Справа № 2а-5241/09
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014р.
Справа № 9104/4092/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області,
м.Мукачево Закарпатської області

на постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.12.2009р. у справі №2а-5241/09

за позовом ОСОБА_1, м.Мукачево
Закарпатської області

до управління Пенсійного фонду України
в місті Мукачево Закарпатської
області, м.Мукачево Закарпатської
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2010р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Мукачево Закарпатської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, просив
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в місті Мукачево
Закарпатської області щодо відмови
ОСОБА_1 в донарахуванні основної та
додаткової пенсії, як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС,
інваліду 1 категорії 2 групи відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
неправомірними; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області
донарахувати та виплатити ОСОБА_1
пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на день
виплати з 01.11.2006р. по день постановлення
рішення по даній справі.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.12.2009р. у справі №2а-5241/09
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, визнано дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області щодо
відмови ОСОБА_1 в донарахуванні
основної та додаткової пенсії, як
особі, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС, інваліду 1 категорії 2
групи відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком - неправомірними; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
місті Мукачево Закарпатської області
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
пенсію з 01.11.2006р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.
по 03.12.2009р. згідно із ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
врахуванням розміру прожиткового
мінімуму відповідно до ст.65 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2006 рік", ст.62 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік",
ст.58 Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", ст.54 Закону України "Про
державний бюджет України на 2009 рік"; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України в
місті Мукачево Закарпатської області,
який у поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на те, що при винесенні
даного рішення судом неповністю
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог позивача відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
I категорії, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.6), та йому
встановлено II групу інвалідності, що
підтверджується довідками серії МСЕ
№0281061 та №0207809 (а.с.7-8).

08.09.2009р. ОСОБА_1 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області з
заявою про перерахунок пенсії, однак
відповідач 10.09.2009р. відмовив позивачу у
перерахунку пенсії, тому він у
відповідності до п.2 ч.1 ст.105 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (Закон
№1058-IV) подав скаргу до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області, яке в свою чергу
28.09.2009р. надало негативне рішення за
результатами розгляду скарги.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимогами ч.3 ст.22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст.46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(Закон №796-XII).

Відповідно до вимог ст.50 Закону №796-XII,
особам, віднесеним до категорії І,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи - у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вимогами ст.54 Закону №796-XII визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії І та у зв'язку з втратою
годувальника. Розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими для ІІ групи
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", який
набрав чинності з 01.01.2008р., внесено
зміни до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи":

текст статті 50 Закону викладено у такій
редакції: "Особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.";

текст статті 54 Закону викладено у такій
редакції: "У всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987-1990рр. та осіб,
евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано
неконституційним положення пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Відповідно до вимог ч.2 ст.152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 01.01.2008р. до 22.05.2008р.
особи, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4,
які отримували державні та додаткові
пенсії, не мали права на здійснення їх
перерахунку відповідно до вимог Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у зв'язку із
дією пункту 28 розділу II Закону №107-VI.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про те, що у
задоволенні позовних вимог позивача за
період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. включно,
слід відмовити.

Крім того, статтею 99 КАС України, в
редакції, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС
України, пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач при розгляді справи в суді
першої інстанції не наполягав на
застосуванні наслідків пропуску
позивачем річного строку звернення до
суду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
щодо донарахування та виплати основної
та додаткової пенсій за період з
01.11.2006р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по
03.12.2009р.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачу виплачувались
державна пенсія та щомісячна додаткова
пенсія в розмірах, встановлених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008р. №530 та від 16.07.2008р.
№654.

Виходячи із пріоритету законів над
підзаконними нормативно-правовими
актами, а також із того, що відповідачем
безпідставно виплачувались позивачу
державна та щомісячна додаткова пенсії
в меншому розмірі, ніж передбачено
законом, тому при визначенні їх розміру
слід керуватись положеннями ст.ст.50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постановами Кабінету Міністрів
України.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
перерахунку пенсії позивачу
відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" колегія
суддів не вбачає.

При здійсненні донарахування та
виплати основної та додаткової пенсії
позивачу слід застосовувати розмір
мінімальної пенсії за віком, який
визначається згідно із вимогами ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Виходячи із системного аналізу норм
чинного законодавства та матеріалів
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області,
м.Мукачево Закарпатської області на
постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.12.2009р. у справі №2а-5241/09 за
позовом ОСОБА_1, м.Мукачево
Закарпатської області до управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області,
м.Мукачево Закарпатської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.12.2009р. у справі №2а-5241/09 за
позовом ОСОБА_1, м.Мукачево
Закарпатської області до управління
Пенсійного фонду України в місті
Мукачево Закарпатської області,
м.Мукачево Закарпатської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга