Справа № 826/2323/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
14 березня 2014 року 08:20
№ 826/2323/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., при
секретарі судового засідання
Борисовій Т. М. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доРеєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києвітретя особаДержавний
реєстратор Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Коломієць Ольга Анатоліїнапровизнання
протиправними та скасування рішення
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 (надалі - Позивач/ОСОБА_1) до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві (надалі -
Відповідач), в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача про
відмову в державній реєстрації право
власності на нерухоме майно №8950798 від
2. Зобов'язати відповідача
провести державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна
нежитлову будівлю, що розташована за
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.02.2014 р. провадження
по справі було відкрито, залучено в
якості тертої особи Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Коломієць Ольгу Анатоліївну та
призначено справу до судового
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить їх задовольнити із підстав
викладених в адміністративному позові,
зокрема зазначає про порушення
Відповідачем положень Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» (в
редакції чинні на момент виникнення
правовідносин) (надалі - Закон №1952),
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22.06.2011 р. (в
редакції чинні на момент виникнення
правовідносин) (надалі - Порядок №703)
під час проведення реєстраційних дій,
щодо реєстрації права власності на
нерухоме майно - нежитлове приміщення,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання не з'явився
представник Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, про час та місце був
повідомлений належним чином,
клопотання про розгляд справи не
подавав. Через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення, в яких
вказує про правомірність винесення
рішення про відмову в проведенні
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно - нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

В судове засідання не з'явилась третя
особа, про час та місце була
повідомлена належним чином, причини
неявки в судове засідання не подавали,
клопотання про відкладення судового
розгляду до суду не надходило.

Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема «Іззетов проти України»,
«Пискал проти України», «Майстер проти
України», «Субот проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
провадження.

Зважаючи відсутність в судовому
засіданні представника Відповідача та
третьої особи, приймаючи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України), суд
дійшов висновку про можливість перейти
до розгляду справи у порядку
письмового провадження за наявними в
матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, дослідивши
письмові заперечення Відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що
підтверджується Позивачем та не
заперечується Відповідачем, 13.11.2013 р.
Позивач звернувся із заявою №3954918 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві для
проведення держаної реєстрації права
власності на нерухоме майно - нежитлове
приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1.
(картка прийому заяви №7901310).

28.11.2013 р. рішенням №8437500 про зупинення
розгляду зави про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень державний
реєстратор Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Коломієць О. А. зупинив розгляд заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень прийнятої 13.11.2013 р. за
реєстрованим номером 3954918, для
проведення державної реєстрації прав
власності приватної форми власності на
нежитлове приміщення, що розташоване в
АДРЕСА_1.

12.12.2013 р. рішенням №8950798 державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Коломієць О. А. в проведенні державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно було відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вчиненою
державним реєстратором дією, звернувся
до суду за захистом своїх прав та
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон №1952.

Цей Закон регулює відносини, пов'язані
з державною реєстрацією прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (ч.1 ст.1
Закону №1952). Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав (ч.1 ст.3 Закону №1952).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

В ч.1 ст.6 Закону №1952 визначено, що
систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку.

Указом Президента України №401/2011 від
06.04.2011 р. «Про затвердження Положення
про Державну реєстраційну службу
України» затверджено Положення про
Державну реєстраційну службу України
(надалі - Положення №401).

Так, в п.1 Положення №401 Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади м.
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності

Відповідно до ч.1 п.3 Положення №401
основними завданнями Укрдержреєстру є
реалізація державної політики у сферах
державної реєстрації актів цивільного
стану, державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно, державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади м.
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.
При цьому, відповідно до ч.8 та ч.10 п.4
Положення №401 Укрдержреєстр
відповідно до покладених на нього
завдань організовує роботу, пов'язану
із забезпеченням діяльності у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно; здійснює державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно відповідно до закону.

Наказом Міністерства юстиції України
№198/5 від 02.02.2012 р. «Про затвердження
переліку реєстраційних служб
територіальних органів юстиції» було
затверджено серед переліку
реєстраційних служб - Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1952
орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Таким чином, Відповідач реалізує
повноваження у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, визначені
вимогами Закону №1952.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначено в Порядку №703.

В ч.1 п.25 та п.26 Порядку №703 визначено, що
у разі проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заінтересованою
особою є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право. Для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.16 Закону №1952
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Аналогічні за змістом вимоги містяться
в п.7 та п.10 Порядку №703.

В ч.7 ст.16 Закону №1952 передбачено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

В ст.19 Закону №1952 та п.27 Порядку №703
визначені підстави для проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, серед яких визначено ухвалу
суду про затвердження мирової угоди.

Таким чином, суд приймає до уваги, що не
заперечується сторонами по справі, що
для проведення державної реєстрації
права власності на нерухоме майно,
мають бути подані документи, які
передбачені чинним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, що
не спростовано Відповідачем, до заяви
про реєстрацію права власності
Позивачем було подано наступні
документи: технічний паспорт,
розроблений Київським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
03.07.2013 р.; мирова угода між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, затверджена ухвалою
Дарницького районного суду м. Києва від
11.12.2012 р. по справі №2-7248/2012; копія
довіреності на представника; копія
паспорту та ідентифікаційного коду
представника; копія паспорту та
ідентифікаційного коду, особи, яка
бажає зареєструвати власність на
нерухоме майно.

В п.13 Порядку №703 визначено, що у разі
подання не в повному обсязі документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію, яке
містить рекомендації щодо усунення
обставин, що були підставою для його
прийняття.

28.11.2013 р. рішенням №8437500 про зупинення
розгляду зави про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень державний
реєстратор Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Коломієць О. А. зупинив розгляд заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень прийнятої 13.11.2013 р. за
реєстрованим номером 3954918, для
проведення державної реєстрації прав
власності приватної форми власності на
нежитлове приміщення, що розташоване в
АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що не подано
усі необхідні документи, на копії
ухвали Дарницького районного суду м.
Києва відсутня відмітка про набрання
законної сили, технічний паспорт на
будинок площею 835,7 кв. м., розташований в
АДРЕСА_1 та його копія.

На виконання рішення №8437500 від 28.11.2013 р.
Позивачем було надано Третій особі
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 11.12.2012 р. по справі №2-7248/2012 (із
відміткою про набрання законної сили),
а також лист, в якому вказала про
фактичну неможливість виготовити
технічний паспорт на весь будинок, що
не є власністю Позивача.

Відповідно до положень Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №127 від
24.05.2001 р. (надалі - Інструкція №127) ця
Інструкція розроблена відповідно до
чинного законодавства з метою
нормативно-методичного забезпечення
діяльності суб'єктів господарювання,
які здійснюють технічну
інвентаризацію об'єктів нерухомого
майна.

В п.1.5 Інструкції №127 інвентаризаційна
справа формується і ведеться на кожен
об'єкт нерухомого майна на весь час
його існування та зберігається в
органі державної реєстрації прав за
місцезнаходженням такого об'єкта.

Водночас, суд погоджується із доводами
Позивача, що в даному випадку об'єктом
нерухомого майна, що підлягає
державній реєстрації, є не весь будинок
площею 835,7кв. м., за адресою АДРЕСА_1, а
нежитлове приміщення площею 143,40 кв. м.,
що розміщено в даному будинку, та яке
має окремий вхід на вулицю.

При цьому, суд погоджується із доводами
представника Позивача, що ні Законом
№1952 ні Порядком №703, ні Інструкцією №127
не передбачено обов'язку власника
частини приміщення проводити технічну
інвентаризацію на весь будинок, в якому
розміщена така частина приміщення.

В той же час, суд критично ставиться до
посилання Відповідача, що технічний
паспорт, розроблений Київським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна 03.07.2013 р., який був
наданий Позивачем містить певні
помилки, які не надають можливість
чітко визначити місце розташування
об'єкту нерухомості, що підлягає
державній реєстрації.

Так, дійсно в Технічному паспорті
розробленому Київським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
03.07.2013 р., вказано адресу розташування
приміщення м. Київ, пр.
Повітрофлотський, 52, а не АДРЕСА_1.

Проте, суд звертає увагу, що як
вбачається із матеріалів справи,
Позивачу було відмолено в проведенні
державної реєстрації не через помилки
в наданому технічному паспорті, а через
ненадання технічного паспорту на весь
будинок площею 835,7кв. м., за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону №1952
держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Водночас, в ч.1 та ч.2 ст.15 Закону №1952
зафіксовано, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст.18 цього Закону; надання
витягів з Державного реєстру прав про
зареєстровані права та/або їх
обтяження. Перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п.16 Порядку №703, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

В п.23 Порядку №703 визначено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі №1952.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952 у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як наслідок, суд дійшов висновку про не
обґрунтованість винесеного Третьою
особою рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
нерухоме майно - нежитлове приміщення,
що розташоване в АДРЕСА_1.

В той же час, враховуючи наявність
помилок в технічному паспорту,
розробленому Київським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
03.07.2013 р., що не надають можливість чітко
визначити місце розташування об'єкту
нерухомості (зокрема, неможливо
ідентифікувати адресу), суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовної вимоги щодо
зобов'язання Відповідача провести
державну реєстрацію права власності на
об'єкт нерухомого майна нежитлову
будівлю, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Натомість, відповідно до положень ч.2
ст.11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

В ч.2 ст.162 КАС України передбачено, що
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
належним способом захисту прав
Позивача є зобов'язання повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №3954918
від 13.11.2013 р. щодо реєстрації права
власності на нерухоме майно - нежитлове
приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення.
Ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.
Відповідно до положень ст.94 КАС
України, судовий збір відшкодовується
Позивачу частково.

Керуючись положеннями керуючись
положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про відмову в державній
реєстрації право власності на нерухоме
майно №8950798 від 12.12.2013 р.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №3954918 від 13.11.2013 р. щодо
реєстрації права власності на нерухоме
майно - нежитлове приміщення, що
розташоване в АДРЕСА_1.

4. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 понесені
судові витрати в розмірі 5 (п'ять) грн. 70
коп. із Державного бюджету направлених
на асигнування діяльності
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін