Справа № 127/3831/14-а
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3831/14-а
Провадження № 2-а/127/226/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

06.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук Р.
В.

при секретарі Алексюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці
Міндоходів про скасування постанови,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці
Міндоходів про скасування постанови -
задовольнити.

Скасувати постанову в справі про
порушення митних правил №0088/401000001/14 від
25 лютого 2014 року винесену заступником
начальника Вінницької митниці
Міндоходів - начальником УБК та МП
Барабашем С.І. у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного
кодексу України, провадження у справі
закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено 11.03.2014 р.

Справа № 127/3831/14-а

Провадження № 2-а/127/226/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук Р.
В.

при секретарі Алексюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці
Міндоходів про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
позовом до Вінницької митниці
Міндоходів про скасування постанови,
мотивуючи позов тим, що 25.02.2014 року
заступником начальника Вінницької
митниці Міндоходів - начальником УБК та
МП Барабашем С.І. була винесена
постанова № 0088/401000001/14 про притягнення
його до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 8 500 грн. за вчинення порушення
митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469
МК України. Зі змісту постанови
вбачається, що порушення митних правил
полягає в тому, що він користувався та
розпоряджався товаром, митне
оформлення якого не закінчене:
автомобілем "VOLKSWAGEN-VW", № кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1996 року
випуску, на митній територій України
без дозволу митного органу, тобто, на
думку Вінницької митниці Міндоходів,
ним було допущено порушення ч. 3 ст. 325 та
ч. 4 ст. 380 МК України. Вважає таке
твердження безпідставним, оскільки
диспозиція ст. 325 МК України стосується
операцій з товарами, транспортними
засобами комерційного призначення,
митне оформлення яких не закінчено.
Частина 3 ст. 325 МК України передбачає
заборону користування та
розпорядження саме тими товарами, які
перебувають під митним контролем,
митне оформлення яких не закінчено.
Положення даної статті жодним чином не
може стосуватись автомобіля "VOLKSWAGEN-VW",
№ кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер
НОМЕР_2, оскільки митне оформлення
цього автомобіля було закінчене ще при
його в'їзді на митну територію України.
Тимчасове ввезення транспорту на митну
територію України тягне за собою
особливий митний режим, який
передбачає перебування під митним
контролем впродовж усього часу
перебування цього транспорту на
території України. Користування таким
транспортом повністю узгоджується з
положеннями Конвенції про тимчасове
ввезення та Додатків А, В.1-В.9, С, D та Е до
неї. прийнятих 26 червня 1990 року у м.
Стамбулі, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України "Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення" від 24 березня 2004
року N 1661-IV. Положення ч. 3 ст. 325 МК
України не може стосуватись тих
транспортних засобів, які
експлуатуються в Україні відповідно до
Стамбульської Конвенції. Частина 2 ст.
469 МК України, за якою його було
притягнуто до відповідальності,
передбачає покарання за вчинення
одного з таких конкретних порушень
митних правил: зміна стану товарів,
митне оформлення яких не закінчено;
зміна стану товарів, що перебувають на
тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі; користування та
розпорядження товарами, що перебувають
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі без дозволу митного
органу; невжиття передбачених частиною
четвертою статті 204 цього Кодексу
заходів щодо товарів, строк
тимчасового зберігання яких під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі закінчився. За дії,
які були викладені у постанові від
25.02.2014 року, притягнення до
відповідальності за ч. 2 ст. 469 МК
України є протиправним, оскільки
жодного із правопорушень, які
передбачені зазначеною правовою
нормою він не вчиняв і у постанові про
вчинення таких порушень не йдеться. Він
не змінював стану товарів, митне
оформлення яких не закінчено, не
змінював стану товарів, що перебувають
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі, оскільки доступу до
таких товарів у нього немає; не
користувався та не розпоряджався
товарами, що перебувають на
тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі без дозволу митного
органу, оскільки доступу до таких
товарів у нього немає; не повинен був
вживати заходів, передбачених частиною
четвертою статті 204 МК України щодо
товарів, строк тимчасового зберігання
яких під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі
закінчився, оскільки до таких товарів
немає жодного відношення. Дійсно, 17.02.2014
року він користувався легковим
автомобілем "VOLKSWAGEN-VW", № кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2. який
належить на праві власності його
батькові ОСОБА_3, громадянину
Німеччини, який 06.12.2013 року на цьому
автомобілі перетнув митний кордон
України, що зафіксовано у протоколі про
порушення митних правил № 0088/401000001/14
від 17.02.2014 року. В зв'язку з тим, що на
території України вказаний автомобіль
поламався, батько залишив його у свого
знайомого ОСОБА_5 та повернувся до
Німеччини. ОСОБА_5 автомобіль полагодив
та зберігав у себе до 17.02.2014 року. У
зв'язку із загостренням політичної
ситуації в Україні та по причині
виникнення загрози у випадку
подальшого перебування на території
України, батько зателефонував йому
17.02.2014 року та настійливо рекомендував
йому покинути територію України і для
того, щоб це можна було зробити якомога
швидше, порадив скористатись його
автомобілем, який зберігався у ОСОБА_5
17.02.2014 року він отримав у ОСОБА_5
автомобіль "VOLKSWAGEN-VW", реєстраційний
номер НОМЕР_2, який належить на праві
власності його батькові ОСОБА_3, ключі
від нього та документи на автомобіль та
вирушив у бік кордону України з
Молдовою, однак був зупинений
працівниками ДАІ, які викликали
працівників Вінницької митниці і
автомобіль його батька був вилучений.
Вважає, що в його діях були відсутні
ознаки порушення митних правил, а
постанова заступника начальника
Вінницької митниці Міндоходів -
начальника УБК та МП Барабаша С.І. від
25.02.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. за
вчинення порушення митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України є
незаконною та необгрунтованою, що є
підставою для її скасування. Просить
постанову скасувати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали із викладених у
позові підстав. Крім того, позивач в
судовому засіданні пояснив, що він є
громадянином Россії. Його батько
ОСОБА_1 в кінці грудня 2013 року приїхав з
Німеччини в Україну на власному
автомобілі, оскільки автомобіль
поламався він залишив його у ОСОБА_5 При
цьому він залишив ОСОБА_5 ключі та
документи на автомобіль. Приїхавши в
Україну він разом з ОСОБА_5
відремонтували автомобіль. 17.02.2014 року
йому зателефонував батько та сказав,
щоб він, взявши його автомобіль,
терміново покинув територію України у
зв'язку з подіями, які відбувалися в
Україні. Коли вони їхали автомобілем,
їх зупинили працівники ДАІ та сказали,
що потрібно сплатити 8 500 грн. штрафу.
Однак вони повідомили, що таких коштів
у немає, після чого працівники ДАІ
викликали працівників митниці. Він
керував автомобілем з відповідними
документами, працівники міліції в
нього вилучили документи на автомобіль
та вилучили автомобіль, документи
повернули, автомобіль на даний час не
повернули. Він в зв'язку з подіями в
Україні мав намір покинути країну.
Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Вінницької
митниці Міндоходів - Кензір О.А. в
судовому засіданні позов не визнав та
суду пояснив, що 17.02.2014 року головним
інспектором оперативно-аналітичного
відділу УБК та МП Вінницької митниці
Заболотним В.П. було складено протокол
за ознаками порушення митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України щодо
ОСОБА_1 17.02.2014 року на адресу Вінницької
митниці Міндоходів надійшов рапорт
інспектора ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці
щодо перевірки законності перебування
на митній території України автомобіля
марки "VOLKSWAGEN-VW", реєстраційний номер
КМА1652 зупиненого 17.02.2014 року на ділянці
дороги Житомир - Могилів- Подільський,
приблизно о 16:00 год., під керуванням
ОСОБА_1 За результатами перевірки було
встановлено, що даний автомобіль
тимчасово ввезений на митну територію
України 06.12.2013 року як транспортний
засіб особистого користування ОСОБА_3
через м/п "Рава-Руська" Львівської
митниці через смугу руху "зелений
коридор" в митному режимі "тимчасове
ввезення" до 1 року. Позивач в порушення
вимог ч. 3 ст. 325, ч. 4 ст. 380 МК України,
користувався та розпоряджався товаром,
митне оформлення якого не закінчене на
митній території України без дозволу
митного органу. Вважає, що дії позивача
вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 469 МК
України. Згідно ч. 4 ст. 255 МК України
митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених МК України
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується органом
доходів і зборів шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень, інших
відміток на митній декларації або
документі, який відповідно до
законодавства її замінює, а також на
товаросупровідних та
товарнотранспортних документах у разі
їх подання на паперовому носії.
Невиконання особою дій, визначених
законодавством України, унеможливлює
надання митним органом дозволу на
користування та/або розпорядження
товарами, щодо яких здійснюється або
має бути здійснено митне оформлення.
Митне оформлення в такому випадку не
може вважатись закінченим. Вважає, що
посилання позивача на узгодженість
користування ним вказаним
транспортним засобом з положеннями
Конвенції про тимчасове ввезення та
Додатків А, В.1 - В.9, С, Б, Е до неї є
некоректним, оскільки додатки
регламентують інші питання, які не
стосуються питань тимчасового
ввезення транспортних засобів
особистого користування. Додатком С
"Конвенції про тимчасове ввезення" від
26.06.1990 року, ратифікованої Законом
України від 24.03.2004 р., врегульовано
порядок тимчасового ввезення
транспортних засобів. Згідно п. b ст. 5
глави III Додатку С, для того, щоб можна
було скористатися правами на пільги, що
надаються цим Додатком, транспортні
засоби приватного використання
повинні бути зареєстрованими на
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і ввозитись та використовуватись
особами, які постійно проживають на
такій території. Пунктом b ст. 7 глави III
Додатку С передбачено, що незважаючи на
положення ст. 5 цього Додатку,
транспортні засоби приватного
використання можуть використовуватись
третіми особами, які мають належний
дозвіл користувача права на тимчасове
ввезення. Однак, оговорено, що кожна
Договірна Сторона може дозволити таке
використання особою, яка постійно
проживає на її території, зокрема якщо
вона використовує його від імені і
згідно з інструкціями користувача
права на тимчасове ввезення. Позивач
немає постійного місця проживання на
території України, отже зазначена
норма міжнародного законодавства його
не стосується. Положення Конвенції не
містять норм, що регламентують порядок
та умови надання/отримання дозволу на
використання іншими особами тимчасово
ввезених товарів. Натомість, такий
порядок встановлює ст. 109 МК України,
згідно якої, за заявою особи,
відповідальної за дотримання митного
режиму тимчасового ввезення, орган
доходів і зборів надає дозвіл на
передачу права використання режиму
тимчасового ввезення будь-якій іншій
особі, яка приймає на себе зобов'язання
особи, відповідальної за дотримання
митного режиму тимчасового ввезення.
Позивач безпідставно користувався
транспортним засобом, оскільки ним та
його батьком не отримано належного
дозволу митного органу згідно вимог ст.
109 МК України. Пояснив, що відповідно до
постанови, автомобіль вилучений для
забезпечення стягнення штрафу та
зберігається на складі митниці, після
сплати штрафу буде повернутий
власнику, у разі несплати штрафу
автомобіль може бути реалізовано. Крім
того пояснив, що при затриманні
позивача у нього були наявні
відповідні документи на автомобіль,
дані документи працівниками митниці
позивачу були повернуті. Просить в
позові відмовити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що він тривалий час знайомий з
батьком позивача ОСОБА_3. В кінці грудня
2013 року ОСОБА_3 приїхав з Німеччини в
Україну на власному автомобілі,
оскільки автомобіль поламався, він
попросив залишити автомобіль біля
двору та щоб він наглядав за
автомобілем. При цьому залишив йому
ключі та документи на автомобіль. Також
попросив коли приїде його син ОСОБА_1
провести його через митницю. Через
деякий час приїхав позивач, вони
відремонтували автомобіль та вирішили
перевірити як він працює. Після чого
він, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 даним
автомобілем поїхали в сторону кар'єру в
смт. Стрижавці, де їх зупинили
працівники ДАІ, які в розмові
повідомили, що необхідно сплатити
штраф в розмірі 8 500 грн. Вони відповіли,
що коштів у них немає, після чого
працівники ДАІ викликали працівників
митниці. Щодо ОСОБА_1 склали протокол,
автомобіль працівники митниці
вилучили на штрафмайданчик.
Автомобілем до цього ніхто не
користувався, оскільки він був
поламаний. Відремонтувавши автомобіль,
вони вирішили перевірити як він працює,
щоб потім їхати на митницю, оскільки
ОСОБА_1 в зв'язку з подіями в Україні мав
намір покинути країну.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив, що він знайомий з позивачем та
ОСОБА_5 Оскільки поламався автомобіль
ОСОБА_3 вони відремонтували автомобіль
після чого він, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 даним
автомобілем поїхали в сторону кар'єру в
смт. Стрижавці, де їх зупинили
працівники ДАІ, які викликали
працівників митниці. Щодо ОСОБА_1
склали протокол, автомобіль працівники
митниці вилучили на штрафмайданчик.
ОСОБА_1 в зв'язку з подіями в Україні мав
намір покинути країну. Особисто він
після цієї поїздки мав намір
повернутися додому в м. Вінницю.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що він є громадянином
Німеччини. Позивач є його сином. Він
тривалий час знайомий з ОСОБА_5 В кінці
грудня 2013 року він приїхав з Німеччини
в Україну на власному автомобілі,
оскільки автомобіль поламався він
попросив ОСОБА_5 залишити автомобіль
біля свого двору та щоб він наглядав за
автомобілем. При цьому він залишив
ОСОБА_5 ключі та документи на
автомобіль. За автомобілем планував
повернутися через деякий час, оскільки
затримуватися в Україні та займатися
ремонтом автомобіля не мав можливості.
Повернувшись в Німеччину, дізнався про
події, які відбуваються в Україні та
зателефонував своєму синові, який на
той час знаходився в Україні та сказав,
щоб син, взявши його автомобіль,
терміново покинув територію України.
Через деякий час йому зателефонував
син та повідомив, що їх зупинили
працівники ДАІ. Він телефоном
спілкувався з працівниками митниці,
які повідомили йому, що забирають
автомобіль. Він повернувся в Україну,
звертався до працівників митниці, які
йому повідомили, що автомобіль буде
конфісковано. Зазначив, що це їх
сімейний автомобіль і син мав право ним
користуватися, документи на
автомобіль, а саме техпаспорт та
страховка були в сина. Син в зв'язку з
подіями в Україні мав намір покинути
країну. Автомобіль на даний час йому не
повернули, документи на автомобіль
повернули синові.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали адміністративної справи,
оцінивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що позов є обгрунтованим та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що заступником
начальника Вінницької митниці
Міндоходів - начальником УБК та МП
Барабашем С.І. винесено постанову №
0088/401000001/14 від 25.02.2014 року, якою визнано
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України.

Зокрема, в постанові зазначено, що
17.02.2014 року на адресу Вінницької
митниці Міндоходів надійшов рапорт
інспектора ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці
щодо перевірки законності перебування
на митній території України автомобіля
марки VOLKSWAGEN-VW, № кузова НОМЕР_1, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
зупиненого 17.02.2014 року о 16 год. 00 хв. на
ділянці дороги Житомир -
Могилів-Подільський під керуванням
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_1 За результатами перевірки, на
підставі інформації Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України з розділу "Облік
транспортних засобів в пунктах
пропуску для автомобільного
сполучення", встановлено, що автомобіль
VOLKSWAGEN-VW, № кузова НОМЕР_1, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2
тимчасово ввезений на митну територію
України 06.12.2013 року, як транспортний
засіб особистого користування,
громадянином Німеччини ОСОБА_3 через
м/п "Рава-Руська" Львівської області
через смугу "зелений коридор".
Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 3 т. 325, ч. 4 ст.
380 МК України, користувався та
розпоряджався товаром, митне
оформлення якого не закінчене:
автомобілем VOLKSWAGEN-VW, № кузова НОМЕР_1,
1996 року випуску, на митній території
України без дозволу митного органу.

Вказаною постановою позивача піддано
адміністративному стягненню за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 469 МК України у
виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Крім того, було вирішено, що автомобіль
VOLKSWAGEN-VW, № кузова НОМЕР_1, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
який вилучений для забезпечення
стягнення штрафу та зберігається на
складі Вінницької митниці, після
сплати штрафу ОСОБА_1 повернути
власнику або уповноваженій ним особі. У
разі несплати ОСОБА_1 штрафу у
встановлений законом строк, здійснити
реалізацію автомобіля VOLKSWAGEN-VW, №
кузова НОМЕР_1, 1996 року випуску, що
вилучений для забезпечення стягнення
штрафу. Оригінали вилучених у справі
документів повернути ОСОБА_1 під
розписку.

Як вбачається із постанови вона була
винесена у присутності позивача.
Постанову від 25.02.2014 року позивач
отримав 25.02.2014 року.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Головним державним
інспектором оперативно-аналітичного
відділу УБК та МП Вінницької митниці
Заболотним В.П. був складений протокол
№ 0088/401000001/14 від 17.02.2014 року, в якому,
зокрема зазначено, що ОСОБА_1 в
порушення вимог ч. 3 ст. 325 МК України та
ч. 4 ст. 380 МК України користувався та
розпоряджався товаром: автомобілем
VOLKSWAGEN-VW, № кузова НОМЕР_1, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на
митній території України без дозволу
митного органу, дані дії мають ознаки
порушення митних правил, передбаченого
ч. 2 ст. 469 МК України. З протоколу
вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN-VW, №
кузова НОМЕР_1, 1996 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ключі від
замка запалювання, посвідчення про
реєстрацію транспортного засобу були
вилучені. Протокол складено в
присутності понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_11
Копію протоколу вручено ОСОБА_1 17.02.2014
року.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу
України порушення митних правил є
адміністративним правопорушенням, яке
являє собою протиправні, винні (умисні
або з необережності) дії чи
бездіяльність, що посягають на
встановлений цим Кодексом та іншими
актами законодавства України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
пред'явлення їх органам доходів і
зборів для проведення митного контролю
та митного оформлення, а також
здійснення операцій з товарами, що
перебувають під митним контролем або
контроль за якими покладено на органи
доходів і зборів цим Кодексом чи іншими
законами України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність. Адміністративна
відповідальність за правопорушення,
передбачені цим Кодексом, настає у
разі, якщо ці правопорушення не тягнуть
за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 459 Митного кодексу
України адміністративна
відповідальність за порушення митних
правил встановлюється цим Кодексом.
Суб'єктами адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил можуть бути громадяни, які на
момент вчинення такого правопорушення
досягли 16-річного віку, а при вчиненні
порушень митних правил підприємствами
- посадові особи цих підприємств.

Згідно ст. ст. 461, 462 Митного кодексу
України за порушення митних правил
можуть бути накладені такі
адміністративні стягнення: 1)
попередження; 2) штраф; 3) конфіскація
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення -
безпосередніх предметів порушення
митних правил, товарів, транспортних
засобів із спеціально виготовленими
сховищами (тайниками), що
використовувалися для приховування
товарів - безпосередніх предметів
порушення митних правил від митного
контролю (крім транспортних засобів
комерційного призначення, які
використовуються виключно для
перевезення пасажирів і товарів через
митний кордон України за визначеними
маршрутами та рейсами, що здійснюються
відповідно до розкладу руху на
підставі міжнародних договорів,
укладених відповідно до закону), а
також транспортних засобів, що
використовувалися для переміщення
товарів - безпосередніх предметів
порушення митних правил через митний
кордон України поза місцем
розташування митного органу.
Попередження та штраф можуть
застосовуватися тільки як основні
адміністративні стягнення за
порушення митних правил. Конфіскація
товарів, транспортних засобів,
зазначених у пункті 3 статті 461 цього
Кодексу, може застосовуватися як
основне і як додаткове адміністративне
стягнення. За одне і те саме порушення
митних правил може накладатися тільки
основне або основне і додаткове
адміністративні стягнення. Якщо
статтею, якою встановлюється
адміністративна відповідальність за
порушення митних правил,
передбачається основне і додаткове
адміністративні стягнення,
застосування лише додаткового
адміністративного стягнення без
основного не допускається, крім
випадку, передбаченого частиною
третьою статті 467 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 466 Митного
кодексу України адміністративні
стягнення за порушення митних правил
не може бути застосовано інакше, як на
підставі та в порядку, що встановлені
цим Кодексом та іншими законами
України. Додержання органами доходів і
зборів вимог закону в разі
застосування адміністративних
стягнень за порушення митних правил
забезпечується здійсненням
систематичного контролю з боку органів
вищого рівня та їх посадових осіб,
правом оскарження постанов у справах
про порушення митних правил та іншими
заходами, передбаченими
законодавством України.

Статтями 486, 487 Митного кодексу України
встановлено, що завданнями провадження
у справах про порушення митних правил є
своєчасне, всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її з дотриманням
вимог закону, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
порушень митних правил, та запобігання
таким правопорушенням. Провадження у
справі про порушення митних правил
включає в себе виконання процесуальних
дій, зазначених у статті 508 цього
Кодексу, розгляд справи, винесення
постанови та її перегляд у зв'язку з
оскарженням (внесенням подання
прокурора). Провадження у справах про
порушення митних правил здійснюється
відповідно до цього Кодексу, а в
частині, що не регулюється ним, -
відповідно до законодавства України
про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 489 Митного кодексу України
посадова особа при розгляді справи про
порушення митних правил зобов'язана
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 495 Митного кодексу
України доказами у справі про
порушення митних правил є будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку
встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Такі
дані встановлюються: 1) протоколом про
порушення митних правил, протоколами
процесуальних дій, додатками до
зазначених протоколів; 2) поясненнями
свідків; 3) поясненнями особи, яка
притягується до відповідальності; 4)
висновком експерта; 5) іншими
документами (належним чином завіреними
їх копіями або витягами з них) та
інформацією, у тому числі тими, що
перебувають в електронному вигляді, а
також товарами - безпосередніми
предметами порушення митних правил,
товарами із спеціально виготовленими
сховищами (тайниками), що
використовувалися для приховування
безпосередніх предметів порушення
митних правил від митного контролю,
транспортними засобами, що
використовувалися для переміщення
безпосередніх предметів порушення
митних правил через митний кордон
України.

Відповідно до ст. 318 МК України, митному
контролю підлягають усі товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які переміщуються через
митний кордон України. Митний контроль
здійснюється виключно митними
органами відповідно до цього Кодексу
та інших законів України. Митний
контроль передбачає виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 321 МК України, товари,
транспортні засоби комерційного
призначення перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно із заявленим митним
режимом. У разі ввезення на митну
територію України товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення митний контроль
розпочинається з моменту перетинання
ними митного кордону України. У разі
вивезення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення за
межі митної території України митний
контроль розпочинається з моменту
пред'явлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення для
митного оформлення та їх декларування
в установленому цим Кодексом порядку.
Граничний строк перебування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення під митним контролем до
моменту поміщення цих товарів,
транспортних засобів у відповідний
митний режим не може перевищувати 180
календарних днів. Товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
перебувають під митним контролем і за
якими власник або уповноважена ним
особа не звернулися до закінчення
граничного строку, встановленого цією
статтею, набувають статусу таких, що
зберігаються на складі органу доходів
і зборів. Перебування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення під митним контролем
закінчується: у разі ввезення на митну
територію України - після закінчення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, за винятком
митних режимів, які передбачають
перебування під митним контролем
протягом усього часу дії митного
режиму; у разі вивезення за межі митної
території України - після здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та перетинання ними
митного кордону України, за винятком
митних режимів, які передбачають
перебування під митним контролем
протягом усього часу дії митного
режиму.

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України,
митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується органом
доходів і зборів шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 МК України,
користування та розпорядження
товарами, транспортними засобами
комерційного призначення, які
перебувають під митним контролем,
забороняються, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 380 МК України тимчасово
ввезені транспортні засоби особистого
користування можуть використовуватися
на митній території України виключно
тими громадянами, які ввезли їх в
Україну, для їх особистих потреб, не
можуть використовуватися для цілей
підприємницької діяльності в Україні,
бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, суд приходить до висновку, що
постанова винесена без всебічного,
повного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, не встановлено чи
вчинено порушення митних правил, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона відповідальності, чи є
обставини, що пом'якшують або обтяжують
відповідальність.

Частиною 2 статті 469 Митного кодексу
України встановлена відповідальність
за зміну стану товарів, митне
оформлення яких не закінчено, або
товарів, що перебувають на тимчасовому
зберіганні під митним контролем на
складі тимчасового зберігання, на
складі організації - отримувача
гуманітарної допомоги або на митному
складі, користування та розпорядження
ними без дозволу органу доходів і
зборів, а так само невжиття
передбачених частиною четвертою
статті 204 цього Кодексу заходів щодо
товарів, строк тимчасового зберігання
яких під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі
закінчився, що тягне за собою
накладення штрафу в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Суд приходить до висновку, що позивач,
керуючи автомобілем VOLKSWAGEN-VW, № кузова
НОМЕР_1, 1996 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2, не володів та не міг
володіти інформацією, що автомобіль
перебуває під митним контролем та
митне оформлення його не завершене,
оскільки данний транспортний засіб ним
особисто на територію України не
ввозився. Позивач не є власником
автомобіля, не вчиняв відносно
автомобіля неправомірні митні
операції та не міг отримати дозвіл
митного органу на користування
автомобілем. Належних та допустимих
доказів того, що позивача повідомлено
про те, що автомобіль перебуває під
митним контролем у справі немає.

Так, в оскаржуваній постанові
відповідачем зазначено, що позивач
користувався та розпоряджався товаром,
митне оформлення якого не закінчене.
Разом з тим, належні і допустимі докази
того, що позивач розпорядився цим
транспортним засобом, в матеріалах
адміністративної справи щодо позивача
відсутні.

Аналіз вищевказаної норми закону дає
підстави вважати, що виключне
користування товарами, митне
оформлення яких не закінчено, без
дозволу митного органу, не становить
складу порушення митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України,
оскільки з об'єктивної сторони таке
правопорушення повинно бути вчинене
шляхом користування та розпорядження
товарами.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні, під час керування позивачем
автомобілем та під час складання
протоколу були присутні ОСОБА_5 та
ОСОБА_11, однак дані особи не були
притягнуті до участі в справі як
свідки, пояснення щодо обставин справи
в них не відбиралися.

Відповідно до листа Державної митної
служби України від 03.09.2012 року
№20/2-11/09804-ЕП "Про кваліфікацію дій за ст.
469 Митного кодексу України" тимчасово
ввезені транспортні засоби особистого
користування можуть використовуватися
на митній території України виключно
тими громадянами, які ввезли їх в
Україну, для їх особистих потреб
строком до одного року, не можуть
використовуватися для цілей
підприємницької діяльності в Україні,
бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам. Крім того, частиною п'ятою цієї
ж статті на особу, яка тимчасово ввезла
транспортний засіб особистого
користування, покладено обов'язок
вивезти за межі митної території
України з дотриманням строків,
установлених відповідно до вимог цього
Кодексу, цей транспортний засіб, або
помістити у митні режими відмови на
користь держави, знищення або
руйнування чи оформити для вільного
обігу на митній території України за
умови сплати митних платежів, які
відповідно до закону підлягають сплаті
при імпорті таких транспортних
засобів. Таким чином, на особу
покладається обов'язок вчинити низку
дій з метою дотримання вимог
законодавства України. Невиконання
особою дій, визначених законодавством
України, унеможливлює надання митним
органом дозволу на користування та/або
розпорядження товарами, щодо яких
здійснюється митне оформлення. Митне
оформлення в такому випадку не може
вважатись закінченим. З огляду на
викладене, у разі встановлення фактів
відчуження чи передачі у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам транспортних засобів
особистого користування, ввезених
особами-нерезидентами, є підстави для
розгляду питання щодо наявності ознак
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 469 Митного кодексу
України. Санкції за неправомірні
операції з товарами, митне оформлення
яких не закінчено, або з товарами, що
перебувають на тимчасовому зберіганні
під митним контролем, передбачені
статтею 469 Митного кодексу України,
дозволяють накласти на особу лише
штраф за неправомірні операції з
такими товарами, що виключає
можливість вилучення митними органами
таких товарів, зокрема транспортних
засобів. При цьому відповідно до абзацу
другого пункту 2.2 Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 N 1306,
власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право користування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб. Статтею 2652
Кодексу України про адміністративні
правопорушення передбачена можливість
тимчасового затримання транспортного
засобу працівником Державної
автомобільної інспекції у разі
наявності підстав вважати, що водієм
вчинено порушення, передбачені,
зокрема, статтею 126 КУпАП (керування
транспортним засобом особою, яка не має
відповідних документів на право
керування таким транспортним засобом
або не пред'явила їх для перевірки).
Зокрема, частиною першою статті 126
КУпАП встановлена відповідальність за
керування транспортним засобом особою,
яка не має при собі або не пред'явила
для перевірки посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційного
документа на транспортний засіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
ліцензійної картки на транспортний
засіб, а також поліса (договору)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (страхового сертифіката
"Зелена картка"). З огляду на викладене,
тимчасове затримання транспортних
засобів за участі представників
відповідних підрозділів Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України можливе за
умови, що тимчасово ввезеним на митну
територію України транспортним
засобом особистого користування керує
особа, яка не має відповідних
документів на право керування таким
транспортним засобом, зокрема
реєстраційних документів.

