Справа № 826/1445/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року № 826/1445/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «АЛЬФАБІЗНЕС
ГРУП»доДержавної податкової інспекції
у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м.
Києвіпровизнання протиправними дій та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17 грудня 2013 року
05 лютого 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
(далі - ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП», позивач)
з адміністративним позовом про:
- визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Державною податковою інспекцією у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів
у місті Києві, відповідач);
- визнання протиправними дій ДПІ у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
проведення позапланової виїзної
перевірки на підставі Наказу №710-П від
29.11.2013р. та направлень №569-570 від 29.11.2013р.
без отримання фінансово-господарських
документів від позивача та при
наявності факту недопуску посадової
особи ДПІ у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві до проведення перевірки.
В обґрунтування позовних вимог
позивач вказує на наявність істотних
обставин, що підтверджують
протиправність дій відповідача під час
проведення перевірки. Окрім цього, на
думку позивача, формування ним
податкового кредиту з податку на
додану вартість на підставі виписаних
ТОВ «Рарт», ТОВ «Кепітал ЛТД», ТОВ
«Вестфаль» податкових накладних, а
також декларування податку на прибуток
є правомірним та повністю відповідає
вимогам чинного законодавства.
Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що під
час проведення позапланової
документальної виїзної перевірки
позивача діяв у відповідності до
приписів норм податкового
законодавства, а податкові
повідомлення-рішення, прийняті за
результатами перевірки, в повній мірі
відображають факт порушення позивачем
норм податкового законодавства.
Відповідно до вимог частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з неявкою в судове
засідання представника відповідача,
суд дійшов висновку про розгляд справи
у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, Окружний адміністративний суд
ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» (код
районною в м. Києві державною
адміністрацією 03 грудня 2008 року, запис
ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» відповідно до
бази АІС «Податковий блок»: м. Київ, вул.
Чкалова, буд. 24. Фактично позивач
Драгоманова, буд. 1К, кв. 91.
ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 04 грудня 2008 року за №
1517-08 та перебуває на обліку в ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Згідно зі свідоцтвом від 01 червня
2013 року № 200127208 позивач станом на
момент проведення перевірки мав статус
платника податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
До видів діяльності ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» за КВЕД
відносяться: 45.20 Технічне
обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів, 46.19
Діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту, 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля, 49.41
Вантажний автомобільний транспорт, 52.21
Допоміжне обслуговування наземного
транспорту, 52.29 Інша допоміжна
діяльність у сфері транспорту
ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» (код
01 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року, ТОВ
період з 01 березня 2013 року по 30 квітня
2013 року, ТОВ «Вестфаль» () за період з 01 травня 2013 року по 31
травня 2013 року, за результатами якої
складено акт від 06 грудня 2013 року №
1794/26-51-22-01/36272618.
Під час проведення перевірки
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог:
- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
- пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту
198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 379054,32 грн., у тому числі:
квітень 2013 року на суму 110000,00 грн., за
17 грудня 2013 року на підставі акту
перевірки від 06 грудня 2013 року №
1794/26-51-22-01/36272618 ДПІ у Дарницькому районі
ГУ Міндоходів у м. Києві винесені
повідомлення-рішення:
статті 54 глави 4 розділу ІІ та абзацами
3, 4 пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України за порушення вимог
пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в загальному
розмірі 126 000, 00 грн., в тому числі: за
основним платежем - в розмірі 84 000, 00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - в розмірі 42 000, 00 грн.;
статті 54 глави 4 розділу ІІ та абзацами
3, 4 пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України за порушення вимог
пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту
198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в
загальному розмірі 568 581, 00 грн., в тому
числі: за основним платежем - в розмірі
379 054, 00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - в розмірі 189 527, 00 грн.
Незгода з вказаними рішеннями та
діями відповідача щодо проведення
перевірки обумовило позивача
звернутися з позовом до
адміністративного суду.
Оцінивши за правилами статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва не погоджується з доводами ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП», виходячи з
Згідно зі статтею 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Приписами пункту 1.1 статті 1 ПК
України (в редакції, чинній на момент
винесення спірного наказу) визначено,
що Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 ПК України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
В статті 75 ПК України визначені
Відповідно до пункту 75.1 статті 75
ПК України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 ПК України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи органу державної податкової
служби і проводиться за наявності хоча
б однієї з обставин, визначених цим
Документальною виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка
проводиться за місцезнаходженням
платника податків чи місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
Статтею 78 ПК України встановлено
порядок проведення документальних
позапланових перевірок.
Відповідно до пункту 78.1 статті 78
ПК України документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин, зокрема:
- за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту
(підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК
Згідно із пунктом 78.4 статті 78 ПК
України про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб органів
податкової служби до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу (пункт 78.5
статті 78 ПК України).
У відповідності до пункту 81.1
статті 81 ПК України посадові особи
органу державної податкової служби
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(об'єкта), перевірка якого проводиться
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
Як вбачається з матеріалів
справи, до проведення перевірки
податковим органом на адресу ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» для проведення
зустрічної звірки ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м. Києві з метою
документального підтвердження
господарських відносин ТОВ
01.12.2012 по 28.02.2013 платнику податків було
надіслано запит від 16.08.2013р. №
2753/10/26-51-15-127; з ТОВ «Кепітал ЛТД» (код
38464225) за період з 01.03.2013 по 30.04.2013 та ТОВ
«Вестфаль» (код 38519127) за період з 01.05.2013
по 31.05.2013 платнику податків було
надіслано запит від 10.07.2013 за
№№1125/10/26-51-15-127 та від 16.08.2013р.
№2251/10/26-51-15-127 про надання пояснень та їх
документальних підтверджень.
На вказані вище обов'язкові
письмові запити органу державної
податкової служби позивачем будь-яких
пояснень та їх документального
підтвердження надано не було,
натомість листами від 26.09.2013 за №5-0913,
від 26.09.2013 за №7-0913 відмовлено в наданні
первинних документів.
За вказаних обставин, відповідач
дійшов висновку про ініціювання
документальної позапланової виїзної
перевірки, підставою для проведення
якої став наказ від 29 листопада 2013 року
№ 710-П.
Вказаний наказ та направлення на
перевірку від 29 листопада 2011 року №№
570, 569 було отримано директором ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» Сиротою М.А., про що
свідчить його розписка від 29 листопада
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК
України у разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції) у
допуску посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки складається акт, який
засвідчує факт відмови.
Як вбачається з матеріалів справи
такий акт, інспекторами, які проводили
перевірку, складено не було.
У той же час, позивачем надано копію
журналу реєстрації перевірок, який
містить відповідні записи
Вказані обставини, на думку суду,
свідчать про фактичний допуск
інспекторів відповідача до перевірки.
При цьому, наданий позивачем акт про
відмову в складанні акту про не допуск
та лист № вих. 6-1113 від 29.11.2013 року не
можуть вважатися доказами, які
спростовують даний факт, оскільки
відповідачем були виконанні всі умови
Отже, за вказаних вище обставин,
дії контролюючого органу стосовно
проведення перевірки підприємства
позивача відповідають нормам
податкового законодавства України, у
зв'язку із чим відповідна вимога
позивача задоволена бути не може.
Щодо вимоги про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.12.2013 року
податковою інспекцією у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, суд зазначає
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 ПК України, витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту
14.1 статті 14 ПК України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Пунктом 138.2 статті 138 ПК України
визначено, що витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.
Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.
Відповідно до пункту 138.4 статті 138
ПК України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
не розподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу (пункт 138.6
статті 138 ПК України).
Згідно із пунктом 138.8 статті 138 ПК
України, собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
- прямих матеріальних витрат;
- прямих витрат на оплату праці;
- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;
- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
- інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).
Відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
У разі втрати, знищення або
зіпсуття зазначених документів
платник податку має право письмово
заявити про це контролюючому органу та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до
контролюючого органу.
Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 14 ПК України, податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до пункту 198.3
статті 198 ПК України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185
ПК України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з:
- постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
- постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
- ввезення товарів на митну територію
- вивезення товарів за межі митної
- постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
Пунктом 188.1 статті 188 ПК України
передбачено, що база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198
ПК України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:
- придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;
- придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
- отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
- ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною ( пункт 198.2 статті
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
У разі, якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.
Платники податку, що
застосовували касовий метод до
набрання чинності цим Кодексом або
застосовують касовий метод, мають
право на включення до податкового
кредиту сум податку на підставі
податкових накладних, отриманих
протягом 60 календарних днів з дати
списання коштів з банківського рахунка
Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК
України визначено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з
постачання товарів/послуг платник
податку - продавець товарів/послуг
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну та зареєструвати її в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про
прийняття його податкової накладної
та/або розрахунку коригування до
Єдиного реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
Якщо надіслані податкові
накладні та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних
та/або розрахунків коригування до
податкових накладних у Єдиному реєстрі
податкових накладних здійснюється не
пізніше п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.
Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.
У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Відповідно, наведені вище норми
податкового законодавства у
взаємозв'язку з приписами
законодавства з питань
бухгалтерського обліку та звітності,
визначають окремі випадки, за яких
неможливе формування витрат та
податкового кредиту, зокрема, це:
непов'язаність здійсненої операції
(понесених витрат) з господарською
діяльністю покупця (придбання
товарів/послуг без мети використання у
господарській діяльності), фіктивність
операцій/нездійснення оподатковуваної
операції, видача податкової накладної
особою, яка не є платником податку на
додану вартість та, крім того,
відсутність у платника податків на
момент перевірки первинних
документів/податкових накладних або
підписання цих документів не
уповноваженою особою.
Як вбачається з матеріалів
справи, спірні податкові
повідомлення-рішення були винесені
податковим органом внаслідок
взаємовідносин позивача з ТОВ «Рарт»
38519127) в періоді, що перевірявся.
В підтвердження права на
формування податкового кредиту та
права на формування валових витрат
позивачем надано суду:
- договір від 26 листопада 2012 року № 3-АБ
про надання послуг, укладений між ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» (замовник) та ТОВ
«Рарт» (виконавець), за умовами якого
виконавець зобов'язується
організувати перевезення вантажу, який
належить клієнтам-замовникам послуг
замовника, до пункту призначення та
видати його особі, яка має право на
одержання вантажу (одержувачеві), а
замовник зобов'язується сплатити за
виконання вказаних послуг встановлену
плату; умови перевезення вантажів,
обсяги, строки доставки, пункт
призначення, провізна плата та інші
умови конкретизуються у заявці, яка
підписується замовником та
надсилається виконавцю факсом або
електронною поштою. На виконання
вказаного договору позивачем надано:
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), податкові накладні;
- договір транспортного експедирування
від 04 лютого 2013 року, укладений між ТОВ
«АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП» (клієнт) та ТОВ
«Кепітал ЛТД» (експедитор), за умовами
якого клієнт доручає, а експедитор бере
на себе зобов'язання за плату та за
рахунок клієнта надати
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до
узгоджених сторонами заявок. На
виконання вказаного договору
позивачем надано: акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг), податкові
накладні, рахунки-фактури;
- договір від 22 квітня 2013 року № 4/2204/2013,
укладений між ТОВ «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
(експедитор 1) та ТОВ «Вестфаль»
(експедитор 2), за умовами якого
експедитор 1 доручає, а експедитор 2
приймає на себе зобов'язання за рахунок
експедитора 1 від свого імені надати
транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів по Україні,
країнам СНД та країнам Європи. На
виконання вказаного договору
позивачем надано: акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг), податкові
накладні, рахунки-фактури.
Однак, вказані документи, судом не
приймаються, як належні докази, з
З досліджених вище договорів та
доданих до них документів вбачається,
що вони від імені ТОВ «Рарт», ТОВ
«Кепітал ЛТД», ТОВ «Вестфаль»
підписані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідачем в підтвердження
нікчемності укладеного позивачем з ТОВ
надано письмовий доказ, а саме:
протокол допиту свідка ОСОБА_2
(керівника та головного бухгалтера ТОВ
«Рарт»), відповідно до яких остання
пояснила, що до діяльності вказаного
підприємства ніякого відношення не
має, нікого від свого імені на ведення
господарської діяльності та
реєстрації не уповноважувала,
бухгалтерської звітності не вела,
податкової звітності до податкового
Окрім цього, вироком
Шевченківського районного суду м.
Києва у справі від 24 вересня 2013 року №
вчиненні злочину, передбаченого
частиною п'ятою статті 27, частиною
першою статті 205 Кримінального кодексу
України. Як вбачається зі змісту
вказаного судового рішення ОСОБА_5 за
попередньою змовою з невстановленими
особами зареєстрував ТОВ «Рарт», ТОВ
«Кепітал ЛТД» на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3
без мети здійснення підприємницької
Протягом 2012 - 2013 років на рахунки
підприємств реального сектору
економіки були перераховані грошові
кошти, як оплата за начебто виконані
роботи (послуги), поставку товарів, хоча
підприємницьку діяльність фактично не
Суд зазначає, що відповідно до ч. 4
ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Окрім цього, з акту перевірки
позивача встановлено, що ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві складено акти:

- від 03 травня 2013 року № 1736/22-20/38320736 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Рарт» (код за ) за період з 17
серпня 2012 року по 03 травня 2013 року»,;

- від 21 червня 2013 року № 180/22-20/38464225 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Кепітал ЛТД» (код за ) за
період з 26 жовтня 2012 року по 31 травня 2013
року»;

- від 21 червня 2013 року № 160/22-01/38519127 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість ТОВ «Вестфаль» (код
за ) за період січень, лютий,
березень, квітень, травень 2013 року».

Вказаними актами встановлена
неможливість фактичного здійснення
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій
вказаними суб'єктами господарювання
щодо надання послуг, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів,
відсутність об'єктів, які підпадають
під визначення пунктів 185.1,188.1,187.1
статей 185, 188, 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що наявність у
позивача документів, які відповідно до
Податкового кодексу України є
необхідними для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість (податкові накладні) та
формування валових витрат (акти
здачі-прийняття робіт) видані
вказаними вище контрагентами позивача
не є безумовною підставою для
віднесення їх сум до валових витрат,
оскільки відомості, зазначені в них, не
підтверджені як під час перевірки
податковим органом, так і під час
розгляду вказаної адміністративної
справи та є такими, що не можливо
ідентифікувати для використання в
межах господарської діяльності
позивача.

Отже, з урахуванням наданих
відповідачем доказів та встановлених
фактів, суд вважає, що належним чином
оформлені (підписані невідомими
особами) документи не можуть бути
підставою для декларування
податкового кредиту та валових витрат
при наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданих послуг.

Окрім цього, за відсутності інших
достатніх та належних доказів, які б
підтверджували реальне здійснення
господарських операцій, на підставі
яких задекларовано податковий кредит
за спірними господарськими операціями,
самі по собі податкові накладні не
підтверджують право позивача на їх
формування.

Вказана позиція, зокрема,
підтверджується постановою Верховного
Суду України від 05 березня 2012 року №
21-421а11.

Суд також звертає увагу на той
факт, що позивачем під час проведення
позапланової виїзної перевірки було
відмовлено службовим особам
відповідача в наданні первинних
фінансово - господарських документів
по взаємовідносинах з вказаними вище
контрагентами, що підтверджується
актами від 29.11.2013 року № 98, від 02.12.2013
року № 101 та від 04.12.2013 року № 103.

Згідно п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки надає
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, не надані під час
перевірки (у випадках, передбачених
абзацами другим і четвертим пункту 44.7
цієї статті), такі документи повинні
бути враховані контролюючим органом
під час розгляду ним питання про
прийняття рішення.

Також, виходячи з аналізу
встановлених фактів, суд зазначає
наступне.

Згідно із пунктом 83.1 статті 83 ПК
України для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в порядку та
у спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Частиною першою статті 16 Закону
України «Про інформацію» від 02 жовтня
1992 року за № 2657-XII визначено, що
податкова інформація - це сукупність
відомостей і даних, що створені або
отримані суб'єктами інформаційних
відносин у процесі поточної діяльності
і необхідні для реалізації покладених
на контролюючі органи завдань і
функцій у порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Джерела отримання податкової
інформації, яка може бути використана
контролюючим органом для забезпечення
його діяльності визначені статтею 72 ПК
України.

Зокрема, відповідно до підпункту
72.1.5 пункту 72.1 статті 72 ПК України
контролюючим органом використовується
інформація, що надійшла за
результатами податкового контролю.

Відповідно до пункту 348.1 статті 348
ПК України податкова міліція здійснює
контроль за додержанням податкового
законодавства, виконує
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну та охоронну
функції.

Враховуючи викладене,
використання податковим органом під
час проведення перевірки та складання
за її результатами висновку матеріалів
досудового слідства, що здійснюється
органами податкової міліції, а також
інформації викладеної в актах
(довідках) перевірок (звірок) інших
платників податків є правомірним,
оскільки вони підтверджують або
спростовують дані обліку суб'єкта
господарювання, який перевіряється та
отримані у спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК
України, відповідальність платника
податків у вигляді застосування
штрафних (фінансових) санкцій можлива
лише за умови вчинення ним порушень,
визначених законами з питань
оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
Кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку, зменшення
суми бюджетного відшкодування - тягне
за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Зважаючи на викладене вище, суд
приходить висновку, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від 17
грудня 2013 року № 0, №
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, а тому, скасуванню не
підлягають.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено
правомірність дій та прийнятих ним
рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір», суд вирішив стягнути з позивача 4
384, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЛЬФАБІЗНЕС ГРУП»
судовий збір у розмірі 4 384, 80 грн. на р/р:
4007, отримувач коштів УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код
отримувача (код за ЄРДПОУ) 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
отримувача (МФО) 820019, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко