Справа № 2а-3567/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа №
76050/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 березня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Коритнянської
сільської ради Ужгородського району
Закарпатської області та управління
Держкомзему в Ужгородському районі
Закарпатської області про визнання
протиправними дій та відшкодування
шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський
міськрайонний суд з позовом до
Коритнянської сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області та управління Держкомзему в
Ужгородському районі Закарпатської
області про визнання протиправними дій
сільського голови щодо направлення
листа управлінню Держкомзему про
вжиття заходів до ОСОБА_1 у зв'язку з
використанням ним земельної ділянки
без правовстановлюючих документів та
визнання протиправними дій головного
спеціаліста управління Держкомзему
щодо складення приписів і про
відшкодування шкоди, завданої їх
неправомірними діями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником майна - столярного
цеху та цеху сінної муки на АДРЕСА_1, яке
він отримав у спадщину після смерті
матері. Неодноразово звертався до
Коритнянської сільської ради про
виділення йому земельної ділянки, яка
знаходиться під належними йому
приміщеннями, у власність для ведення
особистого селянського господарства,
але рішенням сільської ради йому
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду. Не погоджуючись із
таким рішенням, позивач неодноразово
звертався до сільської ради про
надання йому земельної ділянки у
власність. У зв'язку з цими зверненнями
голова сільської ради звернулась з
листом до управління Держкомзему, в
якому просила вжити заходів щодо
використання земельних ділянок ОСОБА_1
без правовстановлюючих документів і на
підставі цього звернення головним
спеціалістом управління Держкомзему
після перевірки фактів винесений
припис та постанова про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за використання
земельної ділянки без
правовстановлюючих документів.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22.12.2012 року в позові
відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу на
постанову суду. Просить її скасувати,
як таку, що винесена без достатнього
з'ясування обставин справи та з
порушенням норм матеріального права і
постановити нову про задоволення його
позову.

Під час апеляційного розгляду позивач
підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, зареєстрованого в
реєстрі за №3-585, позивач ОСОБА_1 є
спадкоємцем майна ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме нежитлових
будівель - столярного цеху та цеху
сінної муки, що знаходиться на АДРЕСА_1.
Рішенням Коритнянської сільської ради
Ужгородського району від 12.11.2009 року
позивачу надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду строком на 49
років площею 0,60 га, на якій знаходиться
налене йому нерухоме майно.

На час розгляду справи в суді першої
інстанції правовстановлюючі документи
на земельну ділянку, на якій
знаходиться належне ОСОБА_1 нерухоме
майно, відсутні, що визнається
позивачем. Позивач неодноразово
звертався до Коритнянської сільської
ради про надання йому земельної
ділянки у власність, але його заяви не
були задоволені.

29.03.2011 року голова Коритнянської
сільської ради звернулася з листом до
начальника управління Держкомзему в
Ужгородському районі і просила вжити
заходів щодо використання земельних
ділянок ОСОБА_1 без правовстановлюючих
документів.

Управлінням Держкомзему в
Ужгородському районі був складений акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 14.04.2011 року, яким
встановлено, що земельна ділянка під
належним йому майном не
посвідчена правовстановлюючим
документом, що є порушенням ст. 125,126 ЗК
України. На підставі вказаного акту
було винесено припис № 000010 від 14.04.2011
року, яким зобов'язано позивача
посвідчити належне йому право
землекористування і 24.05.2011 року було
складено повторний акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, яким встановлено, що
позивачем умови припису № 000010 від
14.04.2011 року не виконані, а тому
складений протокол про
адміністративне правопорушення та
постанову про накладення на позивача
адміністративного стягнення за
невиконання умов вказаного припису.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що сільським головою та державним
інспектором вчинені дії, які
відповідають їх повноваженням, припис
з вимогою усунути порушення земельного
законодавства оформлення
правовстановлюючих документів
винесений правомірно, а посилання
позивача на порушення процедури
проведення перевірки є безпідставними,
оскільки дані порушення не
спростовують факту відсутності
правовстановлюючої документації на
земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовий статус посадових осіб
місцевого самоврядування визначається
Конституцією України та Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Повноваження органів місцевого
самоврядування в галузі земельних
відносин визначено Земельним кодексом
України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; організація
землеустрою; координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; обмеження,
тимчасова заборона (зупинення)
використання земель громадянами і
юридичними особами у разі порушення
ними вимог земельного законодавства;
підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;
встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок;
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Статтями 5, 9 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснює спеціально уповноважений
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів. Державний контроль
за використанням та охороною земель,
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель і
моніторинг ґрунтів здійснюються
зокрема шляхом проведення перевірок.

