Справа № 820/9721/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р. Справа № 820/9721/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: представника позивача -
Копійки О.С.,

представника відповідача - Горбонос
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013р.
по справі № 820/9721/13-а

за позовом Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю

до Харківської митниці Міндоходів
, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Спільне підприємство "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю
звернулося до суду з позовом до до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України по
Харківській області, у якому просило:
скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів № 80700001/2013/0000013/1
від 04 червня 2013 року; скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00015
від 04 червня 2013 року; стягнути з
Державного бюджету України на користь
Спільного підприємства "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю
надмірно сплачені 6623 гривень 79 копійок
податку на додану вартість, стягнути з
державного бюджету України судовий
збір у розмірі 149 грн. 11 коп.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
р. позовні вимоги задоволені у повному
обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
12 грудня 2013 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Митного кодексу України, КАС
України та не відповідність висновків
суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
СП "Украінская Восточная Рибная
Компанія" ТОВ, під час здійснення
імпортної зовнішньоекономічної
операції за укладеним з резидентом
Норвегії компанією Marine Harvest Norway AS
контрактом №0408/07 від 04 серпня 2007 р. в
особі декларанта подав до Харківської
обласної митниці вантажну митну
декларацію від 04 червня 2013 р.
№807010001/2013/806131 на товар "Лосось (сьомга)
охолоджений, з головою, з хвостом,
патраний. харчові приправи та добавки
відсутні, без теплової кулінарної
обробки, поверхня чиста, виду: "SALМО SALAR"
розмір: SUP1-2, SUP2-3, SUP5-6, SUP6-7, SUP7-8, SUP8-9, SUP9+;
ваговий. Виробник "Marine Harvest Norway AS", (SТ400;
М394; R110; N1115). Країна виробництва: NO.
Торговельна марка відсутня. Дата
виготовлення: травень 2013 р., 270 коробів
(SUP1-2: 75 коробів, SUP2-3: 27 коробів; SUP5-6: 243
коробів; SUP6-7: 169 коробів; SUP7-8: 180 коробів;
SUP8-9: 64 коробів; SUP9+: 27 коробів),
пінопластові короби на дерев'яних
піддонах." Митна вартість за одиницю
товару від 6,00 до 7,55 дол. США. Загальна
митна вартість товару складалась з
показників митної вартості окремих
позицій товару, які відрізнялись між
фізичними параметрами риби.

Харківською обласною митницею
застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів та
прийнято рішення № 80700001/2013/0000013/1 від 04
червня 2013 року "Про коригування митної
вартості товарів", яким скориговано
митну вартість товару до 125626,82 доларів
США, а також рішення про відмову в
митному оформленні товару у вигляді
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807010001/2013/00015 від 04 червня 2013 року.

Зазначені рішення прийняті на
підставі статей 55, 57, 64 Митного кодексу
України, у зв'язку з непідтвердженням
платником податків за наслідками
процедури консультацій підстав для
застосування основного методу
визначення митної вартості товару та
наявність у розпорядженні митного
органу цінової інформації про інший
(вищий) рівень цін на ідентичний товар.

З метою запобігання псування товару та
випуску товару у вільний обіг згідно
митного режиму позивачем було надано
до митного органу нову митну
декларацію №807010001/2013/806140 з митною
вартістю, визначеною у відповідності
до оскаржуваного Рішення, після
митного оформлення якої позивачем
відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу
України було сплачено різницю між
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
органом доходів і зборів, у розмірі 6623,79
грн.

Про завершення митного оформлення
декларації №807010001/2013/806140, сплати митних
платежів (ПДВ), зняття з митного
контролю та дозвіл на вільне
використання товару свідчить відтиск
особистої номерної печатки інспектора
митного органу згідно з наказом
Державної митної служби України від
17.11.1998 року №723 "Про затвердження
Порядку замовлення, видачі, зберігання,
обліку та використання особистих
митних забезпечень інспекторів, а
також введення в дію особистих митних
забезпечень нового зразка".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги обґрунтовані та
відповідач при винесенні оскаржуваних
рішень діяв з порушенням діючого
законодавства.

Колегія суддів частково не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно вимог ст.57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57); у
разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу
(ч.5 ст.57); при цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу (ч.6 ст.57); методи на
основі віднімання та додавання
вартості (обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи (ч.7 ст.57); у
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57).

Судовим розглядом встановлено, що
митна декларація, картка обліку особи,
яка здійснює операції з товарами,
міжнародна автомобільна накладна (СМR),
книжка МДП, рахунок за послуги
перевезення товару, рахунок-інвойс,
доповнення до контракту,
зовнішньоекономічний контракт купівлі
продажу товару,договір (контракт) на
перевезення товару, сертифікат про
походження товару у загальній формі
складені відповідно ч.2 ст.58 Митного
кодексу України .

Під час розгляду справи у суд першої та
апеляційної інстанції доказів, які б
підтвердили непідтвердженість чи
невизначеності кількісно і достовірно
та/або відсутності хоча б однієї із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України
передбачено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України право органу доходів і зборів
на висунення письмової вимоги про
надання додаткових документів виникає
лише у разі, коли 1) перелічені
документи містять розбіжності, 2)
перелічені документи містять ознаки
підробки, 3) перелічені документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, 4)
перелічені документи не містять
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Судовим розглядом встановлено,
що встановлено, що іноземний
контрагент позивача - резидент
Норвегії компанія Marine Harvest Norway AS згідно
з поданими до митного оформлення
документами є виробником
імпортованого товару.

У зв'язку з відсутністю ознак
пов'язаності імпортера з іноземним
контрагентом, за відсутності ознак,
котрі б показували на явну
незвичайність умов або суттєву
відмінність від звичайних умов
господарської операції з поставки,
відносно такої складової митної
вартості товару як ціна придбання,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що у митного органу
відсутні підтверджені данні вважати
подані платником податків документи
про ціну придбання неповними чи
недостовірними.

Судовим розглядом встановлено, що у
платника податків повторно
витребувані документи, які вже були
подані до митного оформлення в пакеті з
первісною вантажною митною
декларацією (каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару, копія
митної декларації країни
відправлення).

Крім того зазначені вимоги висунуті
без без урахування предмету
зовнішньоекономічної імпортної
операції, оскільки наданий
зовнішньоекономічний контракт на
поставку товару риба охолоджена
об'єктивно не може мати жодного
відношення до ліцензійного або
авторського договору покупця.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу;за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 53 Митного кодексу
України, орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України, орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

У ході судового розгляду справи у суді
першої і апеляційної інстанції
відповідачем не надано доказів, які
засвідчують, що подані до митного
оформлення документи містять
розбіжності чи ознаки підробки, не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
не містять відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митницею застосована однакова митна
вартість одиниці імпортованої
продукції 7,73 дол. США до всього товару,
проте, згідно з контрактом №0408/07 від 04
серпня 2007 р. та інвойсом № 21090436 від 30
травня 2013 р. номенклатура поставки має
суттєві відмінності по позиціям товару
в залежності від фізичних параметрів
риби, внаслідок чого ціна коливається в
межах від 6,00 долл. США до 7,55 долл. США.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що застосування органом
доходів і зборів при причині
спрацювання модуля АСАУР ціни за
відомостями спеціалізованої бази
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України необґрунтоване, оскільки
відомості зазначеної системи не
містять параметрів, об'єктивно
необхідних для судження про
подібність, аналогічність чи
ідентичність товарів. Таки
характеристики товару можуть бути
з'ясовані лише у спосіб порівняння
змісту поданих до митного оформлення
документів з документами про
властивості раніше імпортованого
товару.

Доказів, які б підтвердили, що
відповідачем зроблене зазначене
порівняння, до суду першої та
апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що
оскаржувані рішення необґрунтовані
та підлягають скасуванню, у зв'язку з
чим оскаржувана картка відмови
підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Суд першої інстанції приймаючи
рішення про задоволення позовних
вимог щодо стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
надмірно сплачені кошти з податку на
додану вартість та судового збору,
оскільки оскаржуване рішення є
неправомірним, то сплачені на його
підставі кошти, а саме: 6623,79 грн.
податку на додану вартість підлягають
поверненню (стягненню) з бюджету на
користь підприємства як надмірно
сплачені ним.

Проте, колегія суддів не погоджуться з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони передчасні та
не підлягають задоволенню.

Вимогами Митного кодексу України
передбачено, що питання контролю
правильності митної вартості товару
за тим чи іншим методом відносяться
виключно до компетенції митних
органів, у зв'язку з чим, суд першої
інстанції передчасно стягнув з
відповідача на користь позивача
податок на додану вартість та судовий
збір.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що в цій частині
позовні вимоги підлягають скасуванню,
а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013р. по
справі № 820/9721/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
скасувати в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
Спільного підприємства «Украінская
Восточная Рибная компанія» товариство
з обмеженою відповідальністю
надмірно сплачені 6623 гривні 79 копійок
податку на додану вартість та витрат
зі сплати судового збору у розмірі 66
гривень 24 копійки.

В цій частині прийняти нову постанову
суду про відмову у задоволенні
позовних вимог Спільного підприємства
«Украінская Восточная Рибная
компанія» товариство з обмеженою
відповідальністю.

В іншій частині постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 грудня
2013 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
постанови виготовлений 21.02.2014 р.