Справа № 804/1128/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 р. Справа №804/1128/14 12 год. 45
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача
відповідача Бороденко А.В. Шевченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійна транспортна компанія»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Мінідоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійна транспортна компанія»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про:

- визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області по
направленню Товариству з обмеженою
відповідальністю «Металургійна
транспортна компанія» податкового
повідомлення-рішення від 19 грудня 2013
року №;

- скасування податкового
повідомлення-рішення від 19 грудня 2013
року №.

В обґрунтування позову зазначено
наступне:

- висновок про відсутність факту
реального вчинення господарських
операцій між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Дніпроінмед» та позивачем є хибним,
суперечить фактичним обставинам і
діючому законодавству;

- відсутні порушення вимог
Господарського і Цивільного кодексів
України при укладанні правочину.
Позивач та ПРАТ «СК «Дніпроінмед»,
згідно з вимогами чинного
законодавства України є суб'єктами
господарювання, пройшли державну
реєстрацію як юридичні особи, які мають
цивільну правоздатність і
дієздатність, отже, можуть вступати між
собою у договірні правовідносини;

- при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству. При цьому,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів;

- в призначенні платежів в 4-х платіжних
дорученнях було допущено описка
стосовно номеру договору, з цього
приводу було за вих. №8798М від 05.12.2012
року в адресу ПРАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» направлено листа з
проханням призначення цих платежів
рахувати як «оплату согласно договору
№ДГ-15 от 27.06.2012 года за страхование
имущества, без НДС».

- інші угоди, окрім договору №ДГ-15 від
27.06.2012 року, між позивачем та ПРАТ «СК
«Дніпроінмед» не укладались;

- за вказаний період часу страхового
випадку, передбаченого статтею 2
Договору № ДГ-15, який би міг бути
приводом до виплати страхового
відшкодування, не трапилось. Проведені
за цими договором господарські
операції було в повному обсязі
відображено в бухгалтерському обліку
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши наступне:

- фінансово-господарська діяльність
ПРАТ «СК «Дніпроінмед» здійснювалась
поза межами правового поля, тобто
фінансово-підприємницькі
взаємовідносини з його контрагентами є
такими, що вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
здійсненими ними правочинами, факт
реального вчинення господарських
операцій відсутній;

- правочин, який спрямований винятково
на зменшення бази оподаткування, та не
маючий під собою розумної,
економічно-обґрунтованої, необхідної і
достатньої ділової (господарської)
мети, може бути визнаний недійсним. При
цьому, для запобігання ухиленню від
сплати податків, одержана податкова
вигода не визнається діловою метою
правочину;

- наявність документів на придбання
послуг у ПРАТ «СК «Дніпроінмед» не
спричинила реального настання
правових наслідків, отже, ТОВ «МТК»
отримано від ПРАТ «СК «Дніпроінмед»
паперові носії за формою первинних
документів та наведені в них відомості
не відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки вони складені на
підставі недійсності господарських
операцій та, відповідно, не можуть бути
підставою для відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
витрат.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали обрані правові
позиції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі наказу, виданого ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 15.11.2013 року №721, згідно з пунктом 75.1
статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, пунктом 79.1 статті 79
Податкового кодексу України проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійна
транспортна компанія», код за , з питань документального
підтвердження господарських відносин
з ПРАТ «СК «Дніпроінмед» (код за ), правильності та правомірності їх
відображення в податковому обліку за
період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року, за
результатами якої 29 листопада 2013 року
складено акт №2355/22-01/33115436.

Під час перевірки були використані:
інформація комп'ютерних
автоматизованих інформаційних систем
податкового органу: АС Податковий блок,
АРМ «Бест-Звіт», АРМ «Аудит», АІС «ОР»,
АІС «РПП» та «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»,
матеріали перевірки приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» (акт від 09.08.2013
року №489/222/21870998 ДПІ у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія»
«Дніпроінмед» (код за ) з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року») та
документи, які були надані до перевірки
ТОВ «МТК», зокрема, копія договору від
27.06.2012 року №ДГ-15 добровільного
страхування майна; копія додатку 1 до
договору від 27.06.2012 року №ДГ-15;
журнал-ордер і відомість по рахунку 6852
«Розрахунки з іншими кредиторами» за
2012 рік, 1 квартал 2013 року; копії
банківських виписок з 27.06.2012 року по
27.03.2013 року; лист від 21.11.2013 №11040 -
пояснення посадових осіб підприємства
щодо віднесення послуг зі страхування
до складу витрат перевіряємого
періоду.

Перевіркою встановлено, що в червні 2012
року - березні 2013 року ТОВ «МТК»
(страхувальник) мало взаємовідносини з
ПРАТ «СК «Дніпроінмед» (страховик, код
за ) відповідно до договору
№ДГ-15 добровільного страхування майна,
укладеного 27.06.2012 року, згідно умов
якого страхувальник сплачує
страховику страхові платежі, а
страховик у разі настання страхового
випадку здійснює страхову виплату в
межах страхової суми і на умовах,
передбачених договором.

Предметом договору страхування
визначені майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
закону, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(застраховане майно), яке перелічене у
Додатку 1 до договору.

Страховим випадком за договором від
27.06.2012 року №ДГ-15 є:

- пошкодження або зниження
застрахованого майна, передбаченого у
додатку 1 до договору, що настало
внаслідок: пожежі, вибуху, удару
блискавки; стихійних явищ: урагану,
бурі, зливи, граду, землетрусу, сходу
снігових лавин, селі, повню;

- пошкодження або зниження
застрахованого майна, передбаченого у
додатку 1 до договору, що настало
внаслідок: пошкодження водою з
водопровідних, каналізаційних,
опалювальних систем і систем
пожежегасіння; падіння на застраховане
майно пілотованих (не пілотованих)
літальних об'єктів або їх уламків.

Згідно із підпунктами 3.1-3.5 пункту 3
договору страхова сума за таким
договором складає 190149549,37 грн.,
страховий тариф по пункту 2.1.1 договору
складає 0,495% страхової суми,
передбаченої п.3.1 договору, страховий
платіж по пункту 2.1.1 договору складає
941240,27 грн. Страховий тариф по пункту 2.1.2
договору складає 0,3732% страхової суми,
передбаченої п.3.1 договору. Страховий
платіж по пункту 2.1.2 договору складає
709638,12 грн. Загальний страховий платіж
складає 1650878,39 грн.

Згідно Додатку 1 до договору від 27.06.2012
року №ДГ-15 підприємство страхувало
власне майно: полувагони,
вагони-самосвали (думпкари) в кількості
446 одиниць.

Підпунктом 3.8 договору від 27.06.2012 року
№ДГ-15 встановлено, що страховий платіж
перераховується страхувальником на
поточний рахунок страховика частинами
згідно графіку в період з 30.06.2012 року по
20.05.2013 року рівними платежами по 137573,20
грн.

Страховий платіж перерахований згідно
платіжних доручень №592 від 27.03.2013 року,
№336 від 27.02.2013 року, №110 від 29.01.2013 року,
№14834 від 25.12.2012 року, №14625 від 29.11.2012
року в розмірі кожного платежу 169273,84
грн., №14309 від 22.11.2012 року, №14111 від 27.09.2012
року, №13881 від 30.09.2012 року, №13655 від
30.07.2012 року, №13438 від 27.06.2012 року в
розмірі кожного платежу 137573,20 грн.

При цьому, платіжні доручення №14309,
№14111, №13881, №13655 в графі призначення
платежу містять посилання на сплату
коштів за страхування майна за
договором №ИМ-27/06/12-МТК від 27.06.2012 року,
замість договору №ДГ-15, від тієї ж дати.

Згідно пояснень позивача, посилання в
платіжних дорученнях на договір
№ИМ-27/06/12-МТК від 27.06.2012 року є
помилковим, у зв'язку із допущеною
помилкою в номері договору, правильним
належи вважати призначення платежу за
договором №ДГ-15 від 27.06.2012 року, про що
отримувачу платежів 05.12.2012 року
направлено лист № 8798М.

Позивач заявив, а відповідач не
заперечив, що за вказаний період часу
страхового випадку, передбаченого
пунктом 2 Договору №ДГ-15, який би міг
бути приводом до виплати страхового
відшкодування, не трапилось. Проведені
за цими договором господарські
операції платником податків
відображено в бухгалтерському обліку.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на
тому, що 09.08.2013 року ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська було
складено акт №489/222/21870998 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія» «Дніпроінмед» код
за ЄДРПОУ- 21870998 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.03.2013 року». Згідно висновків даного
акту не підтверджено наявність надання
послуг страхування у періоді
перевірки, що свідчить про те, що
правочини між ПРАТ «СК «Дніпроінмед»
та страхувальниками не мали мети
настання реальних наслідків. Отже,
зазначені правочини відповідно до
частини 1, 2 статті 215, частини 5 статті 203
Цивільного кодексу України є
нікчемним, і в силу статті 216 Цивільного
кодексу України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. Таким чином, первинні
документи, які складені суб'єктами
господарської діяльності на операції,
що суперечать законодавчим і
нормативним актам, та такі що не
відповідають сутності і не несуть
доказовості відносно змісту
здійсненної операції не є документами,
які можуть бути підставою для
відображення в облікових регістрах
бухгалтерського та податкового обліку.
Фінансово-господарська діяльність
ПРАТ «СК «Дніпроінмед» здійснювалася
поза межами правового поля, тобто
фінансово-підприємницькі
взаємовідносини з його контрагентами є
такими, що вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
здійсненими ними правочинами.

Згідно акту перевірки, у ТОВ «МТК»
наявність документів на придбання
послуг у ПРАТ «СК «Дніпроінмед» не
спричинили реального настання
правових наслідків, ТОВ «МТК» отримано
від ПРАТ «СК «Дніпроінмед» паперові
носії за формою первинних документів
та наведені в них відомості не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки вони складені на
підставі недійсності господарських
операцій та відповідно не можуть бути
підставою для відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
витрат.

На підстава наведеного, відповідачем
по справі в акті перевірки здійснено
висновок, про те, що платником податків
необґрунтовано віднесено до складу
витрат витрати по отриманим послугам
від ПРАТ «СК «Дніпроінмед» за 2012 рік на
загальну суму 1026413,68 грн., що в порушення
пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.10 статті
138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139
Податкового Кодексу України призвело
до заниження податку на прибуток
підприємств на суму 215546,87 грн.

На підставі акту перевірки,
контролюючим органом винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 19 грудня 2013
року №, яким платнику податків
збільшено платіж з податку на прибуток
підприємств на суму 323327,30 грн., з них
215546,87 грн. за основним платежем, 107773,43
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій,
спрямування правочину винятково на
зменшення бази оподаткування,
нікчемність розглянутого правочину,
суд не знаходить обґрунтованими такі
доводи, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 документальні перевірки
проводяться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Посилаючись на акт від 09.08.2013 року
№489/222/21870998 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПРАТ«СК «Дніпроінмед»,
відповідач використовує його як
податкову інформацію.

Фактично, висновки перевірки,
викладені в акті №489/222/21870998, прямо
використані для висновків акту
перевірки позивача щодо відсутності
факту господарських операцій та їх
нікчемності, проте, такі доводи можуть
бути обґрунтованими лише за наявності
відповідних підстав, що підтверджено
доказами, що відповідають вимогам
допустимості та належності.

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу про нікчемність правочину
страхування, суд зазначає, що підстави
для визнання правочинів оспорюванини
та неоспорюваними є різними.

Так, згідно частин 1, 2 статті 228
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

З частин 1, 5 статті 203, частини 3 статті 228
Цивільного кодексу України вбачається,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним; у разі
недодержання вимог щодо відповідності
правочину інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам,
такий правочин може бути визнаний
недійсним в судовому порядку.

Про такий розподіл свідчить й остання
редакція назви статті 228 Цивільного
кодексу України - «Правові наслідки
вчинення правочину, який порушує
публічний порядок, вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави і
суспільства».

Таким чином, стаття 228 Цивільного
кодексу України з 1 січня 2011 року, дати
набрання чинності відповідними
змінами, розподіляє правові наслідки
вчинення правочину, який порушує
публічний порядок, та правові наслідки
вчинення правочину з метою, що
суперечить інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
або без мети реального настання
правових наслідків, що ним обумовлені.

Суд зазначає, що визнання недійсними
оспорюваних правочинів відноситься до
компетенції суду, проте податковий
орган має право в акті перевірки
припустити, що певні правочини можуть
бути визнані судом недійсними, або
зробити висновок про їх нікчемність, у
зв'язку із порушенням правочином
публічного порядку.

У разі встановлення таких обставин
податкові органи мають вживати заходів
до встановлення винних осіб та
притягнення їх до кримінальної
відповідальності, або повідомлення
компетентних органів про виявлені
правопорушення, і лише отримавши
рішення компетентних державних
органів ґрунтувати на них власні
рішення.

В розглянутому спорі контролюючий
орган не надав будь-яких підтверджень
порушення публічного порядку, який був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, тобто підстав
визнання правочину нікчемним в силу
закону. Також податковим органом не
надано судових рішень про визнання
правочинів недійсними.

Належить зазначити, що об'єктом
оподаткування є певні операції між
конкретними суб'єктами господарювання,
а не договори, укладені між ними.

Нездійснення господарської операції
свідчить про відсутність
оподатковуваної операції та не може
мати наслідком внесення в податковий
облік відомостей щодо здійснення таких
операції, та, відповідно, отримання
податкових переваг у вигляді
податкового кредиту або валових
витрат.

Підставою для відсутності у платника
податків права на отримання зазначених
податкових переваг є відсутність
необхідних первинних документів, що
підтверджують здійснення операцій,
недоліки таких документів.

Для вирішення спору по суті та надання
оцінки правомірності проведення
позивачем податкового обліку суд
перевіряє відповідність вимогам
законодавства первинних документів, їх
наявність, що вимагається
нормативно-правовими актами та
безпосередньо укладеними угодами, що в
свою чергу в певній мірі свідчить про
реальність таких операцій.

Згідно пунктів 1.6, 1.7 «Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 14.03.2013 року №395, за результатами
документальної перевірки в акті
викладаються всі суттєві обставини
діяльності платника податків, які
стосуються фактів виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та повною
мірою, з посиланнями на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
обліку та підтверджують наявність
зазначених фактів.

Акт перевірки, складений відповідачем,
всупереч зазначеним вимогам не містить
обґрунтування виявленого порушення, не
вказано докази наявності порушення,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, фактично
складене на підставі акту перевірки
контрагента платника податків, який не
може бути визнаний судом єдиним
належним та допустимим доказом по
справі, що зумовлює безпідставність
складення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарська
операція це дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства, а первинний документ
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 9 вказаного Закону визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно статті 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

З матеріалів справи вбачається
наявність документів, які є
необхідними та підтверджуючими
відображення в податковому обліку
господарських операцій, якій
досліджувались у ході перевірки, у
зв'язку із чим суд не дійшов висновку
про порушення платником податків
пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.10 статті
138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139
Податкового Кодексу України, якими
визначено склад витрат, що
враховуються та не враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств.

З огляду на викладене, суд дійшов про
обґрунтованість заявленого позову та
наявність підстав для його задоволення
в частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, проте, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача по
направленню оскаржуваного рішення
платнику податків, оскільки
направлення винесеного рішення є
складовою частиною прийняття такого
рішення, і не підлягає окремому
оскарженню оскільки в розглянутому
випадку є неналежним способом захисту
порушеного права.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металургійна транспортна компанія»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Мінідоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 19
грудня 2013 року №, винесене
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Мінідоходів у
Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металургійна
транспортна компанія» судовий збір у
розмірі 4872,00 грн. (чотири тисячі
вісімсот сімдесят дві грн. 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 5
лютого 2014 року .

Суддя
(підпис) І.О. Верба