Справа № 372/3585/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/3876/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 6 вересня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у справі №372/3585/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області,
в якому просив визнати протиправними
дії відповідача щодо порушення
процедури розгляду клопотання
позивача про виділення та передачу у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,15 га в межах селища
Козин Київської області. Зобов'язати
відповідача винести на засідання
чергової сесії та розглянути
клопотання позивача про виділення та
передачу йому у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,15 га в межах селища Козин
Київської області у відповідності до
норм чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями ст.14 Конституції України
та ст.ст.81,116,118,121,122 Земельного кодексу
України. Крім того, на думку позивача,
підстава, на яку посилається
відповідач, відсутня у переліку
підстав для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
передбачених п.2ч.7 ст.118 Земельного
України.

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 6 вересня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17 квітня 2013 року
представник позивача в порядку ч.6 ст. 118
Земельного кодексу України звернувся
до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
з клопотанням про отримання безоплатно
у власність позивача земельної
ділянки. У прохальній частині даного
клопотання, представник позивача
просив визначити позивачу земельну
ділянку без його погодження та
виділити земельну ділянку орієнтовним
розміром до 0,15 в межах смт.Козин
Київської області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Листом Козинської селищної ради від
10.06.2013р. №585 за підписом селищного
голови В.В. Гартіка, позивачу було
повідомлено, що його клопотання не може
бути розглянуте по суті, оскільки воно
не відповідає вимогам ст.116, 118, 121
Земельного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що подане
представником позивача клопотання про
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки розглянуте
відповідачем в спосіб та порядок
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту
2 статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин
вирішується на пленарному засіданні
ради - сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення
ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної
громади, щодо регулювання земельних
відносин є прийняття відповідного
рішення сесією ради.

Розпорядження ж землями
територіальних громад, в тому числі і
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або користування, в силу
приписів ст.12 Земельного кодексу
України та ст.26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
належить до виключної компетенції
сільських, селищних та міських рад, які
вправі прийняти рішення про надання
або відмову у наданні земельної
ділянки.

Відповідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначене бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкту вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідно п.6 Положення про порядок
ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які мають бути
погоджені керівником територіального
органу земельних ресурсів, відносяться
викопіювання з чергового
земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

Судами встановлено, що позивачем разом
із вказаними заявами не були подані
відповідачу належним чином оформлені
графічні матеріали, на яких зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки, також ним не був наданий
погоджений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність, отже відповідач правомірно
відмовив позивачу у розгляді його
клопотання на черговій сесії місцевої
ради.

Враховуючи відсутність протиправних
дій з боку відповідача, безпідставними
є вимоги позивача в частині
відшкодування завданих збитків у
розмірі 700 грн.

З огляду на вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Обухівського районного суду
Київської області від 6 вересня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: