Справа № 479/192/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 479/192/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Микитей Л.Л.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Кривоозерському районі
Миколаївської області на постанову
Кривоозерського районного суду
Миколаївської області від 16 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області про визнання неправомірним
рішення від 07 лютого 2013 року та
зобов'язання призначити пенсію із
зменшенням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Постановою Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 16
квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано протиправним
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Кривоозерському районі
Миколаївській області про відмову
ОСОБА_1 в призначенні пенсії із
зменшенням пенсійного віку, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївській
області призначити пенсію ОСОБА_1 із
зменшенням пенсійного віку на 10 років,
як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який
працював з липня 1986 року не менше 5
календарних днів, відповідно до статті
55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, відповідач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права та не враховано
всі обставини справи, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 липня 2012 року та 07 листопада 2012 року
позивач двічі звертався до Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області із заявою про призначення
пенсії із зменшенням пенсійного віку
на 10 років як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
на підставі ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішеннями від 03 жовтня 2012 року, 07 лютого
2013 року Управління ПФУ в
Кривоозерському районі відмовило
позивачу в призначенні пенсії, у
зв'язку з не підтвердженням періоду
роботи заявника в зоні відчуження.

Як вбачається з копії трудової книжки
страховий стаж позивача більше як 25
років. Крім того, матеріалами
підтверджено, що в липні 1986 року,
працюючи водієм в Кривоозерському АТП
14841, позивача було відряджено на роботи
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, де він здійснював
вантажні перевезення в 30 км. зону ЧАЕС в
населені пункти села Івановка, Копачі,
м.Чорнобиль. Період відрядження з 17
липня по 17 серпня 1986 року. При
поверненні з відрядження шляхові
листи, посвідчення про відрядження
було здано позивачем до бухгалтерії
Кривоозерського АТП.

Також, те що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї
категорії, підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 11
грудня 1992 року Миколаївською обласною
державною адміністрацією.

Із довідки № 28 Вишгородського
районного шляхового
ремонтно-будівельного управління від
04.03.1992 року, довідок № 66, 68 ВАТ
«Кривоозерське Трансавто» від 13.08.1992
року, підтверджується факт роботи
ОСОБА_1 в період з 17 липня 1986 року по 17
серпня 1986 року на територіях
радіоактивного забруднення - с.
Івановка, с.Копачі, м. Чорнобиль
Вишгородського району. В довідках
зазначено також відпрацьовані
кількість годин 1 зона - 120 годин з 02.08. по
16.08.1986 року, 11 зона - 72 години з 19.07. по
01.08.1986 року, номер посвідчення про
відрядження, номер наказу від 09.07.1986
року по Кривоозерському АТП - 14841 про
відрядження .

Крім того, розрахункового рахунку
позивача, що був наданий
Кривоозерським районним архівом,
вбачається, що за серпень 1986 року
ОСОБА_1 була нарахована підвищена
заробітна плата.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року не менше 5 календарних
днів, пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку на 10 років.

Призначення та виплата пенсій названим
категоріям осіб провадиться
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Нормативні положення
вказаного закону передбачають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

При досягненні 50 років позивач
звернувся до відповідача про надання
пенсії із зменшенням пенсійного віку
на 10 років на підставі ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що такі документи, як довідка про
період роботи (служби) у зоні
відчуження, відповідно до статті 15 вище
згаданого Закону є лише підставою для
визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що єдиним документом, який
підтверджує статус громадянина, що є
ліквідатором наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС або постраждалим в
наслідок Чорнобильської катастрофи та
надають право користування пільгами,
встановленими Законом N796-ХІІ, зокрема
призначення пенсії зі зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій, є
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» або «Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи». Різного
роду довідки про період роботи (служби)
у зоні відчуження, про евакуацію,
відселення, самостійне переселення,
про період проживання та роботи на
забруднених територіях тощо є лише
підставами для визначення в
установленому порядку статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС або потерпілих від
Чорнобильської катастрофи.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 21
листопада 2006 року.

Не дивлячись на зазначені обставини,
позивач, окрім копії посвідчення
ліквідатора аварії на Чорнобильській
АЕС, надав і довідку за № 28
Вишгородського районного шляхового
ремонтно-будівельного управління від
04.03.1992 року, довідки № 66, 68 ВАТ
«Кривоозерське Трансавто» від 13.08.1992
року, якими підтверджується факт
роботи ОСОБА_1 в період з 17 липня 1986 року
по 17 серпня 1986 року на територіях
радіоактивного забруднення - с.
Івановка, с.Копачі, м. Чорнобиль
Вишгородського району

На час розгляду справи, представником
відповідача не надано, як того вимагає
частина друга статті 71 КАС України,
доказів, що документи, представлені
позивачем, є фіктивними, чи такими, що
не відповідають дійсності. Тому, лише
сам факт відсутності на підприємстві,
де працював позивач, у зв'язку з їх
утратою, відомостей про доплату за
роботу по ліквідації Чорнобильської
катастрофи, про проведення
перерахунків заробітної плати, не дає
підстав позбавити ОСОБА_1 права,
передбаченого Законом №796-ХІІ.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області - залишити без задоволення, а
постанову Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 16
квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов