Справа № 2а-10842/10/1570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 лютого 2014 року м. Київ
В/800/682/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Карася О.В.
(головуючого), Бившевої Л.І., Ланченко
Л.В., Островича С.Є., Усенко Є.А.,

перевіривши заяву Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.11.2013 № К/9991/39541/11 у справі № 2а-10842/10/1570
за позовом приватного підприємства
"Фортуна-Тютюн" до Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації у м. Києві про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Держаний податковий орган звернувся до
Верховного Суду України із заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.11.2013 № К/9991/39541/11.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 237 КАС України
передбачено, що заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.11.2013 № К/9991/39541/11 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції положень ст. 152
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" стосовно забезпечення
господарюючими суб'єктами у приміщенні
напису "Куріння заборонено".

На підтвердження зазначеного
відповідач надав ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
26.01.2012 К/9991/37115/11, в якій, на його думку,
інакше застосовано одні й ті самі норми
права.

Виконуючи положення ст. 240 КАС України
щодо вирішення питання про допуск
вищим спеціалізованим судом справи до
її провадження у Верховному Суді
України з метою здійснення правосуддя
та забезпечення однакового
застосування законодавства усіма
судами загальної юрисдикції, колегія
Вищого адміністративного суду України
не виявила неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми права, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка та до яких
застосовувались норми податкового
законодавства.

Зокрема, у справі № 2а-1849/11/2670 (від 26.01.2012
К/9991/37115/11) переглядаючи судові рішення
попередніх інстанцій, касаційний суд
погодився з позицією попередніх
інстанцій про те, що суб'єкт
господарювання припустився порушення
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", оскільки у орендованому офісі
закритого типу (окремому приміщенні) не
було наочної інформації щодо заборони
куріння.

Разом з тим, зі змісту ухвали
касаційної інстанції, про перегляд
якої поставлено питання у заяві, суд,
виконуючи завдання по здійсненню
правосуддя щодо дотримання судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
враховуючи межі перегляду справи судом
касаційної інстанції, визначені у ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, які не дозволяють суду
касаційної інстанції здійснювати
переоцінку досліджених та оцінених
судами попередніх інстанцій доказів,
застосовував норми податкового
законодавства з урахуванням
встановлених попередніми судами
обставин справи про те, що
господарюючий суб'єкт здійснював свою
діяльність на 6 м2 секції торгівельного
центру, яка не є окремим місцем
(закладом) у розумінні ст. 152 Закону, де
мають виконуватися вимоги щодо
влаштовування місць для куріння та/або
розміщення інформації про заборону
куріння.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
допуск справи до провадження
Верховного Суду України для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 06.11.2013 № К/9991/39541/11
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Бившева Л.І.

Ланченко
Л.В.

Острович
С.Е.

Усенко Є.А.