Справа № 825/2326/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
25.06.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2
до Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції,
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Дорошенка Віталія Михайловича
про визнання дій неправомірними та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції,
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Дорошенка Віталія Михайловича,
в якому просив суд визнати дій
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Дорошенка Віталія Михайловича
- неправомірними та скасувати
постанову державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Дорошенка
Віталія Михайловича про стягнення
виконавчого збору від 21.02.2013 ВП №36261693.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.06.2013 року
в задоволені адміністративного позову
- відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким задовольнити
адміністративний позов повністю. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що судом
першої інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі виконавчого листа
Деснянського районного суду міста
Чернігова по справі №2/2506/2307/2012, яким
виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення та
заяви стягувача від 28.01.2013, державним
виконавцем Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Дорошенком Віталієм
Михайловичем 30.01.2013 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та боржнику надано строк
для добровільного виконання рішення
суду до п'ятнадцяти днів з моменту
винесення постанови.

Вказана постанова була отримана
позивачем 05.02.2013, що підтверджується
актом державного виконавця від 05.02.2013,
наявним в матеріалах справи.

21.02.2013 державним виконавцем
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції
Дорошенком Віталієм Михайловичем
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору, якою з позивача як
боржника був стягнутий виконавчий збір
в розмірі 680 грн.

Вказана постанова була направлена на
адресу позивача, що підтверджується
копію супровідного листа від 21.02.2013
№699/7.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду та додам
апеляційної скарги, колегія суддів
виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 2 вказаного
Закону примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України та
здійснюється державними виконавцями,
які визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Зі змісту ст. ст. 17, 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження, зокрема, на підставі
виконавчого листа, виданого судом, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 25 вказаного
Закону державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно статті 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Положеннями статті 28 вказаного Закону
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника
виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

У разі якщо стягнутої з боржника суми
недостатньо для задоволення в повному
обсязі вимог стягувача, виконавчий
збір сплачується пропорційно до
стягнутої суми.

У разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із скасуванням
рішення, що підлягало виконанню на
основі виконавчого документа,
виконавчий збір повертається
боржникові.

У разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Як було встановлено судом, державний
виконавець Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції 30.01.2013 року на підставі
виконавчого листа Деснянського
районного суду м. Чернігова від 11.01.2013
року відкрив виконавче провадження:
№36261693.

Разом з тим, боржниками ОСОБА_2 рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова в добровільному порядку у
строк встановлений для самостійного
виконання рішення суду не виконане.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції, що відповідачі
під час винесення оскаржуваної
постанови, діяли у межах та у спосіб,
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження».

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.06.2013 року -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.06.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.