Справа № 816/625/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/625/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

представника позивача - Панченко О.О.,
ОСОБА_7,

представника відповідача - Гриценка
Ю.В., Марченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бест" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бест" звернулося
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 03 лютого 2014 року
№, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач порушив права
та інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин через
безпідставне визначення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та з податку на прибуток
приватних підприємств.

Підставою прийняття оспорюваних у
справі податкових повідомлень-рішень
став Акт перевірки від 22 січня 2014 року
№255/16-01-22-01-09/30406433, складений на підставі
проведеної Державною податковою
інспекцією у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області планової виїзної перевірки ТОВ
"Бест" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року. За результатами перевірки,
відповідачем прийнято оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з висновками
податкової інспекції викладеними в
Акті перевірки, оскільки правові
взаємовідносини позивача з ТОВ
"Укрпетроліум Груп" мали реальний
характер, підтверджені документами
бухгалтерського обліку. Зміст
договору, укладеного з ТОВ
"Укрпетроліум Груп" не суперечить актам
цивільного законодавства України,
фактичне виконання умов договору
підтверджується первинними
документами бухгалтерського обліку,
які досліджувалися перевіряючим під
час проведення перевірки. Контрагент
позивача ТОВ "Укрпетроліум Груп" на
момент укладення договору та складання
податкових накладних було включено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
мало свідоцтво платника податку на
додану вартість, яке на момент
виникнення спірних відносин не було
анульовано.

Крім того зазначав про порушення
порядку застосування звичайних цін
відповідачем, а саме відсутність
будь-якого дослідження рівня цін
оренди, які склалися на ринку
ідентичних чи однорідних товарів;
відсутність аналізу орендних
господарських операцій з аналогічними
товарами; відсутність співставлення
умов і обставин виконання договорів
оренди на ринку України, чи будь-яких
інших, стосовно подібних об'єктів
оренди.

З огляду на викладене, позивач вважає,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі Акту перевірки від 22 січня 2014
року №255/16-01-22-01-09/30406433, підлягають
скасуванню, як такі, що не відповідають
чинному законодавству, оскільки
прийняті на підставі хибних висновків,
до яких прийшов відповідач у ході
проведення перевірки.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили суд скасувати спірні податкові
повідомлення-рішення.

Представники відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечували, просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У своїх письмових запереченнях
відповідач посилався на те, що
перевіркою встановлено відсутність у
ТОВ "Бест" товарно-транспортних
накладних, що свідчили б про
транспортування дизпалива, отриманого
у ТОВ "Укрпетроліум Груп", у результаті
чого не підтверджено реальність
господарських операцій з придбання
паливно-мастильних матеріалів у ТОВ
"Укрпетроліум Груп", а отже, відсутність
первинних документів, що підтверджують
транспортування товару, не дає
можливості для формування витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток та
не дає права на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту. Крім того,
проведеною перевіркою встановлено
завищення адміністративних витрат за
рахунок включення вартості послуг
оренди приміщення під офіс та вартості
послуг оренди території АЗС,
приміщення АЗС,отриманих від
пов'язаної особи СПД-ФО ОСОБА_5
Будь-яких документів, які б
підтверджували економічну
обґрунтованість ціни оренди об'єкту, а,
відповідно, віднесення витрат по
оренді до витрат по податковому обліку
для перевірки на надано. У зв'язку з цим
за результатами перевірки позивачу
збільшено суми грошових зобов'язань за
платежем податок на додану вартість на
269110,00 грн, у тому числі 215288,00 грн за
основним платежем, 53822,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями та з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 357378,75 грн, у тому
числі 285903,00 грн за основним платежем,
71475,75 грн за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Бест"
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Полтавської
міської ради 06 травня 1999 року,
ідентифікаційний код 30406433, про що
видано свідоцтво серії А00 №712303, копія
якого наявна у матеріалах справи /том І,
а.с. 18/.

У період з 20 грудня 2013 року по 15 січня 2014
року посадовими особами Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області проведено планову
виїзну перевірку ТОВ "Бест" (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року.

Правомірність порядку та підстав
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

За результатами перевірки складено Акт
від 22 січня 2014 року №255/16-01-22-01-09/30406433
/том І, а.с. 38-73/, у якому зафіксовано,
крім іншого, порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1.
пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138,
підпункту 139.1.9, пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
прибуток за 2012 рік на загальну суму
285903,00 грн, у тому числі: за І квартал -
9402,00 грн, за ІІ квартал 15010,00 грн, за ІІІ
квартал - 121731,00 грн, за IV квартал - 139760,00
грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України, у результаті чого занижено
податок на додану вартість за
перевіряємий період на загальну суму
215228,00 грн, у тому числі по періодах: за
червень 2012 року на суму 103583,00 грн, за
грудень 2012 року на суму 111705,00 грн.

Відповідно висновків Акту перевірки,
порушення податкового законодавства
виникло у зв'язку із тим, що перевіркою
встановлено відсутність у ТОВ "Бест"
товарно-транспортних накладних, що
свідчили б про транспортування
дизпалива, отриманого у ТОВ
"Укрпетроліум Груп", у результаті чого
не підтверджено реальність
господарських операцій з придбання
паливно-мастильних матеріалів у ТОВ
"Укрпетроліум Груп", а отже, відсутність
первинних документів, що підтверджують
транспортування товару, не дає
можливості для формування витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток та
не дає права на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту /том І, а.с. 43, 56/.

Крім того, проведеною перевіркою
встановлено завищення
адміністративних витрат за рахунок
включення вартості послуг оренди
приміщення під офіс та вартості послуг
оренди території АЗС, приміщення АЗС,
отриманих від пов'язаної особи СПД-ФО
ОСОБА_5 /том І, а.с. 47-51/.

На підставі Акту перевірки Державною
податковою інспекцією у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області винесено
податкові повідомлення-рішення від 03
лютого 2014 року №, яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
357378,75 грн, у тому числі 285903,00 грн за
основним платежем, 71475,75 грн за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) /том І, а.с. 30/; №, яким
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 269110,00
грн, у тому числі за основним платежем
215228,00 грн, 53822,00 грн за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) /том
І, а.с. 31/;.

Позивач не погодився із зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням від
03 лютого 2014 року №, № суд
виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку
валових витрат та податкового кредиту
регулюються статтями 135, 138-139, 198, 200, 201
Податкового кодексу України (в
редакції цих актів на час відображення
спірних операцій в податковому обліку).

Згідно з пунктом 44.1. статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пункту 138.2. статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Підпунктом 139.1.9. пункту 139.1 статті
139 Податкового кодексу України
передбачено, що не включається до
складу валових витрат витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або
зіпсуття зазначених документів
платник податку має право письмово
заявити про це контролюючому органу та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до
контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд
також зазначає, що відповідно до
підпункту "а" пункту 198.1. статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3. статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Судом встановлені фактичні обставини
справи щодо господарських операцій,
при оподаткуванні яких, на думку
відповідача, платником були порушені
наведені норми закону.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 25 травня 2012 року
між ТОВ "УкрПетроліумГруп" (Продавець)
та ТОВ "Бест" (Покупець) укладено
договір купівлі-продажу
нафтопродуктів №353/12 /том І, а.с. 104-105/,
згідно пункту 1.1. умов якого Продавець
зобов'язаний передати у власність
Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар),
а Покупець зобов'язується своєчасно
прийняти Товар і оплатити його на
умовах цього Договору.

Пунктом 3.1. умов Договору передбачено,
що Товар поставляється Покупцю
партіями, у кількості і по ціні,
зазначеній у заявках, на умовах EXW
(нафтобаза Продавця, надалі - Пункт
поставки), СРТ - (пункт призначення
Покупця), FCA або ін.

Підпунктом 3.3.1. пункту 3.3. умов
зазначеного Договору встановлено, що
Поставка Товару Продавцем Покупцю
здійснюється автоцистернами,
причіпними цистернами та
напівпричіпними цистернами (надалі -
автотранспорт), шляхом самовивозу
Товару Покупцем та (або)
транспортуванням Товару
автотранспортом Продавця.

Відповідно до пункту 4.1. умов Договору
вартість Товару зазначається з
урахуванням ПДВ, наливу та з
урахуванням транспортних витрат.

Вартість Договору визначається шляхом
складання вартості всього
поставленого Товару протягом терміну
дії Договору.

На виконання умов вищезазначеного
Договору, а також на підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, позивачем залучено до
матеріалів справи, а судом досліджено
завірені належним чином копії
наступних документів:

- накладну на відпуск ПММ від 17 червня
2012 року №008-170612-760 (паливо дизельне
автомобільне (ЕН 590) сорт С, вид І,
кількість 37880 л) на загальну суму 312510,00
грн, у тому числі ПДВ 52085,00 грн /том І, а.с.
106/, товарно-транспортну накладну на
відпуск нафтопродуктів від 17 червня 2012
року №760 (дизельне паливо ЕН 590, 37880 л)
/том І, а.с. 107/, прибуткову накладну на
ТМЦ від 18 червня 2012 року №136 (паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт С, вид
І, кількість 37880 л) на загальну суму
312510,00 грн /том І, а.с. 108/, змінний звіт АЗС
- №2 АДРЕСА_1 за 18 червня 2012 року /том І,
а.с. 109/;

- накладну на відпуск ПММ від 21 червня
2012 року №008-210612-823 (паливо дизельне
автомобільне (ЕН 590) сорт С, вид І,
кількість 37820 л) на загальну суму 308989,40
грн, у тому числі ПДВ 51498,23 грн /том І, а.с.
110/, товарно-транспортну накладну на
відпуск нафтопродуктів від 21 червня 2012
року №823 (дизельне паливо ЕН 590, 37820 л)
/том І, а.с. 110а/, прибуткову накладну на
ТМЦ від 22 червня 2012 року №138 (паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт С, вид
І, кількість 37820 л) на загальну суму
308989,40 грн /том І, а.с. 111/, змінний звіт АЗС
- №2 АДРЕСА_1 за 12 червня 2012 року /том І,
а.с. 112/;

- накладну на відпуск ПММ від 26 грудня
2012 року №008- (паливо дизельне
автомобільне (ЕН 590) сорт F, вид І,
кількість 37935 л) на загальну суму 335724,76
грн, у тому числі ПДВ 55954,13 грн /том І, а.с.
120/, товарно-транспортну накладну на
відпуск нафтопродуктів від 26 грудня 2012
року №1622 (дизельне паливо ЕН 590, 37935 л)
/том І, а.с. 121/, прибуткову накладну на
ТМЦ від 27 грудня 2012 року №313 (паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт F, вид
І, кількість 37935 л) на загальну суму
335724,76 грн, у тому числі ПДВ 55954,13 грн /том
І, а.с. 123/, змінний звіт АЗС - №2, вул.
АДРЕСА_1 за 27 грудня 2012 року /том І, а.с.
123/;

- накладну на відпуск ПММ від 30 грудня
2012 року №008- (паливо дизельне
автомобільне (ЕН 590) сорт F, вид І,
кількість 37840 л) на загальну суму 334505,59
грн, у тому числі ПДВ 55750,93 грн /том І, а.с.
124/, товарно-транспортну накладну на
відпуск нафтопродуктів від 30 грудня 2012
року №1649 (дизельне паливо ЕН 590, 37840 л)
/том І, а.с. 125/, прибуткову накладну на
ТМЦ від 31 грудня 2012 року №316 (паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт F, вид
І, кількість 37840 л) на загальну суму
334505,59 грн, у тому числі ПДВ 55750,93 грн /том
І, а.с. 126/, змінний звіт АЗС - №2, вул.
АДРЕСА_1 за 31 грудня 2012 року /том І, а.с.
127/.

Також, на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивачем надано отримані на виконання
вимог пункту 2.1.4. Договору від 25 травня
2012 року №353/12 сертифікати
відповідності, а саме:

- сертифікат відповідності серії ДІ
терміном дії з 12 жовтня 2011 року по 11
жовтня 2012 року на продукцію паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт С, вид
І /том І, а.с. 133/;

- сертифікат відповідності серії ДІ
терміном дії з 30 листопада 2012 року по 29
листопада 2013 року на продукцію паливо
дизельне автомобільне (ЕН 590) сорт F, вид
І /том І, а.с. 134/.

За наслідками здійснення
господарських операцій ТОВ
"УкрПетроліумГруп" виписано позивачу
податкові накладні:

- від 15 червня 2012 року №1506022
(номенклатура товарів/послуг продавця
паливо дизельне автомобільне (ЕН 590)
сорт С, вид І) на загальну суму 200000,00 грн,
у тому числі ПДВ 33333,33 грн /том І, а.с. 135/;

- від 17 червня 2012 року №1706002
(номенклатура товарів/послуг продавця
паливо дизельне автомобільне (ЕН 590)
сорт С, вид І) на загальну суму 112510,00 грн,
у тому числі ПДВ 18751,67 грн /том І, а.с. 136/;

- від 21 червня 2012 року №2106009
(номенклатура товарів/послуг продавця
паливо дизельне автомобільне (ЕН 590)
сорт С, вид І) на загальну суму308989,40 грн,
у тому числі ПДВ 51498,23 грн /том І, а.с. 137/;

- від 25 грудня 2012 року №2512008
(номенклатура товарів/послуг продавця
паливо дизельне автомобільне (ЕН 590)
сорт F, вид І) на загальну суму 335724,76 грн,
у тому числі ПДВ 55954,13 грн /том І, а.с. 138/;

- від 28 грудня 2012 року №2812008
(номенклатура товарів/послуг продавця
паливо дизельне автомобільне (ЕН 590)
сорт F, вид І) на загальну суму 334505,60 грн,
у тому числі ПДВ 55750,93 грн /том І, а.с. 139/.

Досліджені податкові накладні
оформлені згідно із вимогами статті 201
Податкового кодексу України, підписані
та скріплені печаткою контрагента
позивача ТОВ "УкрПетроліумГруп" (), яке на момент їх видачі
знаходилося в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців /том І, а.с. 103/ та було
зареєстровано платником ПДВ, що не
заперечується відповідачем; із Акту
перевірки вбачається, що порушень при
їх оформленні перевіряючими у ході
проведення перевірки не встановлено.

Факт оплати позивачем придбаних
паливно-мастильних матеріалів
відповідачем не заперечується.

Реальність здійснення господарських
операцій з придбання
паливно-мастильних матеріалів
відповідачем під сумнів не ставиться, а
викладені в Акті перевірки порушення
фактично зводяться до того, що на
перевірку не надано
товарно-транспортні накладні. Таким
чином, на думку відповідача, платником
податку у 2012 році неправомірно
сформовано витрати, що враховуються
при визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток та , відповідно,
відсутнє право на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту.

На противагу доводів відповідача суд
зазначає наступне.

Щодо посилання представника
відповідача на відсутність у позивача
та ненадання на перевірку
товарно-транспортних накладних, які
підтверджують транспортування
товарно-матеріальних цінностей
покупцям /том І, а.с. 43, 56/, суд зазначає
наступне.

Згідно з пунктом 85.6. статті 85
Податкового кодексу України у разі
відмови платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис.

На підтвердження своїх доводів
податковим органом не надано суду
завірені належним чином копії актів
про ненадання документів.

Натомість, під час розгляду
адміністративної справи,
представником позивача були надані
завірені належним чином копій
товарно-транспортних накладних /том І,
а.с. 107, а.с. 110а, 121, 125/, які, враховуючи
приписи норми Кодексу
адміністративного судочинства
України, якими встановлено, що суд при
розгляді справи повинен дослідити та
врахувати усі фактичні обставини у
справі, прийняті та досліджені у
якості доказів у справі.

У досліджених судом
товарно-транспортних-накладних
заповнено основні графи
автопідприємство, замовник,
вантажовідправник, вантажоодержувач,
пункт завантаження, пункт
розвантаження, водія та автомобільний
транспорт, який здійснює перевезення
товару, об'єм нафтопродукту, густина,
температура, маса.

Суд зауважує, що товарно-транспортна
накладна є підставою для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України та не є
єдиним та безумовним документом, що
підтверджує факт придбання або продажу
товарно-матеріальних цінностей.

Із пояснень представника позивача у
судовому засіданні встановлено, що
поставка придбаних у ТОВ
"УкрПетроліумГруп" ПММ здійснювалася
залученою останнім юридичною особою ПП
"Укрпалетсистем", діяльність якого є
ліцензованою, на підтвердження чого
представником позивача залучено до
матеріалів справи завірену належним
чином копію ліцензії перевізника /том
ІІ, а.с. 10/.

Також, на підтвердження наявності у
перевізника ПП "Укрпалетсистем"
транспортних засобів представником
позивача залучено до матеріалів справи
копії свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів та свідоцтв про
повірку /том ІІ, а.с. 11-20/.

На кожен вантажний автомобіль, який
здійснював поставку ПММ позивачу,
виписувались подорожні листи, копії
яких залучено до матеріалів справи /том
ІІ, а.с. 21-24/.

Із пояснень представника позивача у
судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
придбані у ТОВ "УкрПетроліумГруп" ПММ
доставлялися на склад ПММ за адресою
АДРЕСА_1, який ТОВ "Бест" орендує у ФОП
ОСОБА_6 згідно договору оренди
нежитлової будівлі /том ІІ, а.с. 25/.

Використання паливно-мастильних
матеріалів з метою та у межах
господарської діяльності позивача
підтверджуються залученим до
матеріалів справи витягом з Товарної
книги кількісного руху нафтопродуктів
/том ІІ, а.с. 75-78/. Доказів придбання без
мети використання у власній
господарській діяльності
паливно-мастильних матеріалів
відповідачем суду не надано.

Відповідачем достовірність
записів у первинних документах
позивача не заперечуються,
відповідність податкових накладних
вимогам закону під сумнів не
ставляться.

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
/абзац 1 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України/.

Вимоги вказаних норм діючого
законодавства позивачем виконано у
повному обсязі, оскільки суми податку,
сплачені в ціні придбаних товарів
(послуг) підтверджені податковими
накладними, обидві сторони угоди
володіють належною праводієздатністю,
будучи зареєстрованими у
встановленому порядку як платники ПДВ.

Сторони у повному обсязі виконали
взяті на себе зобов'язання, здійснили
поставку товарів в обумовлені строки
покупцю, сторони один до одного
претензій не мають, а отже, договір між
ними укладений та виконаний у
встановленому законом порядку.

Виконання договору характеризується
дотриманням кожною стороною його умов:
передачею майна та його оплатою, що
підтверджується матеріалами справи.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки і збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів.

Досліджена судом первинна
документація відповідає вимогам,
установленим статтею 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Фактичність придбання товару у ТОВ
"УкрПетроліумГруп" підтверджена
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, копії яких наявні в
матеріалах справи та досліджені судом
у ході судового розгляду.

Відповідач не заперечує той факт, що
спірні господарські операції
відображено у бухгалтерському обліку
ТОВ "Бест" та деклараціях з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
необґрунтованим висновки перевірки
про завищення позивачем суми податку
на додану вартість на 215228 грн та
заниження податку на прибуток
приватних підприємств на суму 226052,00
грн, у зв'язку з віднесенням до їх
складу сум з отриманих робіт (послуг)
від ТОВ "УкрПетроліумГруп".

Щодо встановлення у Акті перевірки
завищення позивачем адміністративних
витрат за рахунок включення вартості
послуг оренди приміщення під офіс та
вартості послуг оренди території АЗС,
приміщення АЗС, отриманих від
пов'язаної особи СПД-ФО ОСОБА_5 /том І,
а.с. 47-51/ суд зазначає наступне.

Підпунктом 139.1.9. пункту 139.1 статті
139 Податкового кодексу України
передбачено, що не включається до
складу валових витрат витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або
зіпсуття зазначених документів
платник податку має право письмово
заявити про це контролюючому органу та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до
контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

Дійсно, судом встановлено та не
заперечується представниками сторін,
що ТОВ "Бест" отримує в оренду основні
засоби від СПД-ФО ОСОБА_5 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1), яка є пов'язаною
особою, дружиною засновника ТОВ "Бест"
ОСОБА_7 /том І, а.с. 147-184/.

Реальність здійснення господарських
операцій відповідачем під сумнів не
ставиться.

Відповідач зазначає, що ТОВ "Бест"
завищено витрати на збут за рахунок
включення вартості оренди території
АЗС, приміщення АЗС, отриманих від
пов'язаної особи ОСОБА_5 /том І, а.с. 51/.

Разом з тим, суд зазначає, що у Акті
перевірки, письмових запереченнях та
усних поясненнях представників
відповідача не було обґрунтовано, що
фактична ціна договорів не відповідає
рівню звичайних цін.

З матеріалів справи вбачається про не
дослідження відповідачем у ході
проведення перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства умов
аналогічних договорів оренди,
укладених на ринку України, чи
будь-яких інших. Так, відповідачем в
ході проведення перевірки не було
отримано довідок компетентних органів
чи установ про рівень цін за договорами
оренди ідентичних чи однорідних
(подібних) основних засобів.
Самостійного аналізу договорів оренди
території АЗС, приміщення АЗС у
співставних чи подібних умовах
Державною податковою інспекцією у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області не
здійснювалося.

Більш того, підпунктом 20.1.36 пункту 20.1.
Податкового кодексу України
контролюючим органам надано право
звертатися до суду щодо нарахування та
сплати податкових зобов'язань,
коригування від'ємного значення
об'єкта оподаткування або інших
показників податкової звітності у
результаті застосування звичайних цін.

Із пояснень представника відповідача у
судовому засіданні встановлено, що
Державна податкова інспекція у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області з
позовом про нарахування та сплату
податкових зобов'язань у результаті
застосування звичайних цін до суду не
зверталася.

Абзацом 2 підпункту 39.2.1.1. пункту 39.2.1.
статті 39 Податкового кодексу України
визначено, що контрольованими
операціями є: господарські операції з
придбання (продажу) товарів (робіт,
послуг), що здійснюються платниками
податків з пов'язаними особами -
резидентами.

Згідно пункту 39.1.3. статті статті 39
зазначеного Кодексу ціна в
контрольованій операції для цілей
оподаткування визнається звичайною,
якщо центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, не доведено зворотне або
платником податків використано ціну,
зазначену в договорі про взаємне
узгодження цін під час здійснення
контрольованих операцій, порядок
укладення якого визначено пунктом 39.6
цієї статті, та ціну, зазначену в такому
договорі, не може бути оскаржено в
установленому цим Кодексом порядку.

Отже, висновки Акту перевірки від 22
січня 2014 року №255/16-01-22-01-09/30406433 щодо
заниження відповідачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток не
знайшли свого підтвердження у ході
судового розгляду справи, а Державною
податковою інспекцією у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області безпідставно
визначені податкові зобов'язання у
загальній сумі 59851,00 грн із
застосуванням звичайних цін,
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у сумі 14962,75 грн, згідно із
податковим повідомленням-рішенням від
03 лютого 2014 року №.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення
обставин, які стали підставою для
прийняття спірних повідомлень-рішень
покладено на податковий орган.

У даному випадку відповідач не
довів правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

В силу пункту 21 частини першої статті 5
Закону України "Про судовий збір"
органи доходів і зборів звільнені від
сплати судового збору, отже, сума
судового збору пропорційно
задоволеної частини позовних вимог (90%)
з відповідача до державного бюджету не
стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бест" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 03
лютого 2014 року №, №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бест"
(ідентифікаційний код 30406433,
місцезнаходження: вул. Кагамлика, 82Б, м.
Полтава) витрати зі сплати судового
збору у розмірі 487,20 грн /чотириста
вісімдесят сім гривень двадцять
копійок/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 11
березня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова