Справа № 802/4475/13-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4475/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Граб Л.С. Смілянця Е. С.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

представника позивача - Гошкодер О.В.

представника відповідача - Слободянюк
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства "Зернопродукт МХП" до
Державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області про
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

07.11.2013 року позивач - Приватне
акціонерне товариство "Зернопродукт
МХП" звернулось до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року та закрити провадження у
справі.

11.03.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від позивача надійшла заява з
матеріалами для долучення до справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги в повному обсязі, в
свою чергу, представник позивача
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
адресу Державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області
20.09.2013 року позивачем подано заяви за
вих. №№ 465, 466, 467, 468, 469, 470, 471, 472, 473, 474, 475,
476, 477, 478, 479, 480, 481 та 482 про видачу
дозволів на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) із земельних ділянок, на яких
відбувається будівництво
внутрішньогосподарських об'єктів
сільськогосподарського призначення,
за наслідками розгляду яких, листами
від 02.08.2013 року за №10-02/13599/13 та від 17.10.2013
року за № 10-02/4140/13 Державною інспекцією
сільського господарства у Вінницькій
області відмовлено у видачі дозволу на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) із
земельних ділянок.

На думку позивача такі дії є
протиправними, що стало причиною
звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Земельного кодексу
України, Закону України "Про охорону
земель", Указу Президента України "Про
Державну інспекцію сільського
господарства України", Наказу комітету
України по земельним ресурсам "Про
затвердження Порядку видачі та
анулювання спеціальних дозволів на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту)
земельних ділянок" прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного
кодексу України, землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей. Земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель,
що визначено ч. 4 вказаної статті
Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 Указу Президента
України "Про Державну інспекцію
сільського господарства України" від
13.04.2011р. N 459/2011, Держсільгоспінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань забезпечує видачу
дозвільних документів, сертифікатів,
ліцензій, передбачених законодавством.

Процедура видачі та анулювання
спеціальних дозволів на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) земельних
ділянок врегульовано "Порядком видачі
та анулювання спеціальних дозволів на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту)
земельних ділянок", затверджений
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04.01.2005 №1 (далі -
Порядок), у відповідності до п. 2 якого,
спеціальний дозвіл на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) земельних
ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний
документ, який видається на підставі
затвердженого в установленому законом
порядку проекту землеустрою і дає
право власнику земельної ділянки чи
землекористувачу на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) земельної
ділянки, крім того ґрунтовий покрив
земельних ділянок - поверхневий шар
ґрунту, який характеризується
родючістю.

Відповідно до п. 3.1 Порядку, власники
земельних ділянок та землекористувачі,
які проводять гірничодобувні,
геологорозвідувальні, будівельні та
інші роботи, зобов'язані отримати
дозвіл на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) земельної ділянки, якщо це
призводить до порушення поверхневого
(родючого) шару ґрунту.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, у
позивача на праві користування
знаходяться земельні ділянки для
сільськогосподарських потреб, які
знаходяться за адресою: с. Гордіївка у
розмірі 1,8126 га та с. Оляниця у розмірі
2,39 га, Тростянецького району,
Вінницької області, на підставі
договору № 64 від 08.10.2008р., укладеного
між власником - Валявською Г. В. та
землекористувачем - ЗАТ "Зернопродукт
МХП", а також договору № 509 від 16.07.2013р.,
укладеного між власником - Онищенко К.В.
та землекористувачем - ЗАТ
"Зернопродукт МХП", якими передбачено
розміщення та будівництво
внутрішньогосподарських об'єктів
сільськогосподарського призначення.

Позивачем 20.09.2013р. до Державної
інспекції сільського господарства
подано заяви за вих. №№ 465, 466, 467, 468, 469,
470, 471, 472, 473, 474, 475, 476, 477, 478, 479, 480, 481 та 482
про видачу дозволів на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) із земельних
ділянок, на яких відбувається
будівництво внутрішньогосподарських
об'єктів сільськогосподарського
призначення.

Листом від 02.08.2013р. за № 10-02/3159а/13
Державна інспекція сільського
господарства у Вінницькій області
відмовила у видачі ПрАТ "Зернопродукт
МХП" дозволів на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) із земельних ділянок, на
території Тростянецького та
Тульчинського районів (за межами
населених пунктів).

Дана відмова мотивована тим, що в
робочих проектах землеустрою щодо
внесення змін до робочого проекту
землювання малопродуктивних угідь
знятим родючим шаром ґрунту із
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні ПрАТ "Зернопродукт МХП",
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва з
метою виробництва
сільськогосподарської продукції,
розміщення та будівництво
внутрішньогосподарських об'єктів
сільськогосподарського призначення,
які були розроблені ДП "Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою":

відсутні обґрунтування щодо місця
складування і зберігання родючого шару
ґрунту в буртах є непридатним для
сільського господарства та
малопродуктивними, та подальше
використання родючого шару ґрунту,
який зберігається в буртах протягом 20
років;

не передбачено можливість забудови
земельної ділянки земель
сільськогосподарського призначення
спорудами, необхідними для ведення
сільського господарства на підставі
договору емфітевзису;

не зареєстровано право власності або
право користування польовими дорогами
між паями для будівництва
інфраструктури.

Чинне законодавство встановлює
обов'язок землекористувачів зняти
родючий шар ґрунту та забезпечити його
зберігання або нанесення на тій же
ділянці або іншій малопродуктивній
земельній ділянці, про що необхідно
отримати відповідний дозвіл.

Частиною 3 статті 168 Земельного Кодексу
України передбачено, що при здійсненні
діяльності, пов'язаної з порушенням
поверхневого шару ґрунту, власники
земельних ділянок та землекористувачі
повинні здійснювати зняття,
складування, зберігання поверхневого
шару ґрунту та нанесення його на
ділянку, з якої він був знятий
(рекультивація), або на іншу земельну
ділянку для підвищення її
продуктивності та інших якостей.

Згідно з п.3.3 Порядку дозвіл видається
на підставі затвердженого в
установленому законом порядку проекту
землеустрою, у якому повинні бути
визначені умови зняття, збереження і
використання родючого шару ґрунту та
порядок проведення рекультивації
порушених земель. Якщо в проекті ці
умови не визначені чи визначені в
неповному обсязі, відповідний орган
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
з питань земельних ресурсів
(Держкомзему України /далі -
Держкомзему/) відмовляє у видачі
дозволу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, щодо
безпідставності відмови в наданні
дозволу позивачу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
відповідно до матеріалів справи,
позивач в 2011 році вже отримував дозволи
на зняття та перенесення грунтового
покриву (родючого шару грунту)
земельної ділянки, що були видані
Головним управлінням держкомзему у
Вінницькій області.

На основі отриманих дозволів позивачем
було розпочато роботи по виконанню
наданих дозволів та в повному об'ємі
знято родючий шар грунту із земельних
ділянок. Знятий шар грунту складовано у
місцях, чітко визначених проектами
землеустрою. Роботи щодо використання
знятого шару грунту для благоустрою
територій будівництва не завершено,
оскільки строк дії дозволів
закінчився.

У зв'язку із закінченням строку дії
дозволів на зняття та перенесення
грунтового покриву (родючого шару
грунту) земельної ділянки ПрАТ
"Зернопродукт МХП" 09.01.2013 року
звернулось з листом про продовження
терміну дії дозволів, на що отримав
відмову.

Отже, позивач діяв на основі попередніх
дозволів та фактично виконав їх.

Оскільки, відповідно до чинного
законодавства органи державної влади
повинні бути послідовними в своїх діях,
суд приходить до висновку про
правомірність дій позивача та
безпідставність відмови Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області фактично у
продовженні майже виконаних дозволів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що суд першої інстанції
помилково послався на те, що вимоги
ГОСТу 17.4.3.02-85 в даному випадку не діють,
оскільки його використання
передбачене чинним законодавством.

Проте, слід зазначити, що даний ГОСТ
застосовується до зняття та
складування грунту, що на час звернення
позивача до державного органу вже було
здійснено на основі попередніх
дозволів. Тому зазначення як причини
ненадання дозволу не дотримання ГОСТу
є безпідставним.

Окрім цього, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на забудову земельної ділянки та
тим, що законодавством не передбачено
необхідності реєстрації права
власності або права користування
польовими дорогами між паями для
будівництва інфраструктури.

Таким чином, суд приходить до висновку
про безпідставність відмови Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області в наданні дозволів
на зняття та перенесення грунтового
покриву (родючого шару грунту).

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
обгрунтованість заявлених позивачем
вимог, які обгрунтовано задоволені
судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Граб Л.С.

Смілянець Е. С.