Справа № 812/1000/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1000/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді: Борзаниці
С.В.,

при секретарі: Величко Л.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі міста Луганська
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Луганську
про стягнення витрат в сумі 770,58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі міста Луганська
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Луганську
про стягнення витрат в сумі 770,58 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з
29.07.2013 ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті
годувальника - чоловіка ОСОБА_2, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві ІНФОРМАЦІЯ_1. Відділення ВД
ФССНВВПЗ України в м. Луганську в
обґрунтування своєї відмови від
прийняття до відшкодування витрат по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в розмірі 770,58 грн.
зазначає, що на момент смерті чоловіка
їй не виповнилось 55 років. На думку
позивача, відповідач, в даному випадку
порушує, встановлені законодавством
норми щодо відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Представник позивач у судове засідання
не прибув, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, 04.03.2014 до початку судового
розгляду від позивача факсимільним
зв'язком надійшла заява про проведення
розгляду справи за його відсутності, де
також зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином, 04.03.2014 до початку
судового розгляду надав заяву про
проведення розгляду справи за його
відсутності та заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначено, що ОСОБА_1 на обліку в
відділенні Фонду не перебуває, на день
смерті свого чоловіка їй було лише 34
роки, що не дає їй законних підстав для
отримання виплат у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
оскільки не була непрацездатною
особою, яка перебувала на утриманні
померлого чоловіка. В задоволенні
позовних вимог просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, прийшов до
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 помер внаслідок трудового
каліцтва на шахті «Ворошиловградська»,
а саме падіння з висоти, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 13.04.1986 №41 (а.
с. 8-10).

Згідно розпорядження №192900 від 14.01.2014
ОСОБА_1 з 29.07.2013 було призначено пенсію
по втраті годувальника, який помер
внаслідок профзахворювання. (а. с. 7).

Згідно з Таблицями розбіжностей за
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2013 року, які надані позивачем,
вказано причину розбіжностей по
ОСОБА_3, жодного доказу розбіжностей
щодо виплати пенсії ОСОБА_2 по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, ОСОБА_1 позивачем суду не
надано (а. с. 12, 14, 16, 18, 20).

З матеріалів справи також вбачається,
що у серпні-грудні 2013 року УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська
направлялись відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а. с. 11, 13, 15, 17, 19).

Сторонами не оспорюється розмір
витрат, понесених управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська. Спір
між сторонами виник з приводу
наявності обов'язку у відповідача
відшкодовувати понесені позивачем
витрати на виплату та доставку пенсії
ОСОБА_1 по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Правова основа, економічний механізм
та організаційна структура
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
регулюється Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-XIV від 23.09.1999 (далі -
Закон №1105).

Відповідно до ст. 14 Закону №1105,
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

Статтями 21, 28 Закону №1105 передбачено
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Положення п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлюють, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
зареєстрована постанова Правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4, якою затверджено "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України на основний
розмір пенсії по інвалідності та на
виплату і доставку пенсії по
інвалідності, а також пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Однак, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Доказом пов'язаності нещасного випадку
з виробництвом є належним чином
оформлена довідка форми 168-1/0.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилась протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами,
зокрема, є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Як встановлено в судовому засіданні, на
момент смерті годувальника ОСОБА_1 було
лише 34 роки. Зазначений вік не надає
ОСОБА_1 законних підстав для отримання
виплат у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Доказів про наявність підстав для
відшкодування пенсії по втраті
годувальника, а саме: доказів про
непрацездатність особи, якій
виплачується пенсія по втраті
годувальника, а також доказів
перебування на утриманні померлого
позивач суду не надав.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2
мешкав спільно та був прописаний по
день своєї смерті з дружиною - ОСОБА_1,
що підтверджується довідкою МКП
«Центржилком філіал №3» від 11.06.2013 №11
(а. с. 21), судом визнаються
необґрунтованими, оскільки зазначена
довідка не є належним доказом
знаходження однієї особи на утриманні
іншої. Зазначений факт повинен бути
встановлений в судовому порядку.

Ні підставі викладеного суд дійшов
висновку, що у відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
відсутні підстави для відшкодування
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі міста Луганська
пенсії по втраті годувальника,
виплаченої ОСОБА_1

Відповідно до викладеного вбачається,
що відповідач діяв в межах повноважень
та у спосіб, передбачений чинним
законодавством, а тому судом
неправомірних дій в діях відділення
Фонду в м. Луганську не вбачається.

З урахуванням встановлених обставин, а
саме недоведеністю позивачем факту
знаходження ОСОБА_1 на утриманні у
ОСОБА_2 на час його смерті, а також
враховуючи положення ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
приходить до висновку про
правомірність дій Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську щодо
неприйняття до заліку витрат на
виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 у
зв'язку з втратою годувальника, що є
підставою також для відмови у
задоволенні позову і в частині вимог
щодо стягнення з відповідача витрати
на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 за
період з серпня по грудень 2013 року у
загальній сумі 770,58 грн.

Таким чином, позовні вимоги не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі міста Луганська
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Луганську
про стягнення витрат в сумі 770,58 грн.
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови буде складено
та підписано 07 березня 2014 року.

Суддя
С.В. Борзаниця