. 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.1. ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з п.п.138.4,138.6-138.9,
пп.пп.138.10.2-138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з п.138.5,
пп.пп.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.п.138.11, 138.12 цієї
статті, п.140.1 ст. 140 і ст. 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у п.138.3 цієї
статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2. ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

З точки зору податкового законодавства
України головними умовами для
віднесення сплаченого при придбанні
товару ПДВ до складу податкового
кредиту є використання придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності платника
податків у межах оподатковуваних
операцій та належне документування
сплаченого ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що у
серпні 2012 року між ТОВ «АртРемБуд» та
позивачем існували господарські
операції щодо надання послуг по
прибиранню прибудинкової території,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж згідно укладеного між ними
договору підряду на виконання робіт
від 01 серпня 2012 року.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, в підтвердження правомірності
формування витрат та сум податкового
кредиту з контрагентом ТОВ «АртРемБуд»
позивачем були надані первинні
документи про здійснення
господарських операцій, а саме:
податкові накладні, акти
здачі-прийняття робіт, акти прийому
виконаних робіт, довідка про вартість
виконаних робіт, касові ордери, які
свідчать про розрахунки з ТОВ
«АртРемБуд» у готівковій формі за
отримані послуги, виконані роботи.

Надані первинні документи оформлені
належним чином та містять достатню
інформацію відносно змісту та
вартості господарських операцій, які
були опосередковані складанням цих
документів, та дають змогу вважати,що
господарські операції реально
відбулися і тягнуть настання
реальних правових наслідків.

Проте, з посиланням на акт
Бориспільської ОДПІ від 30 жовтня 2012
року №385/22-2/35313506 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення показників
ПДВ в обліку ТОВ «АрмРемБуд» з питань
достовірності визначення показників
декларації, з податку на додану
вартість за серпень 2012 року,
відповідач вказує, що ТОВ «АртРемБуд»
не знаходиться за юридичною адресою, на
запит цього податкового органу не
надав первинних документів щодо
фінансово-господарської діяльності за
серпень 2012 року, а також здійснював
господарську діяльність з
контрагентом ТОВ «Сібас», який не мав
матеріальних ресурсів економічно
необхідних для здійснення
господарської діяльності. На підставі
цього податковий орган дійшов висновку
про те,що ТОВ «АртРемБуд» не могло
постачати товар та надавати послуги КП
«Центр» Правочини, а здійснені КП
«Центр» з ТОВ «АртРемБуд» є такими, що
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, суперечать
інтересам держави і мають ознаки
нікчемних. У зв'язку з чим, ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС
дійшла висновку про неправомірність
формування витрат та включення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, на підставі
податкових накладних, виданих ТОВ
«АртРемБуд».

Колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції
України юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

У рішенні від 31 січня 2011 року у справі
№21-47а10 Верховний Суд України зазначив:
«якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту».

Крім того, рішення Верховного Суду
України узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії»
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
своїх зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Аналогічна позиція викладена і в
рішенні Європейського Суду з прав
людини «Інтерсплав проти України»
(заява №803/02).

Колегія суддів приймає до уваги те, що
метою діяльності комунального
підприємства «Центр» згідно п.2.1
Статуту є здійснення господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреб наймачів, орендарів та
власників житла в житловому фонді, в
частині надання житлово-комунальних
послуг, обслуговування об'єктів
благоустрою та інженерної
інфраструктури міста. На час укладення
та виконання договору підряду на
виконання робіт від 01 серпня 2012 року з
ТОВ «АртРемБуд», вказаний контрагент
був включений до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мав
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість. Отже
позивач, отримавши у встановленому
порядку від ТОВ «АртРемБуд» податкові
накладні, які містили всі необхідні
реквізити, передбачені чинним
законодавством правомірно включив
суми податку на додану вартість до
складу податкового кредиту.

До того ж Податковий кодекс України, а
також інші законодавчі акти України не
передбачають обов'язків або прав
одного платника податків вимагати від
іншого суб'єкта господарювання
інформації чи підтвердження фактів
належного подання ними звітності,
сплати податків до бюджету, або
контролювати показники податкової
звітності

Враховуючи наявність та достатність у
матеріалах справи належним чином
оформлених первинних документів,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що вчинені позивачем
господарські операції з контрагентом
ТОВ «АртРемБуд» відповідають цілям
статутної діяльності позивача та
носять реальний характер.

Всім вищевикладеним спростовується
висновок суду першої інстанції
стосовно того, що позивач
безпідставно включив до витрат та
податкового кредиту розрахунки по
господарським операціям з ТОВ «АртРем
Буд», ставлячи під сумнів реальність
господарських операцій з даним
контрагентом, з огляду на те,що
останній не мав достатніх трудових та
технічних ресурсів для здійснення
господарської діяльності

Діючим законодавством чітко не
регламентована обов'язкова кількість
необхідних ресурсів для здійснення тої
чи іншої діяльності та не заборонено
залучати за договорами.

Крім того, відсутність в деяких
первинних документах позивача
інформації щодо відсутності місця
виконання робіт, про що зазначав суд
першої інстанції, колегія суддів
вважає формальними недоліками та
такими, що не спростовують реальність
вказаних господарських операцій,
підтверджених сукупністю вищевказаних
доказів.

Колегія суддів не бере до уваги
висновок податкового органу в акті
перевірки щодо відсутності реальності
настання правових наслідків по
здійсненню господарських операцій
позивача з його контрагентом, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з вищевикладених фактів та
доказів, що їх підтверджують, колегія
суддів вважає, що сторони договору
діяли виключно для досягнення
економічних результатів.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3,5 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Судова колегія вважає, що договір
підряду від 01 серпня 2012 року, укладений
позивачем з ТОВ «АртРемБуд»,
відповідає вимогам ст. 203 ЦК України,
недійсність такого договору прямо
законом не встановлена, вказаний
договір не визнавався судом недійсним,
а отже він є чинним.

Таким чином, вищевикладені обставини
свідчать про те, що позивачем
правомірно сформовано витрати та
податковий кредит, нарахованих у
зв'язку з наданням йому послуг
контрагентом ТОВ «АртРемБуд» по
прибиранню прибудинкової території та
обслуговуванню внутрішньобудинкових
мереж на підставі податкових
накладних і первинних бухгалтерських
документах, оформлених належним чином
відповідно до норм податкового
законодавства, у зв'язку з чим
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги КП
«Центр» ВК Херсонської МР.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Центр» виконавчого
комітету Херсонської міської ради -
задовольнити повністю.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги комунального підприємства
«Центр» виконавчого комітету
Херсонської міської ради -
задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від 19
березня 2013 року №, №,
№.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв