Справа № 806/473/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
Житомир справа № 806/473/14

категорія 10.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Лавренчук О.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
1732,80 грн.,

встановив:

Управління Пенсійного фонду
України в м. Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області звернулося до
суду з позовом про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1
заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з липня по
грудень 2010 року у розмірі 1732,80 грн.

Ухвала про відкриття скороченого
провадження, яка направлялася
відповідачу за адресою зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців,
повернулася до суду з відміткою
поштового підприємства: "причина
повернення - за закінченням терміну
зберігання" .

Відповідно до ч.4 ст.33 КАС України, у
разі неподання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилається:
фізичним особам - підприємцям - за
адресою місцезнаходження (місце
проживання), що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі за такою адресою вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Розгляд справи проведено в порядку
скороченого провадження у
відповідності із ст. 183-2 КАС України без
проведення судового засідання та
виклику осіб які беруть участь у
справі.

Суддя за результатами розгляду справи
у порядку скороченого провадження,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини вважає їх достатніми для
прийняття рішення з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.203 року
№1058-ІV, у редакції, що діяла станом на
01.07.2010 року.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09 липня 2003
року № 1058-IV з наступними змінами та
доповненнями (далі - Закон),
страхувальник зобов'язаний сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для відповідача є
квартал.

Законом України «Про внесення змін до
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08 липня 2010 року № 2461-VI
підпункт 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону
викладено в такій редакції:

Фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески».

Закон набрав чинності 17 липня 2010 року.
До 17 липня 2010 року діяла редакція
підпункту 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону,
відповідно до якої фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, придбання спеціального
торгового патенту), та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачували страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Зміни, що відбулися у законодавстві з
питань обчислення страхових внесків
для фізичних осіб - підприємців,
відповідачем враховані не були, що
призвело до заниження та несплати сум
страхових внесків за ІІІ - IV квартал 2010
року.

Згідно картки особового рахунку
громадянина- підприємця (фізичної
особи) фіксований податок ОСОБА_1 за
період 01.01.2011 року по 21.10.2013 року
становить 1732,80 грн.

Позивачем відповідачу направлялася
вимога № Ф-16 від 21.03.2013 року на суму
боргу 1732,80 грн., яка відповідачем
отримана 03.04.2013 року та не оскаржена.

Відповідач своїм правом на оскарження
у встановленому законом порядку
вказаної вимоги не скористався, тому
заборгованість у сумі 1732,80 грн.
вважається узгодженою.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції чинній на час
виникнення даних правовідносин), у разі
якщо страхувальник, який одержав
вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративний,
суд-

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1) на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області 1732,80 грн.
заборгованості зі сплати страхових
внесків за липень - грудень 2010 року.

Постанова суду, прийнята в порядку
скороченого провадження, виконується
негайно, та крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду першої інстанції,
якщо інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
О.В.
Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 14
березня 2014 р.