Справа № 821/4751/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4751/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Генічеському районі Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Генічеському районі Херсонської
області до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області про скасування постанови про
накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Генічеському районі Херсонської
області (далі - позивач, УПФУ)
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області (далі - відповідач,
ВПР УДВС) про скасування постанови про
накладення штрафу ВП №33181581 від 13
грудня 2013 року в сумі 680,00 грн.

УПФУ вважає, що відповідачем
неправомірно накладено штраф за
невиконання у встановлені строки вимог
державного виконавця в розмірі 680,00 грн.
Позивач вказував, що позивач не отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження та рішення суду, яке слід
виконати. Відповідач позбавив УПФУ
можливості оскаржити постанову про
відкриття провадження.

З посиланням на норми Закону України
«Про виконавче провадження» позивач
обґрунтовує протиправність дій УДВС.
Зазначене, на думку позивача, є
підставами для ухвалення судового
рішення про скасування постанови про
накладення штрафу ВП №33181581 від 13
грудня 2013 року в сумі 680,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 26.12.2013 р.
адміністративний позов УПФУ до ВПР
УДВС залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням УПФУ
звернулось з апеляційною скаргою на
постанову від 26.12.2013 р. Апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги УПФУ та
скасувати постанову головного
державного виконавця про накладення
штрафу на УПФУ у розмірі 680 грн. від
13.12.2013 р.

Апелянт посилається на те, що 05.12.2013 р.
на виконання запиту державного
виконавця №11008 від 29.11.2013 р. УПФУ
повідомило, що з 01.12.2011 р. ОСОБА_2 стала
на облік до УПФУ в Генічеському районі
та отримує пенсію за віком. Пенсійна
справа надійшла з УПФУ в
Новотроїцькому районі Херсонської
області де громадянка раніше
перебувала на обліку.

Разом з цим апелянт вказує, що
нарахування та сплата ОСОБА_2
присуджених виплат за період з 14.03.2011 р.
по 22.07.2011 р. не було проведено, оскільки
в пенсійній справі, яка була отримана
апелянтом, рішення суду відсутнє.
Тобто, апелянт обґрунтовує невиконання
судового рішення відсутністю самого
рішення в пенсійній справі ОСОБА_2

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачем 25.06.2012 р. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 33181581 з виконання
виконавчого листа №2а-2928/11 від 12.06.2012
виданого Новотроїцьким районним судом
Херсонської області, згідно якого УПФУ
в Новотроїцькому районі зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії ОСОБА_2 відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з 14
березня 2011 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням виплачених за вказаний час
коштів.

Новотроїцький районний суд
Херсонської області ухвалою від 19
вересня 2013 року по справі №662/1736/13-а
задовольнив заяву ВПР УДВС та змінив
сторону виконавчого провадження з УПФУ
у Новотроїцькому районі на УПФУ у
Генічеському районі. Ухвала суду
набрала чинності.

01 листопада 2013 року відповідач прийняв
постанову про заміну сторони
виконавчого провадження, яку
направлено на адресу УПФУ супровідним
листом №10490 від 04 листопада 2013 року. 29
листопада 2013 року ВПР УДВС на адресу
УПФУ направив запит державного
виконавця №11008 про виконання
зазначеного рішення суду (з наданням
підтверджувальних доказів) в строк до
09.12.2013 року, який позивач отримав 04
грудня 2013 року (повідомлення про
вручення поштового відправлення
№949).

05 грудня 2013 року УПФУ листом №4306/08
повідомило відповідача про
невиконання рішення суду, в зв'язку з
його відсутністю у пенсійній справі
переданій з УПФУ у Новотроїцькому
районі (отримана ВПР УДВС 09 грудня 2013
року, про що міститься штамп вхідної
кореспонденції №509/02.1-26).

Отримана від УПФУ відповідь стала
підставою для того, щоб ВПР УДВС зробив
висновок про невиконання рішення суду
без поважних причин. Державним
виконавцем прийнято постанову про
накладення штрафу від 13.12.2013 року ВП №
33181581 у розмірі 680 грн. 00 коп. за
невиконання рішення суду № 2а-2928/11 від
12.06.2012 року без поважних причин. Спір
між сторонами виник стосовно
правомірності винесення відповідачем
постанови про накладення штрафу на
позивача за невиконання рішення суду у
встановлений строк.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність залишення
позову без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених зазначеним
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Згідно до ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання
боржником рішення, що зобов'язує його
вчинити певні дії передбачена ст. 89
Закону. Цією статтею передбачено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції було вірно
визначено, що позивач є боржником у
виконавчому провадженні та повинен
виконати рішення суду. Частиною 3
статті 14 КАС України встановлено, що
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Колегія суддів не приймає та вважає
безпідставними посилання апелянта на
відсутність у пенсійній справі (яка
надійшла з іншого УПФУ) судового
рішення, що стало причиною не
проведення нарахування та виплати
ОСОБА_2 присуджених виплат, оскільки
належне формування пенсійних справ
відноситься до обов'язків УПФУ і
недотримання таких вимог не може
слугувати виправданням невиконання
судового рішення, що набрало законної
сили.

Судова колегія вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Генічеському районі Херсонської
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький