Справа № 821/588/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/588/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Пекного А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Чаплинському районі
Херсонської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області про стягнення
суми витрат з виплати та доставки
пенсії по інвалідності,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Чаплинському районі Херсонської
області (далі-позивач, УПФУ в
Чаплинському районі, УПФУ) звернулося
до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Нова Каховка
Херсонської області (далі-відповідач,
відділення ВД ФССНВ, Фонд) в якому
просить стягнути з останнього витрати
на виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
вересня 2013 р. по грудень 2013 р. в сумі 368,63
грн.

Позов мотивований тим, що відповідно до
чинного законодавства України
відповідач зобов'язаний відшкодувати,
сплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
на професійного захворювання та
пенсії, призначені у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Відповідно
до п. «а» ст.. 23 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» УПФУ витратило
на виплату і доставку відповідної
пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2013 р.
по грудень 2013 р. загальну суму 368,63 грн.
Вказана сума підлягає відшкодуванню
відповідачем.

Згідно наданих заперечень, відповідач
просить відмовити у задоволенні
адміністративного позову посилаючись
на те, що відповідно до ст.15, 16 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон України №1105), ст.8 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року за №5-4/4 відшкодування вказаних
УПФУ витрат здійснюється лише на
централізованому рівні. Повноваження
Фонду обмежені проведенням звірки
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, а тому відділення не є
належним відповідачем в даній справі. З
посиланням на абз.7 п.3 розділу 11
Прикінцевих положень Закону України
№1105, ст.25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №16/98-ВР від
14.01.1998 року вказує на помилкову позицію
позивача та неправомірність його
вимог. Надані позивачем докази на
підтвердження отримання травм на
виробництві не можуть бути прийняті до
уваги в якості доказів.

Від представників сторін надійшли
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4. ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив наступне.

Позивачем та відповідачем проведено
щомісячні звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за вересень 2013 року,
жовтень 2013 року, листопад 2013 року та
грудень 2013 року за наслідками яких
складені відповідні акти та таблиці
розбіжностей до них.

Із таблиць розбіжностей до актів
вбачається, що відповідачем не
прийняті до відшкодування суми витрат
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за вересень 2013 року у
розмірі 93,23 грн. (1 особа), за жовтень 2013
року у розмірі 91,80 грн. (1 особа), за
листопад 2013 року у розмірі 91,80 грн. (1
особа), за грудень 2013 року у розмірі 91,80
грн. (1 особа).

Крім цього, згідно актів розбіжностей,
осіб, не прийнятих до заліку, яким
призначені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня до
грудня 2013 року вбачається, що
відповідачем не прийнято до
відшкодування відповідні витрати по
гр. ОСОБА_1 у загальному розмірі 368,63
грн., у тому числі основний розмір
пенсії - 256,52 грн., сума витрат на виплату
і доставку - 1,43 грн. та щомісячна
цільова допомога на прожиття - 110,68 грн.

Слід зазначити, що відповідач не
спростовує понесення пенсійним фондом
заявлених до відшкодування витрат.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (у редакції, чинній на час
вирішення спірних відносин; далі -
Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку,
відповідно до статті 4 Основ, є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
про тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено статтею 21 Закону України №
1105, яка визначає перелік соціальних
послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону
України № 1105, відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пункт 7 Порядку не врегульовує спірні
відносини, які виникли у цій справі,
оскільки встановлене ним правило та
механізм взаєморозрахунків на
централізованому рівні між Фондом та
ПФУ розраховані на відсутність спору
та реалізуються за наслідками
попередньо здійснених згідно з
пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за
особовими справами потерпілих,
складання актів таких звірок,
узгодження й подання відповідних
довідок.

Статтею 16 Закону України № 1105
визначено, що безпосереднє управління
Фондом здійснюють його правління та
виконавча дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15 (далі - Положення про
виконавчу дирекцію Фонду), організовує
та забезпечує виконання рішень
правління Фонду, робочими органами
виконавчої дирекції Фонду є, зокрема,
її відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 7 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року № 384/2011 (чинного на час
виникнення спірних відносин) Пенсійний
фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

З огляду на викладене вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду, крім
іншого, визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання. Такий висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постановах Верховного Суду
України від 20 березня 2007 року, 12 червня
2012 року, 21 травня 2013 року, 04 червня 2013
року (справи №№ 21-1087во06, 21-165а12 та 21-129а13
відповідно), які в силу положень ст.244-2
КАС України є обов'язковими для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

На підставі наведеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованим та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Нова Каховка
Херсонської області заборгованість по
відшкодуванню витрат, пов'язаних з
виплатою та доставкою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
вересня 2013 р. по грудень 2013 р. включно в
сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 63
коп. на користь управління Управління
Пенсійного фонду України в
Чаплинському районі Херсонської
області ().

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Пекний
А.С.

кат. 10.3.4