Справа № 826/16602/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2014 року 15:00 №
826/16602/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
Головуючого судді Іщука І.О., суддів
Погрібніченко І.М., Шулежко В.П.
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1до третя особа
Міністерства юстиції України
Київській слідчий ізолятор № 13
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
місті Києві та Київській
областіпровизнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
Татарської АССР, м. Казань,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
який перебуває у міжнародному
федеральному розшуку та на даний час
утримується у Київському слідчому
ізоляторі №13, за адресою: 04050, м. Київ,
вул. Дехтярівська, 13 до прийняття
рішення про його видачу (екстрадицію),
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Міністерства юстиції
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Київській
слідчий ізолятор № 13 управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у місті
Києві та Київській області про
визнання протиправною бездіяльність
Міністерства юстиції України та
зобов'язання Міністерства юстиції
України надати дозвіл на посвідчення
начальником Київського слідчого
ізолятора № 13 довіреності ОСОБА_1 його
сину - ОСОБА_3, про що винести відповідну
постанову.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Міністерством юстиції України
допущено протиправну бездіяльність в
частині порушення строків розгляду
письмового звернення позивача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі з підстав, викладених в позовні
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог, з огляду на їх
необґрунтованість та безпідставність,
що спростовуються доводами,
викладеними в запереченнях до
позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21.01.2014 р. суд залучив до
участі у справі третю особу без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Київській слідчий
ізолятор № 13 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у місті Києві та
Київській області.

В судове засідання представник третьої
особи не з'явився, про час, дату та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяв про розгляд справи без його участі
або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Заперечень або пояснень по суті
заявлених позовних вимог до суду не
надходило.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2013 року по вул. С. Руданського,
4-6 у м. Києві уповноваженими
працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС
України у м. Києві здійснено затримання
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває у
міжнародному федеральному розшуку та
на даний час утримується у Київському
слідчому ізоляторі № 13 до вирішення
питання про його видачу (екстрадицію)
до Російської Федерації.

03.07.2013 р. захисник ОСОБА_1, враховуючи
вимоги ст. 587 КПК України на стадії
судового провадження, звернувся до
Генеральної прокуратури України із
заявою про надання дозволу на
посвідчення довіреності громадянина
Російської Федерації ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована за
№ 32 від 03.07.2013 р.

08.07.2013 р. надійшла відповідь з
Генеральної прокуратури України від
05.07.2013 р. вих. № 16 р про те, що його заяву
в інтересах ОСОБА_1, який тримається під
вартою у Київському слідчому
ізоляторі, про надання дозволу на
посвідчення довіреності направлено до
Прокуратури м. Києва.

З метою прискорення процесу отримання
дозволу на посвідчення довіреності,
15.07.2013 p., захисник звернувся в інтересах
ОСОБА_1 до Міністерства юстиції
України, як центрального органу
України, із заявою про надання дозволу
на посвідчення довіреності
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_1

16.07.2013 р. надійшла відповідь з
Прокуратури м. Києва від 08.07.2013 р. вих. №
14-8482-13 , в якій Прокуратура м. Києва у
відповідності до ст. 545 КПК України
пропонує звернутись на стадії судового
провадження до центрального органу
України - Міністерства юстиції України.

У листі Міністерства юстиції України №
10944-0-33-13/12.1/5 від 19.07.2013 р. щодо
екстрадиції ОСОБА_1 з України до
Російської Федерації зазначено, що
Міністерство юстиції України
звернулось з листом від 10.07.2013 р. №
5316-0-32-13-12.1/8, відповідно до статті 587 КПК
України, до Прокуратури м. Києва з
проханням провести екстрадиційну
перевірку обставин, що можуть
перешкоджати видачі ОСОБА_1

Також, 23.07.2013 р. отримано лист з
Прокуратури м. Києва від 19.07.2013 р. за вих.
№ 16-549 вих.№13, в якому зазначається, що
звернення адвоката ОСОБА_1 надіслано
для розгляду до Київського слідчого
ізолятора.

05.08.2013 р. надійшла відповідь з Державної
пенітенціарної служби України від
01.08.2013 р. за № 2/2/2-5378-201/25-13, яка
повідомила, що звернення адвоката
адресоване Міністерству юстиції
України розглянуто та, у відповідності
до абзацу 10 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 15.06.1994 р. № 419, для
отримання дозволу на посвідчення
довіреності начальником Київського
слідчого ізолятора необхідно
звернутись до департаменту
міжнародного права та співробітництва
Міністерства юстиції України, який
здійснює екстрадиційну перевірку у
справі ОСОБА_1

14.10.2013 року було направлено заяву про
надання дозволу на посвідчення
довіреності громадянина ОСОБА_1 до
Департаменту міжнародного права та
співробітництва про вирішення питання
надання дозволу на посвідчення
довіреності.

При цьому, відповідь Міністерства
юстиції України, в якій йшлося про
звернення до інших органів для
вирішення вищевикладеного питання,
була надана 02.09.2013 р.

Враховуючи, що питання надання дозволу
на посвідчення довіреності не вирішено
та відповіді від Департаменту
міжнародного права та співробітництва
міністерства юстиції не надходило,
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 82 ч. 4 Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 395/2011, Міністерство
юстиції України забезпечує правове
співробітництво судів та інших органів
державної влади у цивільних і
кримінальних справах із компетентними
органами іноземних держав на підставі
законів та міжнародних договорів
України, в тому числі вирішує питання
про видачу правопорушників
(екстрадицію).

Згідно з ч. 3 ст. 574 Кримінального
процесуального кодексу України
Міністерство юстиції України є
центральним органом України щодо
видачі (екстрадиції) підсудних,
засуджених у кримінальних
провадженнях під час судового
провадження або виконання вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 574 Кримінального
процесуального кодексу України
центральні органи України щодо видачі
особи (екстрадиції) відповідно до цього
Кодексу:

1) звертаються до компетентних органів
іноземних держав із запитами про
видачу особи (екстрадицію), тимчасову
видачу або транзитне перевезення;

2) розглядають запити компетентних
органів іноземних держав про видачу
особи (екстрадицію), тимчасову видачу
або транзитне перевезення та приймають
рішення щодо них;

3) організовують проведення
екстрадиційної перевірки;

4) організовують прийом-передачу осіб,
щодо яких прийнято рішення про видачу
(екстрадицію), тимчасову видачу чи
транзитне перевезення;

5) здійснюють інші повноваження,
визначені цим розділом або міжнародним
договором про видачу особи
(екстрадицію).

Відповідно до статті 245 Цивільного
кодексу України та статті 40 Закону
України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993
року N 3425-XII довіреність особи, яка
тримається в установі виконання
покарань чи слідчому ізоляторі, може
бути посвідчена начальником установи
виконання покарань чи слідчого
ізолятора.

Згідно з абз. 10 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 15.06.1994 № 419 «Про
порядок посвідчення заповітів і
доручень, прирівнюваних до нотаріально
посвідчених» начальники слідчих
ізоляторів посвідчують заповіти і
довіреності осіб, узятих під варту, та
засуджених, стосовно яких вирок суду не
набрав законної сили, за погодженням з
посадовою, службовою особою чи органом,
у провадженні яких перебуває справа.

Як вбачається із запиту Генеральної
прокуратури Російської Федерації про
видачу ОСОБА_1, вироком Октябрьського
районного суду Санкт-Петербургу
Російської Федерації від 19.09.2011 р., який
набрав чинності 11.10.2011 р., вказану особу
засуджено за незаконний збут
наркотичних засобів в особливо
великому розмірі до 8 років 6 місяців
позбавлення волі.

Так, позивач вказує на своє звернення
від 14.10.2013 р., яке він направив через
свого представника до Департаменту
міжнародного права та співробітництва
Міністерства юстиції України.

Проте позивач на підтвердження
вищезазначеного не надав жодних
доказів, які б свідчили про
відправлення вказаного звернення на
адресу Міністерства юстиції України.

Водночас, як вбачається з пояснень
відповідача, звернення ОСОБА_1 від
14.10.2013 р. до Департаменту міжнародного
права та співробітництва Міністерства
юстиції України не надходило.

Поряд з цим слід зазначити, що до
Міністерства юстиції України надійшло
звернення адвоката ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_1 від 10.10.2013 р., в якому позивач
звертався стосовно необхідності
звернення до компетентних органів
Російської Федерації з запитом про
надання дозволу на посвідчення
начальником Київського слідчого
ізолятору довіреності ОСОБА_1, та
видачі такого дозволу адвокатові на
руки.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
вважає, що Міністерством юстиції
України листом від 15.11.2013 р. було надано
повну та обґрунтовану відповідь на
звернення позивача в межах строків,
передбачених чинним законодавством.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що станом на 06.12.2013 р., на
опрацюванні в Управлінні міжнародного
права Департаменту міжнародного права
та співробітництва, знаходиться
звернення ОСОБА_1 від 17.11.2013 р. (реєстр. №
Х-18926 від 26.11.2013) про надання дозволу на
виписку начальником Київського СІЗО
довіреності ОСОБА_1

Таким чином у суду відсутні правові
підстави для зобов'язання надання
дозволу Міністерством юстиції України
на посвідчення начальником слідчого
ізолятору довіреності ОСОБА_1, оскільки
надання такого дозволу виходить за
межі компетенції останнього.

Разом з тим, суд зазначає, що
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод,
інтересів фізичної чи юридичної особи,
або нездійснення суб'єктом владних
повноважень дій, які випливають із його
повноважень на виконання вимог чинного
законодавства та впливають на права,
свободи та інтереси фізичної чи
юридичної особи.

Отже, виходячи з аналізу фактичних
обставин справи та норм права, суд
дійшов висновку, що Міністерством
юстиції України не була допущена
протиправна бездіяльність щодо
ненадання відповіді на звернення
позивача від 14.10.2013, р., оскільки
зазначене звернення не надходило на
адресу Мін'юсту.

Крім того, як встановлено судом, у
Міністерства юстиції України відсутні
повноваження щодо надання дозволу на
посвідчення довіреностей.

Враховуючи наведене в сукупності та,
виходячи з встановлених судом
обставин, суд дійшов висновку, що під
час розгляду справи позивачем не
доведено обставин в обґрунтування
своїх позовних вимог, у зв'язку з чим
підстав для задоволення позову не має.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 до Міністерства
юстиції України, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Київській
слідчий ізолятор № 13 управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у місті
Києві та Київській області, - відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді

І.М.Погрібніченко

В.П.Шулежко