Справа № 2а-1905/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Справа
№ 132897/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Клюби В. В., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Камінь-Каширської районної
державної адміністрації Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 29 березня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату грошової допомоги на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати дії відповідача
Управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області щодо
невиплати їй допомоги неправомірними;
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату їй щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2010 рік.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
29 березня 2011 року заявлений позов
задоволено, визнано дії відповідача
Управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області щодо
невиплати позивачу, як інваліду ІІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
згідно ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними;
зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату позивачу як
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік у
розмірі, передбаченому ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням ст.53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
виплаченої суми.

Не погодившись із винесеним
судовим рішенням, постанову суду
оскаржив відповідач Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що при винесенні рішення судом не
враховані вимоги ст.62 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
постанови КМ України № 562 від 12.07.2005р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», при цьому
останньою визначені конкретні суми
щорічної допомоги на оздоровлення.

Окрім цього, під час розгляду справи
судом не прийняті до уваги норми
бюджетного законодавства; а також
положення ст.ст.1, 2 Закону України «Про
оплату праці».

На підставі ст. 197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та скаргу
в межах наведених у них доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
він визнаний особою яка постраждала
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС і якій відповідно до вимог ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» повинна щорічно
виплачуватися грошова допомога на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
отриманої позивачем одноразової
допомоги на оздоровлення за 2010 рік не
відповідає вимогам зазначеного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач визнаний особою яка
постраждала від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.1),
інвалідом ІІІ групи, та має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частинами 5, 7 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення та розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, що
передбачена Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», необхідно
керуватися ст.48 вище вказаного Закону,
а не постановою Кабінету Міністрів
України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що була
чинною на час виплати даної допомоги у
2011 році. А відтак призначення і виплата
допомоги на оздоровлення повинна була
здійснюватися виходячи з її розміру, що
становить по Закону, зокрема для
інвалідів ІІІ групи - чотири мінімальні
заробітні плати.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог щодо
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості виплати
щорічної допомоги на оздоровлення у
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, заявлені вимоги в частині
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік є підставними та
обґрунтованими, через що заявлений
позов підлягає до задоволення, з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254,
суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області на
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
29 березня 2011 року в адміністративній
справі № 2-а-1905/11 залишити без
задоволення, а вказану постанову суду -
без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І. Рибачук