Справа № 815/8339/13-а
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8339/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Одеса

10:33

Одеський окружний адміністративний
суд колегією в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

суддів - Аракелян М.М., Танцюри К.О.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Барбукова А.Б.
(довіреність від 22.10.2013 року);

представника відповідача, Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Одеській області, -
Сосновської І.В. (довіреність від 11.10.2013
року);

представника відповідача, Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, -
Астахової Ю.М. (довіреність від 14.02.2014
року);

представник відповідача, Міністерства
доходів і зборів України, - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Одесліфт» до
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в Одеській
області, Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, про визнання
нечинними та скасування відмов у
реєстрації податкових накладених,
зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Міністерства доходів і
зборів України, Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
в Одеській області, Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, в якому
просив суд визнати нечинними та
скасувати відмови Міністерства
доходів і зборів України в реєстрації
податкових накладних ТДВ «Одесліфт»,
зобов'язати вважати прийнятими та
зареєстрованими податкові накладні та
зобов'язати утриматися від вчинення
дій, направлених на некоректну обробку
інформації.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

Товариство з додатковою
відповідальністю «Одесліфт» в період з
09.09.2013 року по 14.11.2013 року відправляло
повідомлення Міністерству доходів і
зборів України за допомогою
електронного програмного забезпечення
«MeDoc» з метою реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних у яких сума податку на додану
вартість становить більше 10000,00 грн., а
саме: № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013
року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013
року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013
року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013
року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013
року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013
року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013
року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013
року.

Товариству з додатковою
відповідальністю «Одесліфт» було
відмовлено в прийнятті цих податкових
накладних у зв'язку з виявленням
помилки, а саме: місцезнаходження
юридичної особи продавця
товарів/послуг вказане в документі не
відповідає інформації, що міститься в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивач вважає, що відмова в прийняті
та реєстрації податкових накладних
відповідачами є необґрунтованою та не
відповідає дійсності, оскільки у
відправлених документах Товариство з
додатковою відповідальністю
«Одесліфт» вказувало своє
місцезнаходження відповідно до
інформації, що міститься в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Представник позивач в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.3-9).

Представники відповідачів, Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Одеській області та
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, в судовому засіданні
позов не визнали та заперечували проти
його задоволення з підстав, викладених
у письмових запереченнях проти позову
(а.с.166-170).

Представник відповідача, Міністерства
доходів і зборів України, в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином та своєчасно (а.с.197), про
причини неявки суд не повідомляв.

Суд, з урахуванням думки представника
позивача та представників
відповідачів, Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
в Одеській області та Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, згідно з
ч.4 ст.128 КАС України ухвалив розглянути
дану адміністративну справу за
відсутності представника відповідача,
Міністерства доходів і зборів України,
за наявними доказами в матеріалах
справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані письмові
докази, перевіривши матеріали справи, а
також проаналізувавши законодавство,
яке регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов належить задовольнити частково.
Свій висновок суд вмотивовує наступним
чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Одесліфт»
зареєстроване виконавчим комітетом
Одеської міської ради 05.04.1996 року за №
2045310 відповідно до довідки АА №
731677 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) (а.с.77-78).

Позивач зареєстрований та перебуває
на обліку в Державній податковій
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області як платник податків
з 05.04.1996 року за № 8089 відповідно до
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.65-66).

З метою реєстрації податкових
накладних № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від
25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від
26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від
31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від
31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від
31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від
31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від
31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від
14.11.2013 року в період з 09.09.2013 року по
14.11.2013 року (а.с.33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53,
55, 57, 59, 61, 63) позивач відправляв
повідомлення до Міністерства доходів і
зборів України за допомогою
електронного програмного забезпечення
«MeDoc».

Міністерство доходів і зборів України
відмовило позивачеві в прийнятті цих
податкових накладних у зв'язку з
виявленням помилки, а саме:
місцезнаходження юридичної особи
продавця товарів/послуг вказане в
документі не відповідає інформації, що
міститься в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідно до
квитанцій про відмову в прийнятті
документів (а.с.34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54,
56, 58, 60, 62, 64).

Перевіривши законність рішень
відповідачів суд дійшов висновку, що
адміністративний позов належить до
часткового задоволення.

Так, позовні вимоги позивача про
визнання нечинними та скасування
відмов Міністерства доходів і зборів
України в реєстрації податкових
накладних та зобов'язання Міністерства
доходів і зборів України вважати
прийнятими та зареєстрованими
податкові накладні ТДВ «Одесліфт»
належать до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до довідки АА № 731677 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) позивач має право займатися,
згідно з КВЕД-2010, ремонтом і технічним
обслуговуванням машин і устаткування
промислового призначення,
будівництвом житлових і нежитлових
будівель, діяльністю у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах, іншими
будівельно-монтажними роботами, іншими
видами освіти, н.в.і.у., виробництвом
підіймального та
вантажно-розвантажувального
устаткування.

Під час провадження господарської
діяльності позивач здійснював
продаж/постачання товарів та послуг
своїм контрагентам ТОВ «Промліфт», КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Північний», ТОВ «Карат-Ліфткомплект»,
КП «Облінвест-Ресурс», КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський», КП «Житлово-комунальний
сервіс «Пересипський», КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Фонтанський», КП «Житлово-комунальний
сервіс «Черьомушки», КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Чорноморський».

На підставі цього позивач видав
податкові накладні № 17 від 09.09.2013 року,
№ 58 від 25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року,
№ 63 від 26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року,
№ 10 від 31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року,
№ 146 від 31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року,
№ 156 від 31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року,
№ 161 від 31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року,
№ 208 від 31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року,
№ 52 від 14.11.2013 року в період з 09.09.2013 року
по 14.11.2013 року.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Так, позивачу Міністерство доходів і
зборів України відмовило в реєстрації
вищезазначених податкових накладних.

Згідно з абз.5 п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України якщо надіслані
податкові накладні та/або розрахунки
коригування сформовано з порушенням
вимог, передбачених відповідно пунктом
201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Відповідно до цього, на адресу позивача
у текстовому форматі надійшли
квитанції в електронному вигляді про
неприйняття податкових накладних у
зв'язку з виявленням помилки, а саме:
місцезнаходження юридичної особи
продавця товарів/послуг вказане в
документі не відповідає інформації, що
міститься в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Суд зазначає, що абз.2 п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України
передбачає обов'язкові реквізити, що
зазначаються у податковій накладній.
До них відноситься: порядковий номер
податкової накладної, дата виписування
податкової накладної, повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг, податковий номер
платника податку (продавця та покупця),
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку,
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг,
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг, ціна постачання
без урахування податку, ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні, загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку, вид цивільно-правового
договору, код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що в податкових накладних №
17 від 09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, №
117 від 25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, №
126 від 28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, №
12 від 31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, №
152 від 31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, №
158 від 31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, №
163 від 31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, №
28 від 07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року
зазначене місцезнаходження (податкова
адреса) продавця, ТДВ «Одесліфт», а
саме: вулиця Отамана Чепіги, будинок 34,
Суворовський район, місто Одеса,
Одеська область, 65003.

Крім того, суд встановив, що
місцезнаходження ТДВ «Одесліфт»
відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ №
457616 (а.с.65-66), витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АБ
(а.с.67-76) та довідки АА № 731677 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.77-78) є:
65003, місто Одеса, Суворовський район,
вулиця Отамана Чепіги, будинок 34.

Тобто, суд встановив, що адреса
позивача, яка зазначена в податкових
накладних № 17 від 09.09.2013 року, № 58 від
25.10.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року, № 63 від
26.10.2013 року, № 126 від 28.10.2013 року, № 10 від
31.10.2013 року, № 12 від 31.10.2013 року, № 146 від
31.10.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року, № 156 від
31.10.2013 року, № 158 від 31.10.2013 року, № 161 від
31.10.2013 року, № 163 від 31.10.2013 року, № 208 від
31.10.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року, № 52 від
14.11.2013 року повністю співпадає з
адресою, яка міститься в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Крім того, суд встановив, що під час
проведення планової виїзної перевірки
ТДВ «Одесліфт» з 11.06.2013 року по 03.07.2013
року, за результатами якої відповідач
склав акт № 12/22-03/03336031 від 05.07.2013 року, не
встановлено жодних порушень,
пов'язаних з невідповідністю
місцезнаходження юридичної особи
(а.с.84-115).

Також, представник позивача зазначив,
що ТДВ «Одесліфт» до цього вже двічі
відмовляли в прийняті податкових
накладних на цій-же підставі.

Позивач звертався з письмовими
зверненнями до відповідачів, в яких
просив їх надати пояснення щодо відмов
в прийнятті податкових накладних та
щодо підтвердження порушень з боку ТДВ
«Одесліфт» (а.с.116-117, 125-126).

На ці звернення відповідачі відповіли,
що помилок в податкових накладних ТДВ
«Одесліфт» немає, про причини відмов в
їх прийнятті конкретно не зазначили,
відповідно до листів, що знаходяться в
матеріалах справи (а.с.118-124, 127-132).

Таким чином відповідач, Міністерство
доходів і зборів України, порушив
основні критерії прийняття законного
рішення, що встановлені статтею 2 КАС
України. Так, відповідно до пунктів 3, 5
частини 3 цієї статті у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; добросовісно.

Що стосується позовних вимог позивача
про зобов'язання Міністерства доходів
і зборів України, Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
в Одеській області, Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
утриматися від вчинення дій,
направлених на некоректну обробку
інформації при наступних спробах ТДВ
«Одесліфт» направити-зареєструвати
податкові накладні, суд вважає, що вони
не належать до задоволення з наступних
підстав.

Під час судового розгляду справи суд
встановив, що відповідачі не вчиняли
будь-яких дій щодо некоректної обробки
інформації при направленні та
реєстрації ТДВ «Одесліфт» податкових
накладних з дня останнього надання
податкових накладних для реєстрації
(19.11.2013 року).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З огляду на вимоги даної норми права,
суд вважає, що суд захищає ті права, які
є порушеними, а не можуть бути порушені
в майбутньому. При цьому суд зазначає,
що суд може зобов'язати відповідача
утриматися від вчинення певних дій,
тобто заборонити вчиняти певні дії - як
ті, що вчиняються, тобто припинити
певні дії, що порушують права, свободи
чи інтереси позивача, так і ті, що мали
бути вчинені, - з метою запобігання
порушенню прав, свобод чи інтересів
позивача.

Однак представник позивача не надав до
суду належних доказів щодо вчинення
некоректної обробки інформації станом
на даний час з дня останньої обробки
(19.11.2013 року).

Таким чином, суд вважає недоведеною
позицію позивача, що на даний час
протиправні дії з боку відповідачів
продовжують тривати.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України:
«Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його службова або
посадова особа)».

Згідно з ч.3 статті 94 КАС України: «Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено».

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86,
94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати нечинними та скасувати
відмови Міністерства доходів і зборів
України в реєстрації податкових
накладних Товариства з додатковою
відповідальністю «Одесліфт» № 17 від
09.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року, № 117 від
25.10.2013 року, № 63 від 26.10.2013 року, № 126 від
28.10.2013 року, № 10 від 31.10.2013 року, № 12 від
31.10.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року, № 152 від
31.10.2013 року, № 156 від 31.10.2013 року, № 158 від
31.10.2013 року, № 161 від 31.10.2013 року, № 163 від
31.10.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року, № 28 від
07.11.2013 року, № 52 від 14.11.2013 року.

3. Зобов'язати Міністерство доходів і
зборів України вважати прийнятими та
зареєстрованими податкові накладні
Товариства з додатковою
відповідальністю «Одесліфт» протягом
відповідних операційних днів коли їх
було надіслано, а саме: № 17 від 09.09.2013
року - 17.09.2013 року, № 58 від 25.10.2013 року -
07.11.2013 року, № 117 від 25.10.2013 року - 07.11.2013
року, № 63 від 26.10.2013 року - 07.11.2013 року, №
126 від 28.10.2013 року - 07.11.2013 року, № 10 від
31.10.2013 року - 07.11.2013 року, № 12 від 31.10.2013
року - 07.11.2013 року, № 146 від 31.10.2013 року -
07.11.2013 року, № 152 від 31.10.2013 року - 07.11.2013
року, № 156 від 31.10.2013 року - 07.11.2013 року, №
158 від 31.10.2013 року - 07.11.2013 року, № 161 від
31.10.2013 року - 07.11.2013 року, № 163 від 31.10.2013
року - 07.11.2013 року, № 208 від 31.10.2013 року -
07.11.2013 року, № 28 від 07.11.2013 року - 19.11.2013
року, № 52 від 14.11.2013 року - 19.11.2013 року.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
«Одесліфт» суму сплаченого судового
збору в розмірі 68 (шістдесят вісім),82
грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 17
березня 2014 року.

Головуючий суддя
О.Я. Бойко

Суддя
М.М. Аракелян

Суддя
К.О. Танцюра