Справа № 802/4584/13-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2014 р. Справа № 802/4584/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини
Миколаївни,

Суддів: Дмитришеної
Руслани Миколаївни

Комара Павла Анатолійовича

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Богдана Анатолійовича

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача (Вінницької
міської ради): Шведа Р.В.

представника відповідача (Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області): не
з`явився

представника відповідача
(Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції): не
з`явився

представника третьої особи
(Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради):
не з`явився

представника третьої особи (Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління"):
Костенко О.А.

представника третьої особи (ЗОШ № 18): не
з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Вінницької міської ради,
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради, Державного підприємства
Міністерства оборони України
"Вінницьке інженерно-будівельне
управління", ЗОШ № 18

про: визнання незаконними дій та
скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_2 з позовною заявою до Вінницької
міської ради, Інспекції державного
архітектурного контролю Вінницької
області, реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: Департамент
капітального будівництва Вінницької
міської ради, Державне підприємство
Міністерства оборони України
"Вінницьке інженерно-будівельне
управління", ЗОШ № 18.

В прохальній частині позовної заяви
позивач просив:

- визнати незаконними дії
Вінницької міської ради під час
прийняття рішення № 1339 від 21 червня 2013
року в частині надання погодження на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки
площею 0,63 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 за рахунок земель
територіальної громади міста для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку;

- скасувати рішення Вінницької
міської ради № 1339 від 21 червня 2013 року
в частині надання погодження на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки
площею 0,63 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 за рахунок земель
територіальної громади міста для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку;

- визнати незаконними дії
Вінницької міської ради під час
прийняття рішення № 1394 від 23 серпня 2013
року в частині надання Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради в постійне користування
земельної ділянки площею 0,63 га для
будівництва та обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, за рахунок земель
територіальної громади міста та в
частині внесення змін до п. 1 додатку 4
рішення № 1339 від 21 червня 2013 року про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,63 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 і в частині п. 2 додатку 4
рішення № 1339 від 21 червня 2013 року, в
якій вказано, що в зв`язку з прийняттям
п. 1 даного рішення скасувати п. 42
рішення Вінницької міської ради № 1270
від 26.04.2013 року, яким закладу
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№ 18 Вінницької міської ради надано
дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки;

- скасувати рішення Вінницької
міської ради № 1394 від 23 серпня 2013 року в
частині надання Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради в постійне користування
земельної ділянки площею 0,63 га для
будівництва та обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, за рахунок земель
територіальної громади міста та в
частині внесення змін до п. 1 додатку 4
рішення № 1339 від 21 червня 2013 року про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,63 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 і в частині п. 2 додатку 4
рішення № 1339 від 21 червня 2013 року, в
якій вказано, що в зв`язку з прийняттям
п. 1 даного рішення скасувати п. 42
рішення Вінницької міської ради № 1270
від 26.04.2013 року, яким закладу
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№ 18 Вінницької міської ради надано
дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки;

- зобов`язати реєстраційну службу
Вінницького міського управління
юстиції внести відповідні зміни щодо
цільового призначення земельної
ділянки за кадастровим № :02:064:0076
та зміни правокористувача земельної
ділянки за кадастровим № :02:064:0076;

- зобов`язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю
Вінницької області скасувати
реєстрацію «Декларації про початок
будівельних робіт» серії ВН за №
58 від 14.10.2013р. Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що оскаржуваними
рішеннями Вінницької міської ради № 1339
від 21.06.2013р. та № 1394 від 23.08.2013р. надано в
постійне користування Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради земельну ділянку площею
0,6300 га (кадастровий номер :02:064:0074),
для будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, на території якої
знаходиться стадіон ЗОШ № 18, що
позбавляє його особисто та членів його
сім`ї права на здоровий образ життя та
зайняття фізичною культурою.

Крім того, на думку позивача, вказаними
рішеннями змінено цільове призначення
даної земельної ділянки із земель
рекреаційного призначення на землі
житлової та громадської забудови.

При цьому, як зазначає позивач,
приймаючи оскаржувані рішення
Вінницькою міською радою
проігноровано норми Закону України
"Про мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційних призначень в містах та
інших населених пунктах" від 17.03.2011р.,
яким, встановлено п`ятирічну заборону
на зміну цільового призначення
земельних ділянок зелених зон і
зелених насаджень, об`єктів фізичної
культури і спорту в населених пунктах.

Позивач у судових засіданнях позовні
вимоги підтримав та, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві
та пояснення, надані у судових
засіданнях, просив позов задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача 1 (Вінницької
міської ради) у судовому засіданні
заперечував щодо заявлених позовних
вимог, з підстав викладених у письмових
запереченнях від 13.01.2014р. (т. 2 а.с. 181-184), в
яких зазначено, що приймаючи
оскаржувані рішення Вінницька міська
рада діяла відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи (Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління") в
судовому засіданні просила відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача 3
(реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції) в судове
засідання не з`явився, в матеріалах
справи міститься заява від 10.01.2014р. про
розгляд справи без його участі.

Представники відповідача 2 (Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області) та
третіх осіб (Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради та
ЗОШ № 18) в судове засідання не
з`явились, про причини неявки суд не
повідомили, хоча, як слідує з
матеріалів справи, про час, дату та
місце його проведення повідомлявся
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, яке
міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача 1
(Вінницької міської ради) та
представника третьої особи (Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління") та
оцінивши інші докази, які є у справі,
суд приходить до висновку, що заявлений
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, Департамент
капітального будівництва Вінницької
міської ради звернувся до міського
голови Вінницької міської ради із
заявою від 14.06.2013 року № 22-00-010-239 та
відповідними графічними матеріалами
(т. 1 а.с. 110), в якій просив надати дозвіл
на виготовлення документації із
землеустрою на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 орієнтованою площею 6300 кв.м.
для будівництва багатоквартирного
житлового будинку.

Згідно п. 1 Додатку 4 до рішення 33 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
21.06.2013р. № 1339 "Про затвердження
обґрунтувань, надання погоджень,
продовження терміну дії погоджень на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, надання
дозволів на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок, надання дозволу на
проведення експертної грошової оцінки
земельних ділянок" (т. 1 а.с. 107-109),
Департаменту капітального будівництва
Вінницької міської ради надано
погодження на розроблення технічних
документацій із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, розташованої на
АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,6300 га, для
будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку,
за рахунок земель територіальної
громади міста.

Разом з тим, рішенням 34 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
23.08.2013р. № 1394 "Про затвердження проекту
землеустрою, технічної документації,
передачу земельних ділянок в оренду,
власність, постійне користування,
поновлення терміну дії договору
оренди, продовження терміну реєстрації
договору оренди земельної ділянки,
припинення права користування
земельною ділянкою, розірвання
договору оренди земельної ділянки та
внесення змін до рішень міської ради
від 01.02.2013р. № 1150 та від 26.04.2013р. № 1264" (т. 1
а.с. 118-119) внесено зміни до п. 1 Додатку 4
до рішення 33 сесії 6 скликання
Вінницької міської ради від 21.06.2013р. №
1339, у зв`язку з допущенням описки, та
викладено його в наступній редакції:
надати Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розташованої по АДРЕСА_1,
орієнтовною площею 0,6300 га, для
будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку,
за рахунок земель територіальної
громади міста, які за основним цільовим
призначенням відносяться до земель
житлової та громадської забудови.

Пунктом 1.10 Додатку 4 до рішенням 34 сесії
6 скликання Вінницької міської ради від
23.08.2013р. № 1394 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1,
розроблений МКП «Вінницький
муніципальний центр містобудування і
архітектури» на замовлення
Департаменту капітального будівництва
Вінницької міської ради.

Відповідно до пункту 13 даного Додатку,
Департаменту капітального будівництва
Вінницької міської ради надано в
постійне користування земельну
ділянку, площею 0,6300 га (кадастровий
номер :02:064:0074), для будівництва і
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
за рахунок земель територіальної
громади міста.

В подальшому, п. 12 Додатку 6 до рішення 38
сесії 6 скликання Вінницької міської
ради від 28.11.2013р. № 1503 "Про затвердження
обґрунтувань, надання дозволів на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, надання
дозволів на розроблення технічної
документації щодо встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок,
надання дозволу на проведення
експертної грошової оцінки земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення, надання дозволу на
розроблення технічної документації
щодо поділу (об`єднання) земельних
ділянок" (т. 1 а.с. 240-242), внесено зміни в п.
13 Додатку 4 рішення Вінницької міської
ради від 23.08.2013р. № 1394, змінивши
кадастровий номер з ":02:064:0074" на
":02:064:0076".

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Статтею 10 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах
функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

В свою чергу, ст. 12 Земельного кодексу
України передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання, зокрема:

- вирішення відповідно до закону
питань регулювання земельних
відносин;

- затвердження в установленому
порядку місцевих містобудівних
програм, генеральних планів забудови
відповідних населених пунктів, іншої
містобудівної документації.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Так, на виконання свої повноважень,
Вінницької міською радою прийнято
оскаржувані рішення про:

надання Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розташованої по АДРЕСА_1,
орієнтовною площею 0,6300 га, для
будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку,
за рахунок земель територіальної
громади міста, які за основним цільовим
призначенням відносяться до земель
житлової та громадської забудови;

затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, розроблений МКП
«Вінницький муніципальний центр
містобудування і архітектури» на
замовлення Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради;

надання Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради в
постійне користування земельну
ділянку, площею 0,6300 га (кадастровий
номер :02:064:0074), для будівництва і
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
за рахунок земель територіальної
громади міста.

Однак, як слідує із позовної заяви та
наданих під час судового розгляду
справи пояснень, позивач вважає, що
приймаючи вказані рішення відповідач
порушив норми чинного законодавства.

Так, одним із основних аргументів, на
які посилається позивач при оскаржені
даних рішень, є те, що земельна ділянка,
яка надана під забудову
багатоквартирного будинку є фактично
шкільним стадіоном і спортивним
майданчиком ЗОШ № 18, де навчаються
фізичній культурі діти та займаються
спортом мешканці прилеглих будинків, а
тому, на думку позивача, дана земельна
ділянка, відповідно до ст. 19, 50
Земельного кодексу України,
відноситься до земель рекреаційного
призначення.

При цьому, як зазначає позивач, для
таких земель встановлено особливий
порядок зміни цільового призначення
земельної ділянки, оскільки,
відповідно до вимог ч. 9 ст. 149
Земельного кодексу України, воно
здійснюється за рішенням Кабінету
Міністрів України, що при прийнятті
оскаржуваних рішень відповідачем
взято до уваги не було.

Крім того, позивач вказує, що Законом
України "Про мораторій на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційних
призначень в містах та інших населених
пунктах" від 17.03.2011р., норми якого
проігноровані відповідачем при
прийнятті оскаржуваних рішень,
встановлено п`ятирічну заборону на
зміну цільового призначення земельних
ділянок зелених зон і зелених
насаджень, об`єктів фізичної культури і
спорту в населених пунктах.

Однак, суд не погоджується з такими
твердження позивачами з огляду на
наступне.

Так, статтею 19 Земельного кодексу
України встановлено, що землі України
за основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Статтею 50 Земельного кодексу Україну,
визначено поняття земель
рекреаційного призначення.

Відповідно до вказаної статті
Земельного кодексу Україну, до земель
рекреаційного призначення належать
землі, які використовуються для
організації відпочинку населення,
туризму та проведення спортивних
заходів.

Згідно з нормами ст. 51 Земельного
кодексу України, до земель
рекреаційного призначення належать
земельні ділянки зелених зон і
зелених насаджень міст та інших
населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об'єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів,
яхт-клубів, стаціонарних і
наметових туристично-оздоровчих
таборів, будинків рибалок і
мисливців, дитячих туристичних
станцій, дитячих та спортивних
таборів, інших аналогічних об'єктів, а
також земельні ділянки, надані для
дачного будівництва і спорудження
інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 52 Земельного
кодексу України, на землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.
Порядок використання земель
рекреаційного призначення
визначається законом.

В свою чергу, ст. 38 Земельного кодексу
України, визначено поняття земель
житлової та громадської забудови.

Так, до земель житлової та громадської
забудови належать земельні ділянки в
межах населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу
України, використання земель житлової
та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою
з дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Дійсно, згідно із нормами статті 48
Закону України "Про фізичну культуру і
спорт", земельні ділянки, на яких
розташовані спортивні споруди,
належать до земель рекреаційного
призначення.

Статтею 1 Закону України "Про фізичну
культуру і спорт" визначено поняття
спортивної споруди. Так, спортивна
споруда - це нерухоме майно,
призначене для занять фізичною
культурою і спортом.

Водночас, в листі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області від 21.11.2013р. № 07-15-1825
"Про надання інформації" (т. 1 а.с. 104)
повідомлено, що інформація, щодо
наявності прийнятих в експлуатацію
спортивних споруд, спортивних
площадок, об`єктів фізичною культурою і
спорту на земельній ділянці по АДРЕСА_1
біля ЗОШ № 18 відсутня.

Відповідно до п. "в" ст. 183, п. "г" ст. 184
Земельного кодексу України,
встановлення меж земельних ділянок
рекреаційного призначення
здійснюється у ході землеустрою.

Статтею 81 Земельного кодексу України
визначено, що землеустрій - це
сукупність соціально-економічних та
екологічних заходів, спрямованих на
регулювання земельних відносин та
раціональної організації території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

Згідно із нормами ст.85 Земельного
кодексу України, землеустрій
здійснюється суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, за
рахунок коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим і місцевих бюджетів, а також
коштів громадян та юридичних осіб.
Землеустрій здійснюється відповідно
до закону.

Відповідно до п. „д" ст. 6 Закону України
„Про землеустрій", встановлення
режиму природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення є одним із принципів
землеустрою.

В свою чергу, ст. 19 Закону України „Про
землеустрій" визначено, що організація
і здійснення землеустрою відноситься
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у сфері землеустрою на
території сіл, селищ, міст.

Тобто, правовий режим земель
рекреаційного призначення не може
виникати автоматично внаслідок
утворення чи розміщення на них певних
об'єктів. Він може виникнути тільки на
підставі рішень відповідних органів і
відповідної землевпорядної
документації.

Згідно з довідкою управління
Держземагентства у Вінницькому районі
Вінницької області від 20.11.2013р. № 01-2151
(т. 1 а.с. 106), земельна ділянка площею -
0.6300 га, що розташована в АДРЕСА_1, біля
школи № 18, кадастровий номер:
052010000:02:064:0076, за основним цільовим
призначенням віднесена до категорії
"земель житлової та громадської
забудови", що, згідно державної
статистичної звітністю з кількісного
обліку земель (форми 6-зем, 2-зем)
облікована, як "як забудовані землі гр.34
- всього забудовані землі; гр.35 - під
житловою забудовою". Станом на 21.06.2013р.
згідно (форми 6-зем, 2-зем) дана земельна
ділянка облікована "як забудовані
землі гр.34 - всього забудовані землі;
гр.35 - під житловою забудовою" і за
основним цільовим призначенням
відноситься до земель житлової та
громадської забудови. Згідно (форми
6-зем, 2-зем) дана земельна ділянка не
обліковувалась в гр. 80 - землі
рекреаційного призначення.

Листом департаменту архітектури,
містобудування та кадастру від 22.11.2013р.
№ 05-00-010-64624 (т. 1 а.с. 105) повідомлено, що
відповідно до форми 6 ЗЕМ статистичної
звітності та генерального плану м.
Вінниці територія, що обмежена
вулицями Стахурського, Квятека,
Келецька та проспект Юності
відноситься до категорії земель
житлової та громадської забудови.
Рішення міською радою щодо створення
об`єктів рекреації на даній території
не приймалось, ділянки надавались під
багатоквартирну забудову та
будівництво об`єктів соціальної
інфраструктури і є територією забудови
мікрорайону "Вишенька" м. Вінниці.

Таким чином, посилання позивача на
порушення Вінницькою міською радою
норм Закону України "Про мораторій на
зміну цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційних
призначень в містах та інших населених
пунктах" не може бути застосоване до
даних правовідносин, оскільки земельна
ділянка, що розташована в АДРЕСА_1, біля
школи № 18, кадастровий номер:
052010000:02:064:0076 та надана Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради в постійне користування
для будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку,
не відносилась та не відноситься до
земель рекреаційного призначення, і
оскаржуваними та будь-якими іншими
рішеннями відповідача, Вінницької
міської ради, зміна цільового
(рекреаційного) призначення даної
земельної ділянки не здійснювалась.

Також, однією із підстав
протиправності прийнятого Вінницькою
міською радою рішення 38 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
23.08.2013р. № 1394, в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
розробленого МКП «Вінницький
муніципальний центр містобудування і
архітектури» на замовлення
Департаменту капітального будівництва
Вінницької міської ради, позивач
вважає затвердження даного проекту без
висновків відповідних органів про
погодження проекту землеустрою.

Так, як зазначає позивач, висновок
управління Держземагентства у
Вінницькому районі про погодження
проекту землеустрою надано фактично 24
вересня 2013 року, тобто через місяць
після прийняття Вінницькою міською
радою оскаржуваного рішення, а
висновок Департаменту архітектури,
містобудування та кадастру про розгляд
проекту землеустрою надано 18 вересня
2013 року, тобто через 26 днів.

Так, дійсно ч. 1 ст. 186-1 Земельного
кодексу України передбачено, що проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок усіх категорій та форм
власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

При цьому, частиною 2 даної статті
Земельного кодексу України
встановлено, що проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
межах населеного пункту або земельної
ділянки за межами населеного пункту, на
якій розташовано об'єкт будівництва
або планується розташування такого
об'єкта, подається також на погодження
до структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури, а якщо
місто не входить до території певного
району, - до виконавчого органу міської
ради у сфері містобудування та
архітектури, а в разі, якщо такий орган
не утворений, - до органу виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань містобудування та архітектури
чи структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Представник Вінницької міської ради в
судовому засіданні не заперечував
факту прийняття оскаржуваного рішення
в частині затвердження проекту
землеустрою без відповідних висновків.

Однак, на думку суду, в даному випадку
Вінницькою міською радою порушено лише
процедуру затвердження проекту
землеустрою, що не може автоматично
свідчити про протиправність
оскаржуваного рішення в частині
затвердження проекту землеустрою, який
в подальшому отримав позитивні
висновки управління Держземагентства
у Вінницькому районі від 24.09.2013р. №
50-14.4351 в (т. 1 а.с. 121) та Департаменту
архітектури, містобудування та
кадастру Вінницької міської ради від
18.09.2013р. № 05-00-010-53643 (т. 1 а.с. 122). Тобто,
дану обставину суд оцінює як формальну
та не достатню для задоволення позову з
цих підстав.

Крім того, у позовній заяві та під час
розгляду справи по суті, позивач
зазначав, що проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, розроблений МКП
«Вінницький муніципальний центр
містобудування і архітектури» на
замовлення Департаменту капітального
будівництва Вінницької міської ради,
підлягав обов`язковим громадським
слуханням, які взагалі не проводились.

Однак, такі твердження позивача
спростовуються наступним.

Так, положеннями статті 8 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" передбачено, що рішення з
питань планування та забудови
територій приймаються сільськими,
селищними, міськими радами та їх
виконавчими органами, районними,
обласними радами, Київською та
Севастопольською міськими
державними адміністраціями в межах
визначених законом повноважень з
урахуванням вимог містобудівної
документації.

Нормами статті 21 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що розроблені в
установленому порядку проекти
містобудівної документації на
місцевому рівні: генеральні плани
населених пунктів, плани зонування
територій, детальні плани територій
підлягають громадським слуханням.

Порядок проведення громадських
слухань щодо врахування громадських
інтересів під час розроблення проектів
містобудівної документації на
місцевому рівні затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.05.2011р. № 555.

Судом встановлено, що земельна ділянка,
яка передана Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради в користування під
забудову багатоквартирного будинку, не
відноситься до зазначених у
вищевказаній статті Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" територій, а тому проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1,
орієнтовною площею 0,6300га, не підлягав
громадським слуханням.

Однак, як вбачається із змісту
письмових заперечень представника
Вінницької міської ради, з метою
врахування думки громадськості,
розпорядженням міського голови №144-р
від 21.05.2013 року «Про проведення
громадських слухань» були призначені
громадські слухання з приводу
порушених у позові питань на 04.06.2013 року
о 18.30 год. у приміщенні ЗОШ № 18.

За результатами даних слухань
більшість присутніх проголосувала за
погодження проектної пропозиції, що
підтверджується протоколом
громадських слухань щодо обговорення
проектної пропозиції будівництва
спортивного комплексу на території ЗОШ
№18 та багатоквартирного житлового
будинку по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 97-99).

Крім того, згідно додатку 2 до Протоколу
громадських слухань щодо обговорення
проектної пропозиції будівництва
спортивного комплексу на території ЗОШ
№18 та багатоквартирного житлового
будинку по АДРЕСА_2 від 04.06.2013р. (т. 1 а.с.
103), додатково були проведення
громадські слухання 20.09.2013р. біля
будинку АДРЕСА_2, і за їх результатами,
члени ініціативної групи зауважень та
пропозицій до зазначеної документації
не мали.

Також, в ході судового розгляду було
встановлено, що згідно друкованого
видання «Вінницька газета» № 37-38 (2928-2929)
від 30.04.2013р., №45 (2936) від 24.05.2013р. (т. 1 а.с.
100-102), до початку громадських слухань
проводилось громадське обговорення
проектної пропозиції будівництва
спортивного комплексу на території ЗОШ
№18 та багатоквартирного житлового
будинку, ініціатором якого був
виконавчий комітет Вінницької міської
ради.

Окрім зазначеного, позивач під час
судового розгляду справи, вказував на
те, що Голова правління ОСББ "Гарант
Буд" відкликав свій підпис під актом
прийомки передачі межових знаків на
зберігання, яким погоджено межі
земельної ділянки з суміжними
землекористувачами, на підтведження
чого до суду надано копію відповідної
заяви (т. 2 а.с. 173)

Однак, на думку суду, дані твердження
позивача не можуть слугувати підставою
для скасування оскаржуваних рішень
Вінницької міської ради, оскільки на
момент прийняття останніх, Головою
правління ОСББ "Гарант Буд" підписано
Акт прийомки-передачі межових знаків
на зберігання від 17.07.2013р. (т. 1 а.с. 129), за
змістом якого, користувачами суміжних
земельних ділянок, до яких відноситься
також ОСББ "Гарант Буд", претензій до
існуючих меж не заявлено.

Щодо посилань позивача на невірне
зазначення в рішенні Вінницької
міської ради № 1394 від 23 серпня 2013 року
кадастрового номеру земельної ділянки
:02:064:0074, яку надано Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради в постійне користування
для будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, то, в даному
випадку, судом під час судового
розгляду справи встановлено, що
зазначення вказаного кадастрового
номеру є ні чим іншим як технічною
помилкою, і яка, як вже зазначалось
вище, виправлена рішенням Вінницької
міської ради від 28.11.2013р. № 1503.

Крім того, як на підставу скасування
оскаржуваних рішень Вінницької
міської ради, позивач в позовній заяві
вказує на те, що замовником проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 являється Державне
управління Міністерства оборони
України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління", а
дозвіл на розробку та затвердження
проекту землеустрою стосувався
Департаменту капітального будівництва
Вінницької міської ради, що позбавляло
права останнього на отримання дозволу
на розробку та затвердження проекту
землеустрою.

Так, дійсно згідно договору підряду №
501/3-2013 на виконання землевпорядних
робіт від 03.07.2013р. (т. 1 а.с. 244), замовником
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки за адресою вул. Келецька, б/н
перед міським комунальним
підприємством "Вінницький
муніципальний центр містобудування та
архітектури" виступило Державне
управління Міністерства оборони
України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління".

Однак, як зазначено в п. 1 даного
Договору, його предметом є виконання
землевпорядних робіт шляхом
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки за адресою вул.
Келецька, б/н саме для Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради.

При цьому, судом під час судового
розгляду справи досліджувався Договір
доручення (представництва) від 01.07.2013р.
(т. 1 а.с. 245), укладений між Департаментом
капітального будівництва Вінницької
міської ради та Державним управлінням
Міністерства оборони України
"Вінницьке інженерно-будівельне
управління", зі змісту якого слідує, що
Державне управління Міністерства
оборони України "Вінницьке
інженерно-будівельне управління"
зобов`язується здійснювати
представництво Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради стосовно третіх осіб
(проектних організацій) з питань
розроблення документації із
землеустрою за адресою: АДРЕСА_1
орієнтовною площею 0,63 га.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що оцінка вищепереліченим
обставинам, на які посилається позивач,
надавалась Вінницьким міським судом
Вінницької області під час розгляду
адміністративної справи № 127/26908/13-а за
позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської
ради. І, за результатом її розгляду,
Вінницьким міським судом Вінницької
області 21.11.2013р. прийнято постанову, зі
змісту якої слідує, що судом
встановлено, що оскаржувані рішення
Вінницької міської ради є
правомірними, а тому скасуванню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на усе вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Вінницька
міська рада, приймаючи оскаржувані
рішення № 1339 від 21.06.2013р. та № 1394 від
23.08.2013р., діяла на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою ці повноваження надані,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мали значення для їх
прийняття, а тому останні не підлягають
скасування, а отже адміністративний
позов в цій частині не підлягає
задоволенню.

Крім того, не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині визнання
незаконними дій Вінницької міської
ради при прийнятті оскаржуваних
рішень, адже у даному випадку предметом
спору є рішення суб'єкта владних
повноважень, тобто рішення Вінницької
міської ради, а не певні вчиненні при
прийнятті таких рішень дії, як
помилково вважає позивач.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов`язання реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції внести відповідні зміни щодо
цільового призначення земельної
ділянки за кадастровим № :02:064:0076
та зміни право користувача земельної
ділянки за кадастровим № :02:064:0076
та зобов`язання Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Вінницької області скасувати
реєстрацію «Декларації про початок
будівельних робіт» серії ВН за №
58 від 14.10.2013р. Департаменту
капітального будівництва Вінницької
міської ради, то, в даному випадку вони
є похідними від позовних вимог про
визнання протиправними дій та
скасування рішень Вінницької міської
ради № 1339 від 21.06.2013р. та № 1394 від
23.08.2013р., а тому, з урахуванням
встановлених обставин, також
задоволенню не підлягають.

Частина друга статті 19 Конституції
України зобов'язує органи державної
влади діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

В судовому засіданні встановлено, що з
боку відповідачів надано достатньо
аргументів та доводів, які свідчать, що
оскаржувані рішення прийнятті в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. В той
же час позивач не довів обставин в
обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з
чим суд приходить до висновку, що в
позові слід відмовити.

Що стосується інших аргументів, на які
посилався позивач, як на підставу для
задоволення позову то, в даному
випадку, варто зазначити, що судом,
відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України,
рішення про відмову в задоволення
позову приймалось з урахування
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Так, у п. 23 Рішення у справі "Проніна
проти України" від 18 липня 2006 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції
зобов'язує суди давати обґрунтування
своїх рішень, але це не може
сприйматись як вимога надавати
детальну відповідь на кожен аргумент.
Межі цього обов'язку можуть бути
різними в залежності від характеру
рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини суд не зобов`язаний
детально вивчати всі аргументи, на які
посилається позивач, якщо такі
аргументи не стосуються предмету
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони- суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
документів на підтвердження
відповідних судових витрат, судові
витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Поліщук Ірина
Миколаївна Судді Дмитришена
Руслана Миколаївна Комар Павло
Анатолійович