Справа № 2601/11238/12
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Сербіна Н.Г.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
суддів: Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. розглянувши у порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
13 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва 13 червня 2012 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою в якій вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що правових підстав для задоволення
позову немає. З таким висновком суду не
можна не погодитися, виходячи з
наступного.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що при
вирішенні питання яка з однопредметних
законодавчих норм однакової юридичної
сили, що не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій із них, що прийнята
пізніше. У розглядуваному випадку
пізніше прийняті норми Закону України
від 14 червня 2011 року №3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону N 3491-VI 6 липня
2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене, до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень у
зазначених категоріях справ необхідно
перевіряти на відповідність вимогам
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року №745.

У спірному випадку, при виплаті
позивачу державної додаткової пенсії з
23.07.2011, відповідачем не порушено вимоги
вказаних нормативно-правовоих актів.

Отже, приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги заявлені щодо періоду після
набрання законної сили вказаною
постановою Уряду, такі вимоги
задоволенню не підлягають, а отже
висновок суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову є вірним.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то суд
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
13 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.