Справа № 815/1548/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1548/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Карга-Сервіс»
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Карга-Сервіс»
до Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, начальника Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області Чуби
Валерія Володимировича про визнання
протиправними дій щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ)
«Транс-Карга-Сервіс» звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
(далі ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси Одеської області ДПС),
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
(далі ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси ГУ) Міндоходів в Одеській
області, начальника ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області ДПС Чуби В.В. про визнання
протиправними дій щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 05 березня 2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що оскаржуване податкове
повідомленням-рішенням № від 05
березня 2013 року є необґрунтованим,
прийнятим з порушенням вимог
законодавства України, оскільки
висновки акту перевірки щодо порушень
позивачем п.198.3 ст. 198 ПК України не
відповідають даним акту перевірки, які
свідчать про відсутність заниження або
завищення позивачем сум податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях.

Відповідач позов не визнав,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Транс-Карга-Сервіс» ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального права, а
також що у зв'язку з тим, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ТОВ
«Транс-Карга-Сервіс», перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ТОВ «Транс-Карга-Сервіс» в якості
юридичної особи зареєстроване 26
березня 1997 року виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради Одеської
області та перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси Одеської області ДПС.

На підставі наказу начальника ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області ДПС від 11 вересня 2012 року №1378,
виданого ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси Одеської області ДПС, постанови
про призначення документальної
позапланової перевірки старшого
слідчого з особливо важливих справ СУ
ДПС в Одеській області Балахтіна І.М.,
головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
перевірок платників податків
управління податкового контролю
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка TOB
«Транс-Карга-Сервіс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП «Одеська Технопромислова Група» за
вересень, жовтень 2010 року, з ПП «ВСТК»
за квітень, червень, серпень 2011 року, TOB
«Флорена-плюс» за серпень 2011 року.

Наказ начальника ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області ДПС
від 11 вересня 2012 року №1378 та
повідомлення від 11 вересня 2012 року
№166/22-20 про проведення вказаної
позапланової документальної невиїзної
перевірки TOB «ТРАНС-КАРГА-СЕРВИС»
отримано директором TOB
«Транс-Карга-Сервіс» Петушковим С.Г. 12
вересня 2012 року.

З акту перевірки вбачається, що в
момент вчинення правочинів, здійснених
TOB «Транс-Карга-Сервіс» з
ПП «Одеська Технопромислова Група», ПП
«ВСТК», TOB «Флорена-плюс», позивачем
було порушено вимоги ч.5 ст. 203, ч.1,2 ст. 215,
ст. 216 ЦК України, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними, та ці правочини мають
ознаки нікчемності. Позивачем порушені
п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п.198.3 ст. 198
Розділу V «Податок на додану вартість»
Податкового Кодексу України, що
призвело до завищення задекларованих
TOB «ТРАНС-КАРГА-СЕРВИС» показників у
рядку 17 Декларацій «Усього податкового
кредиту» на загальну суму 58 454 грн., у
тому числі: за вересень 2010 року - 6 254
грн., жовтень 2010 року - 17 033 грн., квітень
2011року - 16 950 грн., червень 2011 року - 11 917
грн., серпень 2011 року - 6 300 грн.

На підставі вказаного акту перевірки,
за результатами оскарження первинного
податкового повідомлення-рішення в
адміністративному порядку ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області ДПС було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 05
травня 2013 року про збільшення позивачу
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 58 454 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у розмірі 8 973 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення та дії
начальника ДПІ у Малиновському районі
м. Одеси Одеської області ДПС при
прийнятті даного рішення є
правомірними.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України,
Законом України «Про податок на додану
вартість».

В апеляційній скарзі ТОВ
«Транс-Карга-Сервіс» вказується, що
рішення суду першої є неправильним,
підлягає скасуванню з задоволенням
позовних вимог, оскільки начальник ДПІ
у Малиновському районі м. Одеси
Одеської області ДПС, приймаючи
оскаржене податкове
повідомлення-рішення діяв із
порушенням ст. 19 Конституції України,
п.21.1.1 та п.86.9 ПК України, тобто,
неправомірно, а податкове
повідомлення-рішення № від 05
березня 2013 року є протиправним,
оскільки позивачем не порушено
зазначені податковим органом в акті
перевірки норми права.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4. ст. 7 вказаного
Закону, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп.7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.198.1. ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п.198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи та
акту перевірки ТОВ
«Транс-Карга-Сервіс» у перевіряємому
періоді здійснював операції з
перевезення вантажів з контрагентами з
ПП «Одеська Технопромислова Група», ПП
«ВСТК» та TOB «Флорена-плюс», відповідно
до умов укладених договорів між ними,
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе обов'язки по здійсненню
експортно-імпортних, транзитних та
внутрішніх перевезень вантажів по
дорученню замовника в контейнерах та
без них, а також порожніх контейнерів
по території України по узгоджених
ставках. Перевезення здійснюється на
належних виконавцю або орендованих ним
автомобілях, причепах або
напівпричепах, які забезпечують
безпечне перевезення вантажів в
контейнерах та подорожніх контейнерах.
Не пізніше чим через двадцять чотири
години після закінчення перевезення,
виконавець надає замовнику
товаросупровідні документи у
відповідності з вимогами договору.

За рахунок здійснення вказаних
операцій позивачем сформовано
податковий кредит та віднесло вказані
витрати до складу валових.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право
платника на податкову вигоду (зокрема,
у вигляді права на зменшення об'єкта
оподаткування ПДВ на суму податкового
кредиту), є реальність господарської
операції.

За відсутністю факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, документи,
підтверджуючі використання вказаних
товарів у власній господарської
діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» містяться вимоги
до первинних документів, зокрема вони
повинні бути складені під час
здійснення господарських, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення та мати таки обов`язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.п.2.1.,2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24 травня 1995 року, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення. При
реалізації товарів за готівку
допускається складання первинного
документа не рідше одного разу на день
на підставі даних касових апаратів,
чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Відповідно до п.11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року №363, основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його
специфічних властивостей до основних
документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів. Товарно-транспортна накладна
- це є єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи. Дорожній лист -
документ установленого законодавством
зразка для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається.

Згідно п.11.7 зазначених Правил, перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Пунктом 2 Типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та Міністерства Статистики
України від 29 грудня 1995 року №488/346
встановлено, що товарно-транспортні
накладні у формі первинного обліку
повинні застосовувати всі суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна і дорожні листи відноситься
до первинної транспортної
документації, ведення форм якої для
всіх суб'єктів господарської
діяльності незалежно від форм
власності є обов'язковим.

Слід зазначити, що в матеріалах справи
відсутня первинна документація, що
підтверджує реальність здійснення
господарських операцій (перевезення
вантажів) позивачем та його
контрагентами, а саме:
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
податкового оскаржуваного
повідомлення-рішення № від 05
березня 2013 року, яким
«Транс-Карга-Сервіс» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 58 454 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у розмірі 8973 грн.

Що стосується позовних вимог у частині
визнання протиправними дій начальника
ДПІ у Малиновському районі м. Одеси
Одеської області ДПС Чуби В.В. щодо
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, то колегія
суддів вважає їх необґрунтованими,
виходячи з наступного.

Відповідно до 58.2. ст. 58 Податкового
кодексу України, податкове
повідомлення-рішення надсилається
(вручається) за кожним окремим
податком, збором та/або разом із
штрафними санкціями, передбаченими цим
Кодексом, а також за кожною штрафною
(фінансовою) санкцією за порушення норм
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на такий
контролюючий орган, та/або пенею за
порушення строків розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення)
контролюючим органом суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платнику податків
надсилаються (вручаються) окремі
податкові повідомлення-рішення.

Контролюючий орган веде реєстр виданих
податкових повідомлень-рішень щодо
окремих платників податків.

Згідно п.3.4. Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень рішень
платниками податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 року №1236, якщо за
результатами адміністративного або
судового оскарження грошове
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість зменшується, то до
платника податків направляється
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, якому присвоюється номер
та яке вноситься до відповідного
реєстру податкових повідомлень-рішень
у порядку, передбаченому п.3.3 цього
розділу. Податкове
повідомлення-рішення складається
згідно з цим пунктом органом державної
податкової служби, який склав
податкове повідомлення-рішення,
протягом 3 робочих днів з дня, що настає
за днем отримання таким органом
рішення за результатами
адміністративного або судового
оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, при
винесенні оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, начальник ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області ДПС Чуба В.В. діяв у
відповідності до зазначених правових
норм, тобто діяв правомірно.

Посилання апелянта на порушення
начальником ДПІ у Малиновському районі
м. Одеси Одеської області ДПС Чуби В.В.,
при винесенні оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
приписів ст. 86 ПК України, є
недоречними, оскільки вказані
правовідносини цього відповідача
регулюється ст. 58 ПК України.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Карга-Сервіс» залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв