Справа № 812/1105/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1105/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Чиркін С.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 365,34 грн., -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов управління Пенсійного
фонду України в м.Сєвєродонецьку
Луганської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 365,34 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що відповідач
зареєстрований в УПФУ м.
Сєвєродонецьку Луганської області як
платник страхових внесків. Відповідно
до ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058 по
відношенню до відповідача прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені №223 від
02.12.2013 про стягнення 208,03 грн. та рішення
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені №224 від 02.12.2013 про
стягнення 157,31 грн. за несвоєчасну
сплату страхових внесків, у зв'язку з
чим станом на момент звернення з
позовом до суду за відповідачем
рахується заборгованість у розмірі 365,34
грн. Зазначені рішення були направлені
на адресу відповідача, але повернуті до
управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
без вручення із позначкою «за
закінченням терміну зберігання». В
добровільному порядку заборгованість
до ПФУ не перерахована.

У зв'язку з викладеним, позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
по сплаті фінансової санкції та пені в
сумі 365,34 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, 14 березня 2014 року
надав письмові пояснення, в яких просив
справу розглядати без участі
уповноваженого представника УПФУ в
м.Сєвєродонецьку Луганської області,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі (а.с. 18).

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив (а.с.
17). Правом подати суду заперечення
проти позову та докази на
підтвердження своїх доводів
відповідач не скористався.

Ухвалою суду від 17 березня 2014 року на
підставі ч.6 ст.128 КАС України справу
призначено до розгляду в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суддя
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець відділом
реєстрації суб'єктів підприємницької
діяльності у Сєвєродонецькому
міськвиконкомі Луганської області 08
жовтня 2001 року (а.с. 10) та зареєстрований
в управлінні Пенсійного фонду України
в м. Сєвєродонецьку Луганської області
як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті фінансової санкції та пені в
загальному розмірі 365,34 грн., що
підтверджується розрахунком суми
позову та карткою особового рахунку
страхувальника (а.с. 4, 5, 6).

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Правовідносини, пов'язані зі сплатою
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування регулюються Конституцією
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі -
Закон №1058-IV), який визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин),
застрахована особа - фізична особа, яка
відповідно до цього Закону підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачуються
чи сплачувалися у встановленому
законом порядку страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з п. 5 ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальниками є
роботодавці - підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами).

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: обов'язковості страхування
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством, а також осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 15 Закону №1058-ІV
передбачено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6 ст. 20
Закону №1058-ІV, страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати у встановлені строки та в
повному обсязі страхові внески до
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
№1058-ІV, виконавчі органи Пенсійного
фонду застосовують до страхувальників
фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Згідно ч. 10 ст. 106 Закону №1058-ІV за
несвоєчасне перерахування або
несвоєчасне зарахування на банківські
рахунки органів Пенсійного фонду та
накопичувального фонду сум страхових
внесків, фінансових санкцій,
зазначених у частині дев'ятій цієї
статті, сум інвестиційного доходу,
одержаного від інвестування коштів
Накопичувального фонду, за несвоєчасне
перерахування за платіжними
документами виконавчих органів
Пенсійного фонду та несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки сум
коштів Пенсійного фонду та
Накопичувального фонду, які
використовуються на цілі, передбачені
цим Законом, нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум,
розрахована за кожний день
прострочення їх перерахування
(зарахування) та накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
зарахованих (неперерахованих) сум.

Згідно ч. 14 ст. 106 Закону №1058-ІV, рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті, є
виконавчим документом.

Згідно ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується.

Відповідно до п. п. 9.1 п. 9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постанову правління Пенсійного фонду
України 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1),
до страхувальників за порушення норм
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
застосовуються фінансові санкції
відповідно до повноважень, якими
органи Пенсійного фонду були наділені
до 1 січня 2011 року.

Згідно з п. п. 9.3.2 п. 9 Інструкції №21-1, за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

Згідно п. п. 9.8 п. 9 Інструкції №21-1,
рішення органу Пенсійного фонду про
накладення штрафу є виконавчим
документом.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку із несвоєчасною сплатою
відповідачем внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, управлінням Пенсійного
фонду України в м.Сєвєродонецьку
Луганської області відповідно до п.2 ч.9
ст. 106 Закону №1058-ІV до відповідача
застосовані фінансові санкції у
вигляді штрафу та нарахована пеня.

Так, згідно Рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду №223 від 02.12.2013
до відповідача застосований штраф в
сумі 19,78 грн. та нарахована пеня в сумі
188,25 грн. за період з 21.04.2009 по 13.10.2011 (а.с.
7).

Рішенням УПФУ в м.Сєвєродонецьку
Луганської області про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду №224 від 02.12.2013
відповідачу нарахована пеня в сумі 157,31
грн. за період з 06.05.2009 по 12.11.2013 (а.с. 8).

Вказані Рішення №223 та №224 від 02.12.2013
надіслані на адресу відповідача
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, але повернуті поштовою
службою без вручення адресату, про що
свідчить копія поштового конверту та
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 9).

У встановленому законом порядку
Рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені №223 та №224
від 02.12.2013 відповідачем не оскаржені,
сума штрафу та пеня на час розгляду
справи не сплачені.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
та збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Оскільки відповідач за час судового
розгляду справи у добровільному
порядку борг по сплаті фінансової
санкції та пені у загальному розмірі
365,34 грн. не сплатив, що підтверджується
карткою особового рахунку (а.с. 5, 6),
позовні вимоги визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають повному задоволенню.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий
збір» від сплати судового збору
звільнений, судові витрати у цій справі
не підлягають стягненню з відповідача,
оскільки у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18 69-72, 87, 94,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 365,34 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1)
на користь управління Пенсійного фонду
України в м.Сєвєродонецьку Луганської
області (93400, Луганська область, м.
Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, р/р 8
в ДБ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість по сплаті
фінансової санкції та пені в розмірі
365,34 грн. (триста шістдесят п'ять гривень
34 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
С.М. Чиркін