Справа № 2а-225/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Справа № 38731/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року у справі за позовом
Дрогобицького міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої матеріальної
допомоги з безробіття,-

В С Т А Н О В
И Л А:

05.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення незаконно
отриманої матеріальної допомоги з
безробіття в розмірі 2214 грн. 95 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
підлягають поверненню суми допомоги
виплачені відповідачу як безробітному
у зв'язку із прихованням факт
зайнятості та отримання доходів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що
проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь
Дрогобицького міськрайонного центру
зайнятості, що знаходиться за адресою
Львівська область, м.Дрогобич,
вул.П.Орлика, 3а (рахунок 0109, ЗКПО
22408552, банк УДКУ у Львівській області,
МФО 825014) 2214 грн. 95 коп.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що в березні 2006 року він вирішив
припинити підприємницьку діяльність
та подав відповідні документи
Державному реєстратору виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради,
який на Свідоцтві про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
від 25.10.2005 року серії - ВОО №-433595,
власноруч зробив запис: «06.03.2006 року
внесено запис до ЄДР про рішення щодо
припинення діяльності» та завірено
гербовою печаткою.

Суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не може вважатись
безробітним, оскільки під час
перебування на обліку в центрі
зайнятості була зареєстрована як
суб`єкт підприємницької діяльності та
самостійно забезпечувала себе роботою,
а тому відносилась до зайнятого
населення.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
29.10.2007 року зареєстрована у
Дрогобицькому міськрайонному центрі
зайнятості як безробітна та їй
виплачувалась допомога по безробіттю,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи витягами з наказів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення», зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно ч. 3 ст. 1 цього Закону, в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств.

Згідно ч. 1 ст. 2 цього ж Закону,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно ч. 4 ст. 2 цього ж Закону, у разі
відсутності підходящої роботи рішення
про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу.

Покликання суду першої інстанції про
те, що відповідач не може вважатись
безробітним є безпідставним, оскільки
на Свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця від 25.10.2005
року серії - ВОО №-433595 зроблено запис:
«06.03.2006 року внесено запис до ЄДР про
рішення щодо припинення діяльності» та
завірено гербовою печаткою.

Колегія суддів вважає за потрібне
також зазначити, що згідно Довідки є
ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців наданої на запит
Дрогобицького МЦЗ встановлено, що
06.03.2006 року, 1001445, внесено рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької діяльності
відповідно до запису 2. (а.с.8)

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки на час
звернення до Дрогобицького
міськрайонного центру зайнятості
відповідачем припинено державну
реєстрацію підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року у справі №2а-225/11/1370 скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний