Справа № 255/1976/14-а
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2014 року суддя
Ворошиловського районного суду м.
Донецька Алтухова О.С., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Донецької міської
ради про визнання відмови протиправною
та визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Донецької міської ради про
визнання відмови протиправною та
визнання права власності, посилаючись
на наступні обставини.

Він набув у власність земельну ділянку
площею 0,0467 га у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
для садівництва.

Також, на підставі договору дарування
від 06.11.03 №650 до нього перейшло право
власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:001:0654) площею
0,0890 га у садовому товаристві «Осінь»
Ленінського району м.Донецька для
садівництва.

За час користування земельними
ділянками ним був збудований житловий
будинок з господарськими побудовами.
Право власності на будинок оформлено
та зареєстровано у визначеному законом
порядку.

За результатами інвентаризації, станом
на 05.02.2010 складено технічний паспорт на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Враховуючи, що в Державних актах на
право власності на землю зазначено
цільове використання земельних
ділянок - для садівництва, а фактично
земельні ділянки використовуються ним
для обслуговування житлового будинку
та господарських побудов, з метою
усунення суперечностей, він звернувся
до Управління земельних ресурсів
Донецької міської ради.

Проте, листом міської ради йому було
відмовлено у задоволенні заяви про
зміну у Державних актах на право
власності на землю цільового
використання з «для садівництва» на
«для обслуговування житлового будинку
з господарськими спорудами» з тих
підстав, що зміна цільового
призначення у відповідності до ст.20
Земельного кодексу України
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення, а по-друге
використання ним земельних ділянок не
за цільовим призначенням є підставою
для примусового припинення прав
власності на них.

Вважає, що дії Донецької міської ради
щодо відмови у зміненні цільового
призначення земельних ділянок є
необґрунтованими, поставлене питання
про припинення його права власності на
землю з підстав її нецільового
використання - протиправним та
незаконним.

Тому просив суд визнати відмову
Донецької міської ради щодо зміни
цільового призначення земельних
ділянок протиправною; визнати за ним
право власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:001:0654), площею
0,0890га, розташовану у садовому
товаристві «Осінь» Ленінського району
м.Донецька Донецької області з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;
визнати за ним право власності на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0669), площею 0,0467га,
розташовану у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
Донецької області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Сторони у справі: представник позивача
та представник відповідача надали
заяви про розгляд справи в їх
відсутність. Разом із заявою про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача були надані
заперечення проти позову, де вказано,
що Донецька міська рада діяла згідно з
чинним законодавством не порушуючи
його, просили в задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за його відсутність. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.ст. 104, 105 КАС України, до
адміністративного суду має право
звернутися з позовом особа, яка вважає,
що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових
відносин, вимагати зобов'язати
суб'єкта владних повноважень вчинити
певні дії.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування».

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33
зазначеного Закону до повноважень
міських рад у галузі земельних
відносин на території міст належить
розпорядження землями територіальної
громади.

Аналогічне право закріплено п. "а" ст. 12
Земельного кодексу України від 25.10.2001 р.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, на
підставі рішень виконавчого комітету
Донецької міської ради від 25.05.1994 №88 та
від 26.01.2005 №46, набув у власність
земельну ділянку площею 0,0467 га у
садовому товаристві «Осінь»
Ленінського району м.Донецька для
садівництва. Право власності
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку,
зареєстрованим в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №88 від
07.06.2005.

Крім того, на підставі договору
дарування від 06.11.03 №650 до позивача
перейшло право власності на земельну
ділянку (кадастровий номер
:01:001:0654) площею 0,0890 га у садовому
товаристві «Осінь» Ленінського району
м.Донецька для садівництва, що також,
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку,
зареєстрованим в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №7-866к від
14.09.2004.

Згідно ст.14 Конституції України право
власності на землю гарантується, воно
набувається і реалізується виключно
відповідно до закону.

За час користування земельними
ділянками позивачем був збудований
житловий будинок з господарськими
побудовами. Право власності на будинок
оформлено та зареєстровано у
встановленому законом порядку, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 06.12.2010, виданим на
підставі рішення виконкому Ленінської
районної в м.Донецьку ради від 10.11.2010
№421/6. Дане свідоцтво засвідчує право
власності позивача на житловий будинок
з господарськими побудовами по АДРЕСА_1
Господарськими побудовами є: гараж з
підвалом, літня кухня, госпблок, басейн,
свердловина, навіси, підпірна стіна,
тротуар та огородження.

За результатами інвентаризації, станом
на 05.02.2010 складено технічний паспорт на
житловий будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку із тим, що в Державних актах на
право власності на землю зазначено
цільове використання земельних
ділянок - для садівництва, а фактично
земельні ділянки використовуються для
обслуговування житлового будинку та
господарських побудов, з метою
усунення суперечностей, позивач
звернувся до Управління земельних
ресурсів Донецької міської ради.

Листом міської ради позивачу було
відмовлено у задоволенні заяви про
зміну у Державних актах на право
власності на землю цільового
використання з «для садівництва» на
«для обслуговування житлового будинку
з господарськими спорудами» з тих
підстав, що зміна цільового
призначення у відповідності до ст.20
Земельного кодексу України
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення, та крім того
використання мною земельних ділянок не
за цільовим призначенням є підставою
для примусового припинення прав
власності на них.

Суд вважає відмову Донецької міської
ради у зміненні цільового призначення
земельних ділянок протиправною з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

В своїй відповіді міська рада
посилається на ч.2 ст. 20 Земельного
кодексу України в редакції від 02.10.2012 р.,
відповідно до якої зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

В свою чергу, ст. 58 Конституції України
встановлено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином, посилання відповідача на
діючу редакцію ч.2 ст. 20 Земельного
кодексу України є необґрунтованими,
оскільки ця норма не має зворотньої
сили та її дія не розповсюджується на
правовідносини які склалися до
набрання нею чинності.

Право власності позивача на житловий
будинок з господарськими побудовами по
АДРЕСА_1 зареєстровано 06.12.2010 року.
Тобто, з грудня 2010 року земельні
ділянки фактично використовуються для
обслуговування житлового будинку з
господарськими побудовами, а не для
садівництва, як зазначено у Державних
актах на право власності на земельні
ділянки.

За таких обставин, до правовідносин, що
склалися повинна застосуватися
правова норма ст. 20 Земельного кодексу
України в редакції, що діяла у грудні 2010
року.

З тексту ст. 20 Земельного кодексу
України, що діяла на той час,
вбачається, що зміна цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Тобто, законодавством, діючим на
момент виникнення правовідносин, не
було передбачено необхідності
розроблення та затвердження проекту
землеустрою для зміни цільового
призначення земельних ділянок.

Таким чином, суд задовольняє позовну
вимогу про визнання відмови Донецької
міської ради щодо зміни цільового
призначення земельних ділянок
протиправною.

З приводу інших позовних вимог суд
зазначає наступне.

Ст. 41 Конституції України, встановлено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Викладені обставини та правові норми
підтверджують неправомірність дій
Донецької міської ради щодо заборони
зміни цільового призначення його
земельних ділянок та припинення його
права власності на них.

Виходячи з викладеного, суд
задовольняє позовні вимоги позивача
про визнання за ним права власності на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0654), площею 0,0890га,
розташовану у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
Донецької області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд; на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0669), площею 0,0467га,
розташовану у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
Донецької області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 122, 128, 138, 143, 153, 158-
163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Донецької міської ради про визнання
відмови протиправною та визнання права
власності - задовольнити.

Визнати відмову Донецької міської
ради щодо зміни цільового призначення
земельних ділянок - протиправною.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0654), площею 0,0890га,
розташовану у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
Донецької області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0669), площею 0,0467га,
розташовану у садовому товаристві
«Осінь» Ленінського району м.Донецька
Донецької області з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька

О.С.Алтухова