Справа № 368/1492/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 22 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Черняхівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, третя особа - ОСОБА_3,
про визнання протиправним і скасування
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернулася до Кагарлицького
районного суду Київської області з
адміністративним позовом до
Черняхівської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області (далі - Відповідач,
Черняхівська сільрада), третя особа -
ОСОБА_3 (далі - Третя особа, ОСОБА_3), про
визнання протиправним та скасування
рішення Відповідача №04 від 02.07.2013 року
про надання ОСОБА_3 дозволу на
переобладнання житлового будинку
АДРЕСА_1 (далі - Рішення №04).

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 22 серпня 2013
року у задоволені позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що до подання
ОСОБА_2 позову до суду Рішення №04 було
відмінене Відповідачем, а тому спір був
вирішений до подачі позовної заяви.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити повністю. При цьому
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими,
а також на невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

У судовому засіданні представник
Позивача апеляційну скаргу підтримав,
просив постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні просив
суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Третя особа, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явилась.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення Відповідача №05/07 від 31.07.2013
року про відміну Рішення №04 (далі -
Рішення №05/07) було прийнято
Черняхівською сільрадою на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством, а
тому спір був вирішений до подачі
позовної заяви до суду першої
інстанції.

З такими висновками суду не можна не
погодитися, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Третя особа звернулася до Відповідача
із заявою про надання дозволу на
переобладнання житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з одноквартирного на
двоквартирний.

Розглянувши заяву Третьої особи,
Черняхівська сільрада прийняла
Рішення №04, яким було надано
відповідний дозвіл ОСОБА_3 та
відповідно до схеми розподілу
присвоєно квартирі номер 1.

Як було встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, будинок за
вищевказаною адресою належить
Позивачу та Третій особі на праві
спільної часткової власності, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями договору дарування
земельної ділянки та будинку (а.с. 10, 11),
а також копією витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с. 12).

Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Приписами ст. 358 ЦК України закріплено,
що право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідног ст. 152 Житлового кодексу
Української РСР переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Положеннями п. 1.4.5. Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства №76
від 17.05.2005 року закріпелно, що для
одержання дозволу на переобладнання
або перепланування жилих будинків,
жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень їх власник або уповноважена
ним особа, наймач (орендар) приміщення
за згодою його власника подають до
органу місцевого самоврядування заяву
про надання дозволу на переобладнання
або перепланування та, у разі
необхідності, можуть подаватися такі
документи: копія свідоцтва на право
власності або договору найму (оренди)
приміщення; копія поповерхових планів,
завірених в установленому порядку;
проект переобладнання або
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень,
погоджений в установленому порядку;
згода власників, співвласників
(наймачів) або уповноважених ними осіб
на переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

Отже, для отримання дозволу на
переобладнання будинку за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 повинна була подати
Відповідачу, зокрема, документ, яким
підтверджується згода іншого
співвласника, ОСОБА_2, на
переобладнання будинку з
одноквартирного в двоквартирний.

Разом з тим, 31.07.2013 року виконавчим
комітетом Черняхівської сільради було
прийнято Рішення №05/07 про відміну
Рішення №04, як такого, яке є незаконним,
оскільки Третьою особою не надано
схеми-розподілу житлового будинку.

Проте, Позивач вважає Рішення №05/07
протиправним, оскільки Відповідач не
мав права його скасовувати, так як
останнє вичерпало свою дію фактом його
виконання.

З такими доводами колегія суддів не
може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування" рада в
межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

При цьому, зі змісту рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року № 7-рп/2009 однозначно вбачається, що
органи місцевого самоврядування мають
право приймати рішення, вносити до них
зміни та скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України, керуючись у своїй діяльності
ними та актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Водночас, Позивач посилається на
позицію висловлену у мотивувальній
частині даного рішення КС України, яка
полягає в тому, що ненормативні правові
акти органу місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Оцінюючи вищезазначені твердження
Апелянта, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що Рішення №04 є
актом індивідуальної дії, оскільки не
містить у собі загальнообов'язкових
правил поведінки, а стосується лише
Третьої особи, у зв'язку з чим вичерпує
свою дію фактом його виконання.

Однак, враховуючи, що вказаним рішенням
було надано ОСОБА_3 дозвіл на вчинення
ряду юридичних дій, результатом яких
повинна бути спочатку оформлена
проектно-технічна документація у
відділі містобудування, колегія суддів
не погоджується з доводами Апелянта
про те, що вказаний акт органу
місцевого самоврядування вичерпав
свою дію, оскільки Позивачем не подано
доказів якими підтверджується факт
вчинення Третьою особою будь-яких
юридичних дій з метою виконання
Рішення №04.

Отже, з огляду на вищезазначене,
Рішення №04 може бути скасоване органом
місцевого самоврядування, який його
прийняв.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами Апелянта про
те, що Позивач дізнався про прийняття
Відповідачем Рішення №05/07 після
подання відповідного
адміністративного позову до
Кагарлицького районного суду
Київської області, оскільки ОСОБА_2
звернулася до суду 30.07.2013 року, а
Рішення №05/07 було прийнято 31.07.2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 200 КАС України не може
бути скасовано правильне по суті
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, враховуючи те, що оскаржуване
рішення було відмінено Рішенням №05/07,
то спір є вичерпаним, а суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні позову.

Крім того, оцінюючи доводи Апелянта
щодо покладення судових витрат на
Відповідача, судова колегія вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки, оскаржуваною постановою,
залишеною судом апеляційної інстанції
без змін, рішення ухвалено не на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, то судові витрати,
здійснені Позивачем поверненню не
підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 22 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Черняхівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, третя особа - ОСОБА_3,
про визнання протиправним і скасування
рішення, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.