Справа № 812/243/14
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/243/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді:
Шембелян В.С.

при секретарі: Гаркуші
Ю.О.

за участю сторін:

представник позивача: Бондаренко М.В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
недоїмки в сумі 1720,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення недоїмки в сумі 1720,80 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 21.06.2010
року фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована у Виконавчому комітеті
Алчевської міської ради Луганської
області фізична особа-підприємець. В
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Алчевську зареєстрована як платник
страхових внесків з 22.06.2010 року. В
порушення п.1 ст.19, п.2 та п.6 ст. 20 Закону
№1058, п.п. "б" п.п. 4.2.2 п.4.2ст.4 Закону
України від 21.12.200р. №2181 ФОП ОСОБА_2 не в
повному обсязі сплатила страхові
внески за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року, що підтверджується карткою
особового рахунку платника, наданим
звітом страхувальника за 2010 рік. Станом
на 05.12.2013 року розмір недоїмки
становить 1720,80 грн. Відповідно ч.3 ст. 106
Закону України №1058 УПФУ в м. Алчевську
відповідачу направлена вимога про
сплату боргу №Ф-333у від 05.04.2012 року на
суму 1720,80 грн. За таких обставин просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Ухвалою від 17 січня 2014 року справу
призначено до розгляду у порядку
скороченого провадження.

Ухвалою від 10 лютого 2014 року справу
призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі та просила відмовити у
задоволенні позову повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрована у Виконавчому комітеті
Алчевської міської ради Луганської
області фізична особа-підприємець
(а.с.5). В управлінні Пенсійного фонду
України в м. Алчевську зареєстрована як
платник страхових внесків з 22.06.2010 року
(а.с.6).

Станом на 05.12.2013 заборгованість
відповідача по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період з 01.01.2010 по 31.12.2010 складає 1720,80
грн., що підтверджується звітом за 2010
рік (а.с.8, 58-59), довідкою про розрахунок
заборгованості (а. с. 11) та карткою
особового рахунку (а.с.7).

05.04.2011 УПФУ в м. Алчевську Луганської
області була винесена вимога про
сплату боргу №333у на суму 1720,80 грн. (а. с.
9). Вказана вимога надіслана
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням та отримана особисто,
про що свідчить поштове повідомлення
(а.с.10).

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що відповідач суму боргу,
зазначеної у вимозі, у встановленому
законом порядку протягом 10 днів з дня
отримання такої вимоги, не оскаржив,
борг в повному обсязі не сплатив.

Правовідносини, пов'язані зі сплатою
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування регулюються Конституцією
України, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі -
Закон № 1058), який визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

08.07.2010 прийнято Закон України № 2464 від
08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон №
2464), який набрав чинності з 01.01.2011 року,
регулює правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону № 2464, стягнення заборгованості
із сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, борг
по сплаті недоїмки по страховим
внескам у відповідача виник до 01.01.2011,
тому, в даному випадку потрібно
застосовувати норми Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058-IV (із змінами) (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з п. 5 ст. 14 Закону №1058-ІV,
страхувальниками є роботодавці -
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV (що
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин у 2010 році), застрахована
особа - фізична особа, яка відповідно до
цього Закону підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачуються
чи сплачувалися у встановленому
законом порядку страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону №1058-ІV,
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають:
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: обов'язковості страхування
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством, а також осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 15 Закону №1058
передбачено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Законом України від 08.07.10 № 2461 "Про
внесення змін до законів України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік" та
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено
обов'язкову сплату підприємцями -
фізичними особами на спрощеній системі
оподаткування страхових внесків до
Пенсійного фонду.

Для платників фіксованого податку
пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві
положення Закону України "Про внесення
змін до Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" від 13 лютого 1998 №129/98-ВР
встановлено порядок перерахування з
фіксованого податку відрахувань до
ПФУ, а саме: до внесення відповідних
змін до порядку здійснення відрахувань
на державне пенсійне страхування
громадянами-підприємцями, що сплачують
фіксований податок, 10 відсотків сум
цього податку, що надійшли до
відповідного місцевого бюджету,
перераховуються до Пенсійного фонду
України, а 90 відсотків сум фіксованого
податку, що надійшли до місцевого
бюджету, спрямовуються на потреби
територіальної громади за визначеними
нею напрямами.

До введення в дію Закону України від
08.07.2010 р. № 2461 "Про внесення змін до
Законів України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" доплата до мінімального
страхового внеску здійснювалася за
бажанням фізичної особи-платника
спрощеної системи оподаткування.

Починаючи з липня 2010 року Законом
України "Про внесення змін до Законів
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
08.07.2010 р. № 2461 встановлено обов'язкову
сплату підприємцями-фізичними особами
на спрощеній системі оподаткування
страхових внесків до Пенсійного фонду
в порядку, визначеному Законом України
№ 1058, тобто мінімального страхового
внеску, а саме: за липень-вересень 2010
року - по 294,82 грн. щомісяця; за
жовтень-листопад 2010 року - по 301,12 грн.
щомісяця; за грудень 2010 року - 306,10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач працював за спрощеною
системою та сплачував єдиний податок.
Відповідно до звіту за 2010 рік
заборгованість відповідача складає
1720,80 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20
Закону № 1058-ІV, страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати у встановлені строки та в
повному обсязі страхові внески до
Пенсійного фонду України.

Пунктом 6 частини 2 стаття 17, ч. 6 ст. 20
Закону №1058-ІV, страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV,
страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV,
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Зазначений борг до теперішнього часу
відповідачем до управління Пенсійного
фонду України в м. Алчевську Луганської
області не перерахований, вимога про
сплату боргу № 333у від 05.04.2011 у
встановленому законом порядку не
оскаржена.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Виходячи з аналізу наведеного, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що заявлену до
стягнення суму у встановлені строки
відповідач не сплатив, наявність у
нього вказаної заборгованості
підтверджується матеріалами справи,
доказів її погашення станом на день
розгляду справи не надано, суд дійшов
висновку про задоволення
адміністративного позову повністю.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
105, 128, 158-163, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
недоїмки в сумі 1720,80 грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, місце проживання:
АДРЕСА_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевськ
Луганської області (94204, Луганська
область, м. Алчевськ, вул.
Ленінградська, 43, р/р 7 у ЛОУ
Ощадбанку України, МФО 304665, ) заборгованість по страховим
внескам на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року в
розмірі 1720,80 грн. (одна тисяча сімсот
двадцять гривень 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 17 березня 2014 року.

Суддя
В.С. Шембелян