Згідно ст.10 цього Закону України
повноваження безперешкодно
обстежувати в установленому
законодавством порядку земельні
ділянки, що перебувають у власності та
користуванні юридичних і фізичних
осіб, перевіряти документи щодо
використання та охорони земель
віднесені до компетенції державних
інспекторів у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель і дотриманням вимог
законодавства України (надалі
-державні інспектори).

Державні інспектори відповідно до
зазначеної статті Закону мають право
складати акти перевірок у сфері
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель; давати обов'язкові для
виконання вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень.

Відповідно до п.1.1 Порядку планування
та проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель, що
затверджений наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 12 грудня 2003 р. N312 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 грудня
2003 р. за N1223/8544, надалі -Порядок) цей
порядок встановлює процедуру
проведення перевірок, оформлення
матеріалів за їх результатами.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку
позапланові перевірки проводяться у
разі отримання доручення від
Президента України, Верховної Ради
України, Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, місцевих органів
виконавчої влади і органів місцевого
самоврядування та Держземінспекції;
отримання заяв, скарг чи звернень
громадян, що подані в установленому
законодавством порядку, у яких
наведена інформація про порушення
земельного законодавства чи
можливості виникнення аварійних
ситуацій, що можуть негативно вплинути
на стан земельних ресурсів; виконання
заходів з ліквідації наслідків аварій,
інших надзвичайних ситуацій, що
призвели до забруднення чи знищення
родючого шару ґрунту; при виявленні
недостовірних даних, поданих
юридичними чи фізичними особами на
запит Держземінспекції або її
територіальних органів; за наявності
інформації щодо самовільного зайняття
земельної ділянки та використання її
без правовстановлюючих документів; при
поданні юридичними чи фізичними
особами письмової заяви до
Держземінспекції або її
територіальних органів про бажання
проведення позапланової перевірки; у
разі публікації в засобах масової
інформації матеріалів, що свідчать про
порушення земельного законодавства; за
ініціативи Держземінспекції та її
територіальних органів, якщо ними
виявлені факти, що свідчать про
порушення земельного законодавства.

Пунктом 5.1 Порядку передбачено, що при
проведенні всіх видів перевірок
державний інспектор складає акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства. З метою усунення
наслідків виявленого порушення
державний інспектор відповідно до п. 6.2
Порядку видає особі, яка скоїла
правопорушення, припис про їх усунення
. У разі невиконання особою, яка
допустила порушення земельного
законодавства, припису протягом
указаного в ньому строку, державний
інспектор складає протокол про
адміністративне правопорушення (за
невиконання припису) за статтею 188-5
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Таким чином, виходячи із вищенаведених
норм, дії сільського голови та
головного спеціаліста управління
Держкомзему повністю відповідають
заначеним повноваженням, вчинені в
межах їх компетенції і жодним чином не
порушують прав позивача ОСОБА_1

Отже, висновок суду першої інстанції
про безпідставність позовних вимог є
правильним, оскільки ґрунтується на
повно і всебічно встановлених
обставинах справи, а тому підстав для
скасування постанови колегія суддів не
вбачає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на неправильний вибір позивачем
способу захисту свого права, оскільки
при існуванні постанови про
притягнення особи до адміністративної
відповідальності слід оскаржувати
таку постанову, доводячи
протиправність дій при її винесенні, а
не дії щодо винесення приписів, які
стали підставою для постанови.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України суд,

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 березня 2012 року у справі
№ 2а-3567/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Ухвала в повному обсязі складена 03.03.2014
року