Справа № 0670/2270/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/8552/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Донця О.Є.,

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 05.09.2012 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
у справі за позовом ТОВ "Хорскомплекс"
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області про скасування
постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хорскомплекс"
звернулось з позовом до Інспекції
державного
архітектурного-будівельного контролю
у Житомирській області про скасування
постанови від 06.02.2012 року № 8/6-Ю про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудування.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 05.09.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013 року,
позов задоволено, визнано протиправним
та скасовано постанову відповідача
від 06.02.2012 року № 8/6-Ю.

Не погоджуючись з рішенням судів
першої та апеляційної інстанцій,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, просить
скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Судами встановлено, що у період з 18.01.2012
року по 24.01.2012 року відповідачем була
проведена позапланова перевірка
реконструкції колишніх будівель
консервного заводу під фармацевтичне
виробництво в с. Станішівка
Житомирського району Житомирської
області, III категорії складності.

За результатами перевірки складено
протокол від 24.01.2012 року про вчинення
правопорушення у сфері містобудування,
винесений припис № 12 від 24.01.2012 про
усунення порушення вимог
законодавства, встановлено термін для
усунення порушень до 24.02.2012 року.

06.02.2012 року Інспекцією державного
архітектурного-будівельного контролю
у Житомирській області винесено
постанову № 8/6-Ю про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою згідно
з п. 8, ч. 3 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
накладено на позивача штраф у сумі 48285
грн.

Суди попередніх інстанцій, приймаючи
рішення про відмову у позові, виходили
з того, що протокол, припис, акт
перевірки та повідомлення про розгляд
справи не були направлені позивачу.
Так, вказані матеріали були направлені
на адресу вул. Пшенична, буд 8 м. Київ,
тоді як з довідки ЄДРПОУ № 023196
вбачається, що адреса позивача вул.
Базарна, буд. 14, смт. Воровинця
Вінницького району Вінницької області.

У зв'язку з наведеним суди дійшли
висновку, що було порушено
установлений порядок притягнення до
відповідальності, позивач був
позбавлений права на участь в процесі
перевірки та процесі прийняття за її
наслідками рішення.

Колегія суддів не погоджується з
висновками про задоволення позову у
зв'язку з таким.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про
планування та забудову територій"
державний контроль за плануванням,
забудовою та іншим використанням
територій здійснюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань
містобудування та архітектури,
відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури,
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України та її
територіальними органами, а також
іншими спеціально уповноваженими
органами виконавчої влади.

Відповідно до Положення про державний
архітектурно-будівельний контроль,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 березня 1993 р. N
225 "Про затвердження Положення про
державний архітектурно-будівельний
контроль", державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність організаційно-технічних і
правових заходів, спрямованих на
забезпечення дотримання
законодавства, державних стандартів,
норм і правил, архітектурних вимог і
технічних умов, а також положень
затвердженої містобудівної
документації та проектів конкретних
об'єктів (далі - затверджені проектні
рішення), місцевих правил забудови
населених пунктів усіма суб'єктами
містобудівної діяльності незалежно
від форм власності під час забудови
територій і населених пунктів,
розміщення, будівництва,
реконструкції, капітального ремонту
об'єктів житлово-цивільного,
виробничого та іншого призначення,
реставрації архітектурних пам'яток,
створення інженерної та транспортної
інфраструктури, виробництва
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері містобудування"
передбачений порядок накладення та
стягнення штрафів за правопорушення у
сфері містобудування.

Частинами 1, 2, 3 вказаної статі
встановлено, що підставою для розгляду
справи про правопорушення у сфері
містобудування є протокол, складений
уповноваженою на те особою інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами перевірки.
Разом з протоколом складається припис
про усунення допущених порушень. У
п'ятнадцятиденний термін з дня
одержання протоколу про
правопорушення питання про накладення
штрафу розглядається посадовою особою
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічні вимоги містяться і в п. 4
Положення про порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1995 № 244, а саме: підставою для
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудування є відповідний
протокол, складений за формою згідно з
додатком N 1 посадовою особою інспекції
за результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис про
усунення допущених порушень за формою
згідно з додатком N 2. Припис
складається у двох примірниках. Перший
примірник припису вручається під
розписку керівнику або уповноваженому
представнику підприємства, другий
примірник залишається в матеріалах
справи.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності субєктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про порушення права позивача на участь
у процесі прийняття рішення, оскільки
закон не передбачає обов'язкову участь
суб'єкта при розгляді питання про
накладення штрафу.

Так, відповідно до пункту 17 Постанови
КМ України,від 06.04.1995 року № 244 "Про
затвердження Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" справа може
розглядатися за участю суб'єкта
містобудування, який притягається до
відповідальності, або його
уповноваженого представника,
експертів, інших осіб.

Тобто, вказаною нормою не встановлено
обов'язку розгляду справи лише за
обов'язкової участі суб'єкта
містобудування, який притягається до
відповідальності. Вказана норма лише
передбачає, що участь такого суб'єкта
можлива.

За таких обставин, розгляд справи про
накладення штрафу без участі суб'єкта
містобудування не є підставою для
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудування.

Крім того, суди попередніх інстанцій,
приймаючи рішення про відмову у позові,
виходили з того, що відповідачем не
доведено направлення суб'єкту
містобудування протоколу, припису та
акту перевірки.

Між тим, вказані обставини могли бути
підставою для скасування постанови про
накладення штрафу лише у випадку, якщо
це призвело до неправильного вирішення
питання про накладення штрафу. Проте,
цього встановлено не було.

Позивач, вважаючи таку постанову
необґрунтованою, зазначав, зокрема, що
штраф накладено необґрунтовано. Проте,
суд не перевірив ці обставини.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Судами попередніх інстанцій в
порушення вказаних норм
процесуального права не було враховано
всіх обставин справи, що мають значення
для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області задовольнити
частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 05.09.2012 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
у цій справі скасувати, справу ТОВ
"Хорскомплекс" до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області про скасування
постанови від 06.02.2012 року № 8/6-Ю про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудування направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: