Справа № 0210/2579/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/22502/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Заболотненської
сільської ради Крижопільського району
Вінницької області

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня
2013року

у справі №0210/2579/2012

за позовом Заболотненського вищого
професійного училища №31

ім.Д.К.Заболотного

до Заболотненської
сільської ради Крижопільського району

Вінницької області,

третя особа ОСОБА_4,

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року Заболотненське вище
професійне училище №31
ім.Д.К.Заболотного (далі по тексту
Професійне училище №31) звернулось до
суду з позовом до Заболотненської
сільської ради Крижопільського району
Вінницької області (далі по тексту
Заболотненська сільська рада), яким
просило визнати протиправним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Заболотненської сільської
ради №13 від 16.11.12 року «Про оформлення
права власності на самовільно
збудований житловий будинок АДРЕСА_1 та
видачу свідоцтва про право власності».

Постановою Крижопільського районного
суду Вінницької області від 05 лютого
2013року у справі №0210/2579/2012 в задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня
2013року у справі №0210/2579/2012 постанову
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 05 лютого 2013 року
у зазначеній справі скасовано,
прийнято нову постанову, позов
задоволено.

При скасуванні рішення місцевого
адміністративного суду Вінницький
апеляційний адміністративний суд
виходив з того, що виконавчий комітет
Заболотненської сільської ради
приймаючи оскаржене рішення №36 від
16.11.2012 року вийшов за межі своїх
повноважень, визначених Законом.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Заболотненська
сільська рада звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального права, просить постанову
суду другої інстанції скасувати та
залишити в силі постанову
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 05 лютого 2013 року
у справі №0210/2579/2012.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
виконавчого комітету Заболотненської
сільської ради із заявою про
оформлення права власності та видачу
свідоцтва про право власності на
самовільно збудований житловий
будинок АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету
Заболотненської сільської ради №36 від
16.11.2012року вирішено оформити ОСОБА_4
право власності та видати свідоцтво
про право власності на самовільно
збудований житловий будинок АДРЕСА_1

Переглядаючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, з урахуванням
доводів касаційної скарги, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України виходить з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
вищевказаними нормами права особа має
право звернутись до адміністративного
суду з позовом у разі, якщо вона вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено її права, свободи
чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. При цьому, обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
похідним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Право на судовий захист має лише та
особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа повинна довести факт
порушення її прав чи охоронюваних
законом інтересів оскаржуваним
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній
справі насамперед підлягає
встановленню факт порушення прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача з боку відповідача (внаслідок
вчинення оскаржуваних дій та прийняття
оскаржуваного рішення).

Аналогічна позиція підтверджується і
змістом окремих рішень
Конституційного Суду України, зокрема,
рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997
року за конституційним зверненням щодо
офіційного тлумачення частини 2 статті
55 Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України та рішення № 9-рп/1997 від 25
грудня 1997 року за конституційним
зверненням щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі
змісту вказаних рішень
Конституційного Суду України випливає,
що кожен має право звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

Місцевим адміністративним судом вірно
зазначено, що Професійним училищем №31
не доведено порушення його прав, свобод
або інтересів оскаржуваним рішенням
виконавчого комітету Заболотненської
сільської ради №13 від 16.11.12 року.

З огляду на викладене, судова колегія
касаційної інстанції вважає, що в
процесі розгляду справи позивачем не
доведено протиправність прийняття
відповідачем оскарженого рішення.

Таким чином, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог із дотримання норм
діючого законодавства та з повним,
достовірним, неупередженим та
об'єктивним з'ясуванням всіх обставин
справи.

Відповідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

З огляду на наведене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що апеляційним
адміністративним судом скасоване
вірне по суті рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Заболотненської
сільської ради Крижопільського району
Вінницької області - задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року у справі №0210/2579/2012 - скасувати.

Постанову Крижопільського районного
суду Вінницької області від 05 лютого
2013року у справі №0210/2579/2012 - залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: