Справа № 808/468/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року о 16 год. 08 хв.Справа №
808/468/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Горобцової Я.В., за участю секретаря
судового засідання Колесникової С.Г.,

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - В.Є.
Стешенко

розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бердянської міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері

про визнання незаконним та скасування
протесту,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

21 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Бердянської міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері, в
якому позивач просив визнати
незаконним та скасувати протест
Бердянського природоохоронного
міжрайонного прокурора радника
юстиції А.А. Михайлової від 21.06.2011 №26/176.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
підставою для визнання недійсним та
відкликання висновку Начальника
управління Держкомзему у м. Бердянськ
Дишканта К.І. від 09.09.2009 №1103 про
погодження проекту відведення
земельної ділянки, площею 0,0997 га, що
розташована в АДРЕСА_1, для
індивідуального дачного будівництва
гр. ОСОБА_6 стало задоволення Протесту
Бердянського природоохоронного
міжрайонного прокуратура від 21.06.2011
№26/176. В оскаржуваному протесті
зазначено лише одну підставу, згідно
якої висновок від 09.09.2009 №1103 має бути
скасовано, а саме: порушення вимог ст. 14
Конституції України та ст. 48 Земельного
кодексу України. Враховуючи
вищевикладене, визнання недійсним та
відкликання висновку Начальника
управління Держкомзему у м. Бердянськ
Дишканта К.І. від 09.09.2009 №1103 внаслідок
протесту прокурора від 21.06.2011 №26/176,
порушує права ОСОБА_1, оскільки вона, як
добросовісний набувач, втрачає право
власності на земельну ділянку.

Заперечуючи проти позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях,
прокурор зазначив, що видача
Начальником управління Держкомзему у
м. Бердянськ опротестованого висновку
про погодження проекту відведення
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва в порушення вимог
чинного законодавства України в
подальшому призвело до незаконної
передачі земельної ділянки, яка
взагалі не могла передаватись у
приватну власність. Крім того,
рішенням, дією або бездіяльністю, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин є не сам
протест та дії щодо його винесення, про
визнання протиправними яких ставиться
питання, а рішення компетентного
органу за наслідками розгляду
протесту, або судове рішення за позовом
прокурора про визнання акта незаконним
в разі відхилення протесту
компетентним органом.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд задовольнити позов.

Прокурор в судовому засіданні просив
суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 24 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, заслухавши
пояснення позивача, представника
позивача, прокурора, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2009 року Бердянською міською
радою Запорізької області прийнято
Рішення сімдесят другої сесії V
скликання від 30.09.2009 №30 «Про передачу у
власність та в оренду земельних
ділянок, погодження місця розташування
та надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки»,
яким вирішено затвердити проект
відведення земельної ділянки та
передати у власність в межах норм
безоплатної приватизації: ОСОБА_6
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
земельну ділянку, площею 0,0997 га,
розташовану по АДРЕСА_1, для
індивідуального дачного будівництва.
Підставами для прийняття
вищевказаного рішення стали заява від
20.05.2009 та п. 27 Рішення шістдесят сьомої
сесії V скликання від 28.05.2009 №55 «Про
погодження місця розташування та
надання дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки» (а. с. 14).

На підставі вищезгаданого рішення
громадянами були виготовлені Державні
акти на право власності на земельну
ділянку, копії яких наявні в матеріалах
справи (а. с. 18-20).

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_6 (Дарувальник), ОСОБА_7
(Обдаровуваний) та ОСОБА_8
(Обдаровувана) укладено Договір
дарування частини земельної ділянки з
елементами договору про володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності від 01.06.2010
№1008. За умовами якого Дарувальник
добровільно, безоплатно, передав у
власність, а Обдаровувані прийняли у
власність, як дарунок, частки земельної
ділянки, розподілені згідно плану. При
виділі в натурі, частки співвласників
були розподілені згідно плану, а саме: у
власність гр. ОСОБА_1 - земельна ділянка
№І площею 0,0687 гектарів, у
власність гр.. ОСОБА_7 - земельна ділянка
№ІІ площею 0,0310 гектарів (а. с. 15-17).

З Листа Управління Держкомзему у м.
Бердянськ Запорізької області від
23.06.2011 №1271, вбачається, що враховуючи
Протест Бердянського
природоохоронного міжрайонного
прокуратура від 21.06.2011 №26/176 на висновок
від 09.09.2009 №1103 про погодження проекту
про погодження проекту відведення
земельної ділянки, площею 0,0997 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, для
індивідуального дачного будівництва
гр. ОСОБА_6, згідно проведеної
перевірки, відповідно до вимог ст. 118
Земельного кодексу України, ст. 9 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації» від
17.06.2004 №1808, ст. 50 Закону України «Про
землеустрій»: визнано недійсним та
відкликано висновок Начальника
управління Держкомзему у м. Бердянськ
Дишканта К.І. від 09.09.2009 №1103 про
погодження проекту відведення
земельної ділянки (а. с. 9).

21 червня 2011 року Бердянським
природоохоронним міжрайонним
прокурором винесено Протест від 21.06.2011
№26/176, в якому зазначено, що Бердянською
природоохоронною міжрайонною
прокуратурою Запорізької області
проведено перевірку додержання вимог
земельного законодавства України під
час прийняття рішень про передачу
громадянам у власність земельних
ділянок для індивідуального дачного
будівництва в межах норм безоплатної
приватизації на території Бердянської
коси. Всупереч вимогам ст. 14
Конституції України та ст. 48 Земельного
кодексу України Начальником
управління Держкомзему у м. Бердянськ
були проігноровані обставини при
видачі висновку від 09.09.2009 №1103 про
погодження проекту відведення
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва, що в подальшому
призвело до незаконної передачі у
власність фізичним особам земель
комунальної форми власності (а. с. 8).

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами у
справі, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 05.11.1991 р. №
1789-XII «Про прокуратуру» встановлено, що
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Органи прокуратури України вживають
заходів до усунення порушень закону,
від кого б вони не виходили, поновлення
порушених прав і притягнення у
встановленому законом порядку до
відповідальності осіб, які допустили
ці порушення (п. 4 ст. 6 Закону України
«Про прокуратуру»).

Предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству (стаття 19 Закону України
«Про прокуратуру»).

Одним із видів прокурорського
реагування, у разі виявлення порушень,
є принесення протесту на акт, що
суперечить закону.

Так, під час перевірки встановлено, що
09.09.2009 начальником управління
Держкомзему у м.Бердянську надано
висновок №1103 про погодження проекту
відведення земельної ділянки, площею
0,0997 га, що розташована у м. Бердянську,
АДРЕСА_1, для індивідуального дачного
будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
обмеження діяльності на землях
оздоровчого призначення у межах округу
санітарної (гірничо-санітарної)
охорони забороняються передача
земельних ділянок у власність і
надання у користування підприємствам,
установам, організаціям і громадянам
для діяльності, несумісної з охороною
природних лікувальних властивостей і
відпочинком населення.

На підставі викладеного та виходячи з
положень ст.21 Закону України «Про
прокуратуру» Бердянською міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері було
винесено протест №26/176 від 21.06.2011.

При виявленні порушень закону прокурор
або його заступник у межах своєї
компетенції мають право, в тому числі,
опротестувати акти Прем'єр-міністра
України, Кабінету Міністрів України,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, виконавчих
органів місцевих Рад, підприємств,
установ, організацій, громадських
об'єднань, а також рішення і дії
посадових осіб (пункт 1 частини другої
статті 20 Закону України «Про
прокуратуру»).

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
прокуратуру» протест на акт, що
суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу. У такому ж порядку приноситься
протест на незаконні рішення чи дії
посадової особи. У протесті прокурор
ставить питання про скасування акта
або приведення його у відповідність з
законом, а також припинення незаконної
дії посадової особи, поновлення
порушеного права.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору.

У разі відхилення протесту або
ухилення від його розгляду прокурор
може звернутися з заявою до суду про
визнання акта незаконним. Заяву до суду
може бути подано протягом п'ятнадцяти
днів з моменту одержання повідомлення
про відхилення протесту або закінчення
передбаченого законом строку для його
розгляду. Подача такої заяви зупиняє
дію правового акта.

Пунктом 5 рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009 №7-рп/2009 зазначено,
що на прокуратуру України покладено
нагляд за додержанням прав і свобод
людини і громадянина, додержанням
законів з цих питань органами
місцевого самоврядування. Закон
України «Про прокуратуру», прийнятий
до набуття чинності Конституцією
України, є чинним у частині, що не
суперечить Основному Закону України, і
передбачає порядок зупинення рішень
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України. Цим
законом установлено, що при виявленні
порушень закону прокурор у межах своєї
компетенції має право опротестовувати
акти виконавчих органів місцевих рад
та вносити подання або протести на
рішення місцевих рад залежно від
характеру порушень. Протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію.

Статтею 25 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено вимоги до
документів прокурорського реагування.
Так, у протесті, поданні, приписі або
постанові прокурора обов'язково
зазначається, ким і яке положення
закону порушено, в чому полягає
порушення та що і в який строк посадова
особа або орган мають вжити до його
усунення.

Таким чином, законодавством прокурора
наділено повноваженнями у протесті
ставити питання про скасування акта
або приведення його у відповідність до
закону.

Як вбачається зі змісту протесту
прокурора від 21.06.2011 за №26/176, він
містить обґрунтування причин його
принесення, зазначено дії, які мають
бути вжиті для усунення виявлених
прокуратурою порушень та встановлено
строк для їх усунення.

Таким чином, дії прокурора по
принесенню оскаржуваного протесту є
такими, що вчинені відповідно до статті
21 Закону України «Про прокуратуру» та
не суперечать статті 19 цього Закону, а
також такими, що не порушують прав та
законних інтересів ОСОБА_8, оскільки
протест підлягає подальшому вирішенню
органом, якому він внесений, а також
передбачає прийняття цим органом
відповідного рішення.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного Суд
звертає увагу на те, що одним із
принципів, яким повинно відповідати
рішення суб'єкта владних повноважень, є
принцип обґрунтованості, закріплений в
пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Принцип обґрунтованості прийнятого
рішення, тобто прийняття рішення з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення або
вчинення дії, вимагає від суб'єкта
владних повноважень (в тому числі, при
винесенні рішень про утримання пенсії)
враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких прямо
вказує закон, так і інші обставини, що
мають значення у конкретній ситуації.
Суб'єкт владних повноважень повинен
уникати прийняття невмотивованих
рішень, обґрунтованих припущеннями, а
не конкретними обставинами. Рішення
суб'єкта владних повноважень повинно
бути мотивованим.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності
слугує підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваних рішень аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова