Справа № 2а/1770/2925/2012
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2925/2012

12 березня 2014 року 15год. 47хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник Кондратенко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_4 до Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби України про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 12.06.2012 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 07.09.2012року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2012року,
у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.11.2013 року постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 07.09.2012 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2012 року
скасовано та направлено справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
справу призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

На обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
спірне податкове повідомлення-рішення
вручено 09.07.2012 року, що є порушенням
норм п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу
України. Крім цього, зазначає, що органи
податкової служби мають право на
нарахування фізичним особам сум
земельного податку не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом.

Крім того, вказав, що при нарахуванні
земельного податку відповідач
керувався недостовірними даними щодо
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 1220 м.кв. Так, з
витягів з технічної документації про
нормативну грошову оцінку вказаної
земельної ділянки, отриманих ОСОБА_4
01.11.2012р. в Управлінні Держкомзему у м.
Рівне, оцінка землі станом на 01.01.2009р.
становить 495622,14 грн., а станом на 01.01.2012р.
- 524863,84 грн., тоді як за даними
відповідача станом на 01.01.2009р. грошова
оцінка становить 594746,56 грн., а станом на
01.01.2012р. - 629836,61 грн.

Також зазначив, що він не може бути
платником плати за землю, оскільки
перебував на спрощеній системі обліку
та звітності та був платником єдиного
податку, а приміщення розташовані по
АДРЕСА_1 здавав в оренду, а отже -
використовував земельну ділянку у
підприємницькій діяльності.

Представник відповідача подав
письмові заперечення проти позову у
яких позовні вимоги не визнав та просив
відмовити у їх задоволенні повністю. На
обґрунтування своїх заперечень вказав,
що податковому органу не надано
будь-яких доказів отримання позивачем
доходу від здійснення підприємницької
діяльності щодо надання послуг оренди.
В свою чергу, зазначає, що підставою для
нарахування земельного податку
відповідно до норм п.274.1 ст.274 та п.286.5
ст.286 Податкового кодексу України був
витяг із технічної документації про
нормативно-грошову оцінку Управління
Держкомзему у м.Рівному. Отже, сума
податкового зобов'язання з земельного
податку визначена позивачу правомірно
та обґрунтовано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, суд прийшов до
висновку, що позов належить
задовольнити повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_4
зареєстрований виконавчим комітетом
Рівненської міської ради як фізична
особа-підприємець 01.09.2006р. та
зареєстрований платником єдиного
податку, що підтверджується
свідоцтвами про сплату єдиного податку
від 01 січня 2009 року №338810, від 30
листопада 2009 року №008512, від 28 травня 2012
року №759667, за видом господарської
діяльності: вантажний автомобільний
транспорт, надання послуг перевезення,
надання в оренду й експлуатацію
власного нерухомого майна, крім
орендованого.

10.11.2008 на підставі укладеного договору
купівлі-продажу ФОП ОСОБА_4 придбав
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 1220 кв.м, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 право власності
позивача на яку посвідчено державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЯЗ №210345 від 08.09.2008.
Вказана земельна ділянка (згідно
договору купівлі-продажу) призначена
для реконструкції незавершеного
будівництва парової сушки під
склад-магазин та офісне приміщення з
подальшим обслуговуванням.

12.06.2011 року ДПІ у м. Рівному прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Ф» №, яким ОСОБА_4 визначено
податкове зобов'язання за платежем
«земельний податок з фізичних осіб» у
сумі 20 768,96 грн. у зв'язку з наявністю у
нього на праві власності земельної
ділянки згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЗ № 210345 від 08.09.2008, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Податкове зобов'язання з земельного
податку визначено відповідачем з 08.09.2009
року по 31.12.2012 року, відтак податковим
органом не порушено норми п. 285.1, п. 285.2
ст. 285 Податкового кодексу України,
згідно яких, базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового
кодексу України нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
органами державної податкової служби,
які видають платникові до 1 липня
поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Вручення оскаржуваного податкового
повідомлення 09.07.2012 року не порушує
права позивача і не може бути підставою
для скасування такого рішення,
оскільки граничний строк сплати
податкового зобов'язання з земельного
податку наступає протягом 60 днів саме
від дати вручення.

Згідно з п.6 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 р. №727 (далі -
Указ №727) суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником плати (податку)
за землю.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів
України від 16.03.2000 р. №507 «Про
роз'яснення Указу Президента України
від 3 липня 1998 року №727/98» передбачено,
що суб'єкт малого підприємництва
звільняється від плати (податку) на
землю лише за земельні ділянки, які
використовуються ним для провадження
підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 320
Цивільного кодексу власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом. Вказане
положення також стосується
використання майна, яка надається в
оренду підприємцем на спрощеній
системі оподаткування.

Правове регулювання орендних відносин
в Україні здійснюється згідно з
Цивільним кодексом України від 16.01.2003 р.
№ 435-IV (далі - ЦКУ) та Господарським
кодексом України від 16.01.2003 р. № 436-IV
(далі - ГКУ).

Відповідно до Господарського кодексу
орендою є передача за договором однією
стороною (орендодавцем) другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності (ст. 283 ГКУ).
Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Орендар має право вимагати зменшення
розміру орендної плати, якщо через
обставини, за які він не відповідає,
змінилися передбачені договором умови
господарювання або істотно погіршився
стан об'єкта оренди. Орендна плата
встановлюється у грошовій формі.
Залежно від специфіки виробничої
діяльності орендаря орендна плата, за
згодою сторін, може встановлюватися в
натуральній або грошово-натуральній
формі.

Нерухоме майно передається в
користування (оренду) суб'єктам
господарської діяльності на підставі
договору оренди. Глава 53 ЦКУ
регламентує, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Договір оренди майна без визначення
орендної плати (істотна умова договору
оренди), яка призначається самостійно
та за домовленістю орендодавця та
орендаря, вважається недійсним. Тобто
при укладенні господарського договору
(договору оренди) сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну
та строк дії договору.

В ході судового розгляду справи
позивачем не надано суду доказів
укладання договорів оренди нежитлових
приміщень, що знаходяться на належній
йому на праві власності земельної
ділянці у м. Рівне по вул. Вінницька,60, з
іншими суб'єктами господарювання.

Відсутність отримання доходу від
здійснення підприємницької діяльності
щодо надання послуг оренди нежитлових
приміщень підтверджується долученими
до матеріалів справи відомостями з
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України про
суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_4 (код
НОМЕР_2) від 11.02.2014 року.

Так, відповідно до Довідника ознак
доходів затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 N1020 «Про затвердження
форми Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та
Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку» дохід від надання майна в
лізинг, оренду або суборенду
обліковується за кодом ознаки «106».

При досліджені відомостей з
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України про
суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_4 (код
НОМЕР_2) встановлено відсутність
отримання доходу від надання послуг
оренди за 2010-2013 роки.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджується факт використання
належної позивачу земельної ділянки в
рамках підприємницької діяльності,
доходи від провадження якої
оподатковуються єдиним податком.

Разом з тим, згідно зі ст.271 Податкового
кодексу України базою оподаткування є:
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

Щодо правильності нарахування
контролюючим органом суми грошового
зобов'язання, суд зазначає наступне.

Ставка податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено (незалежно від місця
знаходження), встановлюється в розмірі
1 відсотка від їх нормативної грошової
оцінки (ст.274 Податкового кодексу
України). У випадку, якщо грошова оцінка
не проведена, ставки податку
затверджуються відповідними
сільськими, селищними, міськими радами,
виходячи із середніх ставок податку,
визначених Кодексом (ст.275 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п.286.1 ст.286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Законодавство України покладає на
органи державної податкової служби
обов'язок нарахування фізичним особам,
у власності яких перебуває земельна
ділянка, плати за землю.

З наданих суду пояснень представника
відповідача та зі спірного податкового
повідомлення-рішення вбачається, що
нарахування позивачу земельного
податку було проведено відповідно до
п.274.1 статті 274 та п.286.5 ст.286 Податкового
кодексу України та виходячи з даних
витягу з технічної документації про
нормативно-грошову оцінку Управління
Держкомзему у м. Рівне від 17.05.2011р. № 04-713
гр. Так, станом на 01.01.2009р. грошова
оцінка обумовленої земельної ділянки
становить 594746,56 грн., а станом на 01.01.2012р.
- 629836,61 грн.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 року
в Управління Держземагенства у
м.Рівному Рівненської області
витребувано витяги з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки площею 0,1220 га
по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) на підставі
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серія ЯЗ №210345 від
08.09.2009 р. за період 2009-2012 р.р.

На виконання вимог ухвали від 13.01.2014
року управлінням Держземагенства у м.
Рівному Рівненської області надано
витяги з технічної документації про
нормативну грошову оцінку належної
позивачу на праві власності земельної
ділянки площею 0,1220 га по АДРЕСА_1, у яких
зазначено, що нормативна грошова
оцінка даної земельної ділянки станом
на 01.01.2009р. становить 495622,14 грн., а станом
на 01.01.2012р. - 524863,84 грн.

Таким чином, беручи до уваги дані
витягу з технічної документації про
нормативно-грошову оцінку Управління
Держкомзему у м. Рівне від 17.05.2011р. № 04-713
гр., відповідачем було невірно
визначено для позивача суму грошового
зобов'язання за платежем «земельний
податок».

Відповідно до ст. 19-1 Податкового
кодексу України контролюючі органи (у
т. ч. податкові органи) виконують
функції, зокрема, за достовірністю,
повнотою нарахування та сплати
податків, зборів, платежів.

Згідно з п. 286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
контролюючими органами, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Таким чином законодавець наділив
контролюючий орган (податкову службу)
дискреційними повноваженнями щодо
нарахування сум земельного податку.

Дискреційні повноваження - це
сукупність прав та обов'язків органів
державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених проектом
нормативно-правового акта.

Враховуючи вищезазначене, дискреційне
право органу виконавчої влади
обумовлене певною свободою (тобто
вільним, або адміністративним,
розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі
одного з варіантів рішень та правових
наслідків.

З огляду на вказане, право відповідача
на вчинення дій з нарахування та
визначення грошового зобов'язання по
сплаті земельного податку є
дискреційним повноваженням, а тому
визначення судом сум такого грошового
зобов'язання буде нічим іншим як формою
втручання в дискреційні повноваження
державного органу.

При цьому, суд зазначає, що вчинення
державним органом чи його посадовою
особою дій у межах компетенції, але
непередбаченим способом, у
непередбаченій законом формі або з
виходом за межі компетенції є
підставою для визнання таких дій та
рішень, прийнятих у процесі їх
здійснення, протиправними та
незаконними.

Враховуючи вищенаведене, податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м.Рівному
Рівненської області ДПС № від
12.06.2012 року належить визнати
протиправним та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
м.Рівному Рівненської області ДПС
№ від 12.06.2012 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 207,69 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.