Справа № 818/8229/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р. Справа № 818/8229/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Прокурора м. Суми на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.12.2013р. по справі №
818/8229/13-а

за позовом Прокурора м. Суми

до Сумської міської ради

треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2
, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6

про визнання незаконним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Прокурор м. Суми, звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовом до Сумської міської
ради, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому
просив суд з урахуванням уточнень,
визнати незаконним та скасувати
рішення Сумської міської ради № 2296-МР
від 24.04.2013 р. "Про надання дозволу на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам" та п. 3 додатку 2 до рішення
№ 2447-МР від 19.06.2013 р. "Про припинення та
перехід права користування земельними
ділянками" щодо надання у власність
ОСОБА_1 для садівництва земельної
ділянки площею 0,06 га за адресою
АДРЕСА_1".

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27.12.2013 року
у задоволенні зазначеного
адміністративного позову було
відмовлено

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України «Про мораторій на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах інших населених
пунктах», Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», приписів Земельного
кодексу України , з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, із копії рішення Сумської
міської ради та додатку до нього (а.с.63)
вбачається, що 24.04.2013 р. Сумською
міською радою прийнято рішення № 2296-МР
"Про надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок громадянам", яким
ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,06 га по
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,03 га по АДРЕСА_2, ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,01 га по
АДРЕСА_3, ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,013 га по АДРЕСА_4, ОСОБА_7
земельної ділянки площею 0,025 га по
АДРЕСА_5, ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0123 га по АДРЕСА_6, за рахунок
земель розташованих в зоні садибної
житлової забудови. В додатку до цього
рішення вказано, що ці земельні ділянки
надаються із земель житлової забудови
вказаних особам для ведення
садівництва.

На вказане рішення 05.08.2013 р. прокурором
м. Суми згідно зі ст. 23 Закону України
"Про прокуратуру" було внесене подання
№ 119-6551вих13 про усунення порушень
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", Земельного
кодексу України, причин та умов, що їм
сприяють" (а.с.7-8). За наслідками
розгляду подання відповідач жодного
рішення не прийняв.

Рішенням Сумської міської ради від
19.06.2013 р. № 2447-МР було затверджено
розроблений на підставі рішення №
2296-МР від 24.04.2013 р. проект землеустрою
щодо відведення у власність ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,06 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.92).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що рішення Сумської міської ради,
які оспорює прокурор м. Суми фактично
не порушують законних прав чи
інтересів інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із п.7 ст.118 Земельного кодексу
України відповідний орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Стаття 1 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначає, що генеральний план
населеного пункту - це містобудівна
документація, що визначає принципове
вирішення розвитку, планування,
забудови та іншого використання
території населеного пункту.
Містобудівна документація -
затверджені текстові та графічні
матеріали з питань регулювання
планування, забудови та іншого
використання територій.

Згідно із ст.2 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності",
планування і забудова територій -
діяльність державних органів, органів
місцевого самоврядування, юридичних та
фізичних осіб, яка передбачає:
прогнозування розвитку територій;
обґрунтування розподілу земель за
цільовим призначенням; визначення і
раціональне взаємне розташування зон
житлової та громадської забудови,
виробничих, рекреаційних,
природоохоронних, оздоровчих,
історико-культурних та інших зон і
об'єктів; встановлення режиму забудови
територій, на яких передбачено
провадження містобудівної діяльності.

Відповідно до ст.16 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності"
планування територій на місцевому
рівні здійснюється шляхом розроблення
та затвердження генеральних планів
населених пунктів, планів зонування
територій і детальних планів
території.

Письмові докази свідчать, що згідно з
пунктом „а" підрозділу 5 глави 2 розділу
1 Плану зонування території міста Суми,
затвердженого рішенням Сумської
міської ради №2180- МР від 06.03.2013 (далі -
План зонування території міста Суми)
рішення щодо забудови,
землекористування та благоустрою
території міста та окремих ділянок
приймаються на основі установленого
зонінгом переліку переважних, супутніх
і допустимих видів забудови земельних
ділянок, єдиних умов і обмежень, які
діють у межах зон, визначених планом
зонування, і розповсюджуються у рівній
мірі на всі, розміщені в межах
відповідальних зон, земельні ділянки,
інші об'єкти нерухомості, незалежно від
форм власності.

Підрозділом 2 розділу 12 „Ж-1 Зони
садибної житлової забудови" Глави 2
Плану зонування території міста Суми
встановлено, у зоні житлової садибної
забудови такі види діяльності, як
вирощування квітів, фруктів, овочів,
розведення птиці, індивідуальна
трудова діяльність є лише супутніми до
переважних видів дозволеного
використання земельних ділянок.

У відповідності до підпункту 2 пункту е)
розділу 5 Глави 2 Пояснювальної записки
до Плану зонування території міста
Суми супутні види використання
земельних ділянок є допоміжними по
відношенню до переважних видів
використання. При цьому, при
відсутності на земельній ділянці
переважного виду використання,
супутній вид використання не може
вважатися супутнім, та вважається
недозволеним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що за цих
умов при відсутності у зоні житлової
садибної забудови переважних видів
використання, якими є лише будівництво
одноквартирних індивідуальних
житлових будинків та дитячих
дошкільних закладів, використання цих
ділянок для вирощування квітів,
фруктів, овочів, розведення птиці,
індивідуальної трудової діяльності, не
може вважатись супутнім, а тому є
недозволеним.

Слід відзначити, що рішенням Сумської
міської ради №2296-МР від 24.04.2013
надаються дозволи на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення у
власність нових земельних ділянок для
садівництва, що не передбачає
розташування на них садибної житлової
забудови, як переважного виду
використання, отже відведення цих
територій виключно для супутнього
використання чинною містобудівною
документацією забороняється.

Згідно зі ст.ст.38,39 Земельного Кодексу
України до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.
Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови.

Стаття 19 Земельного Кодексу України
закріплює такі категорії земель: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі лісогосподарського
призначення; землі водного фонду; а
також землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення. Кожна категорія земель
має узагальнене цільове призначення,
що визначає специфіку її особливого
правового режиму.

Згідно ч.3 ст.22 Земельного Кодексу
України, землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування: а) громадянам
- для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Правовий режим земельних ділянок для
садівництва визначається статтею 35
Земельного Кодексу України, відповідно
до частини першої якої встановлено, що
громадяни України із земель державної
і комунальної власності мають право
набувати безоплатно у власність або на
умовах оренди земельні ділянки для
ведення індивідуального або
колективного садівництва.

Різний правовий режим земель, що
відводяться для будівництва та
обслуговування жилого будинку, та
земель, що відводяться для
індивідуального садівництва,
додатково підтверджується положеннями
статті 121 Земельного Кодексу України,
якою встановлено норми безоплатної
передачі земельних ділянок громадянам,
які також обумовлені особливостями
кожного виду використання земельної
ділянки.

Системний аналіз вищезазначених норм
права дає підстави для висновку, що
передача у власність земельної ділянки
для ведення садівництва за рахунок
земель, які призначені для житлової
садибної забудови чинним
містобудівним законодавством не
передбачено та є порушенням земельного
законодавства України, що також
підтверджується інформацією з
управління містобудування та
архітектури Сумської ОДА від 15.01.2014
№26/01-12.

Крім цього, поза увагою суду першої
інстанції залишено питання надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,025 га за адресою:
АДРЕСА_5, (громадянин ОСОБА_7) для
ведення садівництва всупереч вимогам
ст.1 Закону України „Про мораторій на
зміну цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах", ст.ст.24, 25 Закону
України „Про регулювання
містобудівної діяльності", оскільки ця
ділянка, згідно інформації управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради від 29.07.2013
№237/11.01-26, розташована згідно з Планом
зонування території міста Суми у зоні
об'єктів природно-заповідного фонду на
території зелених насаджень
загального користування.

Водночас відповідно до розділів 10, 12
Глави 2 Пояснювальної записки до Плану
зонування території міста Суми,
затвердженого рішенням Сумської
міської ради №2180-МР від 06.03.2013, зони
об'єктів природно-заповідного фонду
(Р-1) - це, зони, що визначені для
забезпечення збереженості унікальних
природних ландшафтів з особливими
умовами використання. Мета організації
зони полягає у збереженні цінних
природних особливостей і ландшафтів,
планувальні містобудівні заходи мають
здійснюватися з мінімальним впливом на
вразливі елементи природного
середовища. До переважних видів
використання вказаних зон відносяться:
озеленення території,
навчально-туристичні та екологічні
стежки, водно-оздоровчі комплекси,
будівлі та споруди для
науково-дослідних цілей з питань
навколишнього природного середовища,
забезпечення екологічної безпеки,
раціонального використання і
відтворення природних ресурсів.

Колегія суддів також зазначає, що
затверджений оскаржуваним рішенням
Сумської міської ради №2447-МР від 19.06.2013
проект землеустрою щодо відведення у
власність ОСОБА_1 для ведення
садівництва земельної ділянки по
АДРЕСА_1 у місті Суми у порушення вимог
ст.ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України
не був погоджений органом
містобудування та архітектури, що
підтверджується листом управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради № 1756/11.01 -26 від
29.11.2013.

Натомість, згідно з вимогами п.п. 3.38*, 3.39*
ДБН 360- 92** „Планування і забудова
міських і сільських поселень"
будівництво нових дачних та
садівницьких районів в межах міських
населених пунктів не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача, який повинен надати
докази, що свідчать про правомірність
його дій.

Відповідач, в порушення приписів ч.2 ст.
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, не надав належних
та допустимих доказів щодо наявності у
нього права на прийняття оскаржуваних
рішень, та необхідності надання
земельних ділянок у власність
громадянам для ведення садівництва за
рахунок земель житлової садибної
забудови.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги про визнання незаконним та
скасування рішення Сумської міської
ради № 2296-МР від 24.04.2013 р. "Про надання
дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам" та п. 3 додатку 2 до
рішення № 2447-МР від 19.06.2013 р. "Про
припинення та перехід права
користування земельними ділянками"
щодо надання у власність ОСОБА_1 для
садівництва земельної ділянки площею
0,06 га за адресою АДРЕСА_1" є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при
ухваленні постанови були порушені
норми чинного матеріального права, і як
наслідок апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Суми
задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27.12.2013р. по
справі № 818/8229/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги Прокурора м. Суми задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Сумської міської ради № 2296-МР
від 24.04.2013 р. "Про надання дозволу на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам".

Визнати незаконним та скасувати пункт 3
додатку 2 до рішення № 2447-МР від 19.06.2013 р.
"Про припинення та перехід права
користування земельними ділянками"
щодо надання у власність ОСОБА_1 для
садівництва земельної ділянки площею
0,06 га за адресою АДРЕСА_1".

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бенедик А.П.