Справа № 2-а-5304/10/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-5304/10/2170

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Гомельчук С.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фермерського
господарства «Салют» на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року у справі за позовом Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Фермерського господарства «Салют» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИВ :

Херсонське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач, Фонд) звернулось до суду
з позовом до Фермерського господарства
«Салют» (далі - відповідач, ФГ «Салют»)
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
06.09.2010 року Фондом було проведено
перевірку ФГ «Салют» з питань
дотримання вимог ст.ст. 19, 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», в
ході якої встановлено невиконання
нормативу працевлаштування інвалідів
у 2007-2009 роках, несвоєчасне подання
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2009 рік
та його ненадання за 2007-2008 роки.

Згідно із розрахунками
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача у 2007 році
становила 15 осіб, у 2008 році - 12 осіб, у 2009
році - 11 осіб. З цих розрахунків
установлений норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів
становить 1 робоче місце. За 1 робоче
місце, призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняти ним протягом
2007-2009 років, відповідач у строк до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу
повинен був самостійно сплатити
позивачу адміністративно-господарські
санкції у розмірі 12 573,74 грн. Станом на
08.10.2010 року заборгованість відповідача
зі сплати
адміністративно-господарських санкцій
з урахуванням пені за порушення
терміну сплати цих санкцій складає 14
775,67 грн.

Представник відповідача заявлені
вимоги визнав частково, просив суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з ФГ «Салют»
адміністративно-господарських санкцій
та пені за 2007 рік та пені за 2008 рік на
загальну суму 7 502,78 грн. у зв'язку із
позовною давністю, відповідно до ст.ст.
257,258 ЦК України.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011 р.
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Фермерського господарства
«Салют» на користь Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню на загальну суму 14 775,67 грн., а
саме: адміністративно-господарські
санкції в розмірі 12 573,74 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 2 201,93 грн.

Не погоджуючись з ухваленим судовим
рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу. Апелянт вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що позивачем
пропущено строк застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за порушення, вчинені у 2007-2008 роках.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів, звітувати
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно до положень ст. 20 вищевказаного
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, щороку
сплачують Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для прав
лаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи із 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, які використовують
найману працю, самостійно в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем проведено перевірку ФГ
«Салют» щодо дотримання вимог ст.ст. 19,
20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» за 2007-2009 роки, в результаті
чого складено акт від 06.09.2010 р.
Перевіркою встановлено факт неподання
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2009 рік у
строк до 01 березня, який подано лише
22.07.2010 р. та ненадання даних звітів за
2007-2008 роки, а також невиконання
нормативу працевлаштування інвалідів.

Відповідно до розрахунків Фонду
середньооблікова чисельність штатних
працівників ФГ «Салют» у 2007 році
становила 15 осіб, у 2008 році - 12 осіб, у 2009
році - 11 осіб. Установлений норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів становить 1 робоче місце. У
зв'язку з невиконанням нормативу
працевлаштування інвалідів
відповідачу нараховано
адміністративно-господарські санкції
за 2007-2009 роки у розмірі 12 573,74 грн., пеня
за порушення терміну сплати цих
санкцій згідно з розрахунками пені
станом на 08.10.2010 р. складає 2 201,93 грн.

Згідно повідомлення Голопристанського
районного центру зайнятості від 27.10.2010
р. №1210, ФГ «Салют» у 2007 році подано до
служби зайнятості звіти за формою №
3-ПН «Звіт про наявність вакансій», у
яких були заявлені вакансії загального
користування, про створення
спеціальних робочих місць, на яких може
використовуватися праця інвалідів та
вакантні посади для даної категорії
громадян інформації відповідачем не
надано. У 2008-2009 роках від ФГ «Салют» до
центру зайнятості звіти за формою №
3-ПН «Звіт про наявність вакансій» щодо
наявності вільних робочих місць для
інвалідів не подавалися.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що ФГ «Салют» не
виконано обов'язку стосовно
інформування центру зайнятості про
створення спеціальних робочих місць і
наявність вакансій для інвалідів та
подання звітності № 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій». Таким чином,
оскільки ФГ «Салют» не виконано
обов'язку щодо подання звітності та
працевлаштування інвалідів у 2007-2009
роках, то застосування до позивача
адміністративно-господарських
санкцій, а також нарахування пені, є
правомірним.

Колегія суддів вважає помилковим
посилання апелянта на порушення
позивачем позовної давності та
недотримання строку у застосуванні
адміністративно-господарських
санкцій, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
адміністративно-господарські санкції
за недотримання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
сплачуються (нараховуються,
застосовуються) підприємствами
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, встановленого ч. 1
ст. 19 цього Закону.

Таким чином, саме з 16 квітня
відповідного року у контролюючого
органу виникає право на стягнення
несплачених підприємством самостійно
сум санкцій у судовому порядку. При
цьому на дані правовідносини
поширюється строк звернення до суду,
встановлений ст. 99 КАС України.

Судова колегія вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Позивач, який є суб'єктом
владних повноважень, свою позицію суду
доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Салют» залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький