Справа № 815/468/14
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/468/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Начальника Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Одеській області
Макосія Дмитра Івановича, третя особа -
Департамент освіти і науки Одеської
обласної державної адміністрації, про
визнання дій та бездіяльності
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області Макосія Дмитра Івановича в
якому просив суд визнати дії та
бездіяльність Начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області протиправними та зобов'язати
його організувати проведення
перевірки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

11.11.2013 року ОСОБА_1 подав до Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області скаргу щодо можливого
порушення посадовими особами
Департаменту освіти і науки Одеської
обласної державної адміністрації
вимог ст.10 Закону України «Про державну
службу», ст.11 Закону України «Про
правила етичної поведінки», пп.2.1, 2.10
Загальних правил поведінки державного
службовця, затверджених наказом
Головного управління державної служби
України від 04.08.2010 року № 214.

21.11.2013 року Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області листом
надало відповідь. В вищезазначеному
листі зазначено, що відповідно до ст.7
Закону України «Про звернення
громадян» скарга ОСОБА_1 надіслана до
Одеської обласної державної
адміністрації, оскільки питання в цій
скарзі виходять за межі повноважень
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області.

Позивач не погоджується з
вищезазначеними діями та
бездіяльністю відповідача та вважає,
що вони порушують вимоги ст.19 Закону
України «Про звернення громадян».

В судове засідання, призначене на 12
березня 2014 року, сторони не з'явилися.
Про дату, час та місце судового
засідання повідомлялися належним
чином та своєчасно (а.с.55, 63-64). 11 березня
2014 року через канцелярію суду надійшло
клопотання від позивача про розгляд
справи за його відсутністю (а.с.86), 20
лютого 2014 року через канцелярію суду
надійшло клопотання від відповідача
про розгляд справи за відсутністю
відповідача та його представника
(а.с.44), представник третьої особи в
своїх запереченнях на
адміністративний позов просив суд
розглянути справу без його участі
(а.с.75-77).

Суд, з урахуванням ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирішив розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази,
перевіривши матеріали справи, а також
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити. Свій висновок суд
вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Начальника
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області Макосія Дмитра
Івановича з письмовою скаргою від
11.11.2013 року (а.с.8-9).

В вищезазначеній скарзі позивач просив
відповідача в межах повноважень
провести перевірку Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації, прийняти
рішення стосовно можливого скоєння
адміністративного правопорушення
посадовими особами Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації, яка є
розпорядником інформації відповідно
до ст.13 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Крім того, в вищезазначеній скарзі
позивач зазначає порушення посадовими
особами Департаменту освіти і науки
Одеської обласної державної
адміністрації ст.19 та ст.34 Конституції
України, ч.3 ст.22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

Відповідач листом надав відповідь. В
вищезазначеному листі відповідач
зазначив, що відповідно до ст.7 Закону
України «Про звернення громадян»
скарга позивача передана до Одеської
обласної державної адміністрації,
оскільки питання в цій скарзі виходять
за межі повноважень Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області.

Згідно з ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень
відповідача суд дійшов висновку, що
вищезазначені дії відповідача про
передачу скарги до Одеської обласної
державної адміністрації, оскільки
питання в ній виходять за межі
повноважень Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Одеській області,
здійснені відповідачем обґрунтовано,
на підставі Конституції та законів
України, у зв'язку з чим заявлені
позивачем вимоги про визнання таких
дій та бездіяльності протиправними не
належать до задоволення.

Під час розгляду справи суд встановив,
що відповідач в свої діяльності
керується Положенням про Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області, затвердженим наказом
Головного управління державної служби
України № 262 від 17.09.2009 року.

Відповідно до п.3 вищезазначеного
положення одним із основних завдань
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області є забезпечення
дотримання державними органами вимог
законодавства з питань державної
служби та боротьби з корупцією.

Згідно з пп.5 п.4 вищезазначеного
положення Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області відповідно
до покладених на нього завдань
проводить у межах своїх повноважень
перевірку дотримання державними
органами вимог законодавства з питань
державної служби та боротьби з
корупцією, інформує про її результати
Головдержслужбу, бере участь у
здійсненні заходів щодо запобігання
проявам корупції серед державних
службовців та посадових осіб
місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до пп.6 п.4
вищезазначеного положення Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області вносить в установленому
порядку пропозиції керівникам
державних органів щодо скасування
рішень з питань державної служби,
прийнятих усупереч законодавству, а
також щодо усунення виявлених
недоліків та притягнення до
відповідальності винних державних
службовців.

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що позивач просить суд
зобов'язати начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області Макосія Дмитра Івановича
організувати проведення перевірки
щодо можливого порушення
нормативно-правових актів України, а
саме ст.10 Закону України «Про державну
службу», посадовими особами
Департаменту освіти і науки Одеської
обласної державної адміністрації.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
державну службу» одним з основних
обов'язків державного службовця є
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України.

Тож суд встановив, що позивач звернувся
з письмовим зверненням до Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації в порядку,
передбаченому Законом України «Про
доступ до публічної інформації».

Так, в преамбулі Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
зазначено, що цей закон визначає
порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Однак, в преамбулі Закону України «Про
державну службу» вказано, що цей закон
регулює суспільні відносини, які
охоплюють діяльність держави щодо
створення правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, він визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає,
що Закон України «Про доступ до
публічної інформації» не входить до
законодавства про державну службу та
боротьбу з корупцією, оскільки регулює
інші правовідносини.

Таким чином, суд встановив, що у
відповідача немає повноважень на
проведення такої перевірки.

Відповідно до вищезазначеного суд
вважає, що дії відповідача про передачу
скарги до Одеської обласної державної
адміністрації, оскільки питання в цій
скарзі виходять за межі повноважень
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області, є правомірними.

Адже, відповідно до абз.3 ст.7 Закону
України «Про звернення громадян» якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.1 ст.23 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» рішення, дії чи
бездіяльність розпорядників
інформації можуть бути оскаржені до
керівника розпорядника, вищого органу
або суду.

Доводи позивача, якими він
обґрунтовував свої позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження впродовж
розгляду справи та спростовуються
наведеними в рішенні суду обставинами.
Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України:
«Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення».

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не
залучав та не призначав проведення
судових експертиз, розподіл судових
витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про державну службу», Законом України
«Про звернення громадян», Законом
України «Про доступ до публічної
інформації, ст.ст. 2, 6-9, 11, 52, 69-71, 86, 94, 128,
159-164 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Суддя
О.Я. Бойко