Як встановлено в судовому засіданні,
власником автомобіля являється
громадянин Німеччини ОСОБА_3, яким
даний автомобіль був тимчасово
ввезений на митну територію України як
транспортний засіб особистого
користування, позивач керував
автомобілем за наявності посвідчення
водія та реєстраційних документів на
транспортний засіб, що не заборонено
Правилами дорожнього руху України.

В силу вимог ст. ст. 380, 469 Митного
кодексу України суб'єктом, тобто
особою, яка може бути притягнута до
відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного
кодексу України є особа (громадянин -
нерезидент), яка тимчасово ввезла на
митну територію України транспортний
засіб особистого користування і
порушила митні правила шляхом передачі
його в користування іншій особі. В
даному випадку до адміністративної
відповідальності притягнута інша
особа - позивач ОСОБА_1, який не ввозив
даний автомобіль на митну територію
України і не є власником автомобіля, на
якого покладається дотримання вимог
Митного кодексу України, тобто він не є
суб'єктом даного правопорушення. Особа,
яка керує транспортним засобом, що був
тимчасово ввезений на митну територію
України може відповідати за ч. 1 ст. 126
КУпАП, якщо буде керувати транспортним
засобом без відповідних документів на
право керування (посвідчення водія і
реєстраційних документів на цей
транспортний засіб). Однак, як
встановлено в судовому засіданні,
позивач керував автомобілем за
наявності посвідчення водія та
реєстраційних документів на
транспортний засіб.

У разі встановлення фактів передачі у
користування або розпорядження іншим
особам транспортних засобів
особистого користування, ввезених
особами - нерезидентами, є підстави для
розгляду питання щодо наявності ознак
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 469 Митного кодексу
України саме щодо даних осіб. Однак, як
встановлено в судовому засіданні
власник транспортного засобу до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил не
притягувався.

Крім того, суд зазначає, що тимчасове
затримання транспортного засобу,
можливе за умови, що тимчасово ввезеним
на митну територію України
транспортним засобом особистого
користування керує особа, яка не має
відповідних документів на право
керування таким транспортним засобом,
зокрема реєстраційних документів.
Однак, в даному випадку позивач керував
автомобілем за наявності
реєстраційних документів, тому підстав
для вилучення транспортного засобу не
було.

Відповідно до частини 1 статті 529
Митного кодексу України постанова
митниці у справі про порушення митних
правил може бути оскаржена до
місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Згідно ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не доведено у порядку та у
спосіб, передбачений законом, що
позивачем по справі було вчинено
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 469
МК України.

За таких обставин суд приходить до
переконання, що в діях позивача
відсутній склад адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 469 МК України, а тому
оскаржувану постанову слід скасувати,
провадження у справі закрити.

Оцінивши за правилами, встановленими
ст. 86 КАС України наявні у матеріалах
справи докази та пояснення, надані під
час розгляду справи, з урахуванням
встановлених у судовому засіданні
обставин справи та вищезазначених
положень чинного законодавства
України суд вважає, що заявлений
адміністративний позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69 - 71, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці
Міндоходів про скасування постанови -
задовольнити.

Скасувати постанову в справі про
порушення митних правил №0088/401000001/14 від
25 лютого 2014 року винесену заступником
начальника Вінницької митниці
Міндоходів - начальником УБК та МП
Барабашем С.І. у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного
кодексу України, провадження у справі
закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