Справа № 815/3999/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р. Справа № 815/3999/13-а

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.В.

- Романішина
В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до голови Київського
районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія
Анатолійовича про визнання дій та
бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до голови Київського
районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія
Анатолійовича, в якому з урахуванням
змін та уточнень, викладених в заяві
представника позивача від 04 червня 2013
року, просив визнати протиправними дії
та бездіяльність голови Київського
районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія
Анатолійовича з приводу ненадання
судді Київського районного суду м.
Одеси Реві Сергію Вікторовичу щорічної
відпустки у період з 23 вересня 2013 року
по 01 листопада 2013 року; визнати
протиправними дії та бездіяльність
голови Київського районного суду м.
Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича з
приводу ненадання судді Київського
районного суду м. Одеси Реві Сергію
Вікторовичу копії графіку відпусток
суддів Київського районного суду за 2013
рік.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
він неодноразово звертався до голови
Київського районного суду м. Одеси
Чванкіна Сергія Анатолійовича з
заявами про надання щорічної відпустки
у період з 23 вересня 2013 року по 01
листопада 2013 рок, з приводу ненадання
відповіді на заяву про надання
відпустки, надання копії графіку
відпусток суддів Київського районного
суду за 2013 рік. Однак відповіді на свої
заяви він не отримав. Позивач зазначає,
що він є інвалідом другої групи, а тому
має право на щорічну відпустку у
зручний для нього час. Діями та
бездіяльністю відповідача порушуються
його права передбачені ст. 10 ЗУ «Про
відпустки».

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року, у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року та прияти нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Право працівника на відпочинок
наданням йому щорічної оплачуваної
відпустки законодавчо гарантовано
статтею 45 Конституції України.
Тривалість і порядок надання щорічних
відпусток установлено КЗпП України та
Законом України «Про відпустки» від 15
листопада 1996 року № 504/96-ВР.

Згідно зі статтею 2 Закону № 504,
щорічною оплачуваною відпусткою мають
право скористатися громадяни України,
іноземні громадяни та особи без
громадянства, які перебувають у
трудових відносинах із підприємствами,
установами, організаціями будь-якої
форми власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону №
504, тривалість відпусток працівників
визначається не лише Законом № 504, а й
іншими законами й нормативно-правовими
актами України (здебільшого це
нормативно-правові акти, які
регламентують діяльність працівників
окремих професій).

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про відпустки», черговість надання
відпусток визначається графіками, які
затверджує власник або уповноважений
ним орган за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) чи іншим уповноваженим
на представництво трудовим колективом
органом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
відпустки», черговість надання
відпусток визначається графіками, які
затверджує власник або уповноважений
ним орган за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) чи іншим уповноваженим
на представництво трудовим колективом
органом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на той факт, що щорічні та
інші види відпусток надаються
працівникам відповідно до чинного
законодавства, оформлюються виданням
наказу. Наказ (розпорядження) про
надання відпустки має бути оформлений
(як відповідь на заяву працівника) у
розумні строки, та наданий для
ознайомлення під розпис працівникові.
Відповідь на заяву про надання
відпустки оформлюється наказом, однак
жодної правової норми, яка б
закріплювала, що відповідь на заяву про
надання відпустки обов'язково
оформлюється наказом немає.

Згідно із частиною четвертою статті 79
КЗпП України та частиною десятою
статті 10 Закону № 504. під час складання
графіків відпусток до уваги беруться
як інтереси роботодавця, так і особисті
інтереси працівників.

Якщо працівник відмовляється
використати щорічну відпустку у
визначений у графіку відпусток час і
таке рішення працівника не збігається
з інтересами роботодавця, то
роботодавець, беручи до уваги те, що
остаточне рішення про надання чи
ненадання відпустки належить лише до
компетенції роботодавця, має право в
межах, установлених графіком
відпусток, без заяви працівника видати
наказ про надання йому відпустки. Адже
згідно зі статтею 139 КЗпП працівники
зобов'язані вчасно і точно виконувати
розпорядження (накази) роботодавця.

Приписами чинного законодавства
передбачено, що якщо працівник
(узгодивши з роботодавцем) бажає піти у
щорічну відпустку в інший, ніж
обумовлено графіком відпусток, час або
ж бажає взяти лише частину щорічної
основної відпустки -працівник подає
відповідну заяву на ім'я керівника
підприємства.

У заяві зазвичай указується дата
початку щорічної відпустки (про яку
просить працівник) і тривалість
відпустки. Якщо працівник має право ще
й на додаткову щорічну відпустку, то в
заяві він повинен указати також
підставу для надання такої відпустки.

На складеній працівником заяві
керівник підприємства ставить свій
підпис, погоджуючись надати щорічну
відпустку у вказані в ній терміни, або
через певні обставини пропонує
перенести її на інший період. Далі
заяву передають до відділу кадрів
підприємства, де на її підставі
оформляють наказ про надання щорічної
відпустки.

З матеріалів справи вбачається, що
Наказом № 14-в від 04 березня 2013 року
судді Реві С.В. була надана частина
щорічної відпустки тривалістю 24
календарних дні з 03 червня 2013 року по 27
червня 2013 року включно з виплатою
матеріальної допомоги у розмірі
окладу.

07 березня 2013 року суддя Рева С.В.
звернувся до голови Київського
районного суду м. Одеси з іншою заявою,
в якій просив надати йому ще одну
відпустку з 23 вересня 2013 року по 01
листопада 2013 року.

Листом в.о. голови Київського районного
суду м. Одеси від 07 травня 2013 року 6 було
повідомлено, що питання надання йому
відпустки у вересні 2013 року буде
розглянуто після використання ним
відпустки у червні поточного року з
урахуванням строків, передбачених ч.5
ст. 79 КЗпП України, ч.11 ст. 10 Закону
України «Про відпустки», про що буде
повідомлено додатково (а.с.7).

18 травня 2013 року ОСОБА_2 повторно
звернувся з заявою про надання йому
відпустки з 23 вересня 2013 року по 01
листопада 2013 року та надання
ксерокопії графіку відпусток суддів
Київського районного суду м. Одеси
(а.с.8).

Крім того, Наказом № 26-в від 24 травня 2013
року судді Реві С.В. була надана частина
щорічної відпустки тривалістю 40
календарних днів з 23 вересня 2013 року по
01 листопада 2013 року. З зазначеним
наказом ОСОБА_2 був ознайомлений 28
травня 2013 року, про що свідчить його
особистий підпис на наказі.

У відповідь на запит Одеського
апеляційного адміністративного суду в
листі Київського районного суду м.
Одеси (вих. № 188 від 16.01.2014 року) було
зазначено, що графік щорічних
відпусток суддям Київського районного
суду м. Одеси у2013 році, після його
затвердження, постійно зберігався у
відділі кадрів Київського районного
суду м. Одеси, де його можливо
безперешкодно отримати, тому в
Київському районному суді м. Одеси лист
ознайомлення з відповідним графіком
суддів не складався.

Більш того, судді Реві С.В. було
запропоновано отримати витяг з графіку
щорічних відпусток суддям Київського
районного суду м. Одеси у 2013 році у
відділі кадрів Київського районного
суду м. Одеси, копію графіку було
отримано його помічником 03.06.2013 року, що
вбачається з наявної в матеріалах
справи копії розписки (а.с.93).

Також посилання ОСОБА_2, що нібито йому
не було надано відпустку у розумні
строки, в даному випадку ОСОБА_2 вважає
розумним строком три дні, не
заслуговують на увагу, оскільки
законодавство не передбачає чітких
строків видачі наказів про відпустку, а
тому, не зрозуміло якою правовою нормою
керувався ОСОБА_2, стверджуючи, що наказ
про надання відпустки має бути
оформлений протягом трьох днів після
отримання заяви про надання відпустки.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2
акцентує увагу суду на тому, що йому не
пропонували надати пропозиції щодо
складання графіку відпусток, однак, як
зазначається в запереченні
відповідача, ОСОБА_2 проігнорував
обговорення суддями графіку відпусток,
а лише подав заяву про відпустку до
канцелярії, при цьому повністю
проігнорував побажання своїх колег
щодо відпусток.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
сторонам, які беруть участь у справі,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів
після складання повного тексту ухвали.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.03.2014 року

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.