Справа № 815/1224/14
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1224/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року о 09 год. 53 хв.
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді:
Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання:
Цікалової Ю.І.,

за участю сторін:

від позивача представник - Андрега О.В.,
за довіреністю

від відповідача представник -
Кучеренко Г.А., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" з
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
10.12.2013 року начальником Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
Сидоренко Г.В., за результатами
розгляду матеріалів про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт прийнято постанову №0044611 від
10.12.2013 року, якою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ"
застосовано
адміністративно-господарський штраф
на суму 1700 грн.

Позивач не погоджується із вище
зазначеною постановою, вважає її
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки ТОВ "БЕЛЛ" взагалі
не отримувало акту перевірки,
представнику підприємства не дали
можливість ознайомитися з ним, зняти
копію або сфотографувати. При
зупиненні транспортного засобу, водію
не були пред'явлені документи, зокрема
направлення на перевірку. Підприємство
позивача не було належним чином
повідомлено про дату та час слухання
справи у зв'язку з чим було позбавлено
права на захист своїх прав. Крім того, у
відношенні товариства були складені
два протоколи із посиланням на два
різні акти перевірки, між тим водія
транспортного засобу зупиняли лише
один раз.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, та просив суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив відмовити в
їх задоволенні, посилаючись на
обставини викладені в письмових
поясненнях по справі (а.с.45-46), зокрема
на те, що перевірка була проведена в
порядку та спосіб, передбачений чинним
законодавством, а порушення були
встановлені на підставі наданих водієм
документів (накладної № 73).

Вивчивши матеріали справи, а також
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
судом по справі встановлені наступні
факти та обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БЕЛЛ", 21.07.2000 року
зареєстроване Комінтернівською
районною державною адміністрацією
Одеської області в якості юридичної
особи, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи (а.с.6).

Згідно з довідкою з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, основними видами діяльності
ТОВ "БЕЛЛ" за КВЕД-2010 є 68.20 Надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна; 41.20
Будівництво житлових і нежитлових
будівель; 52.21 Допоміжне обслуговування
наземного транспорту; 55.90 Діяльність
інших засобів тимчасового
розміщування; 46.90 Неспеціалізована
оптова торгівля (а.с.7).

Судом встановлено, що 06.11.2013 року
фахівцями управління
Укртрансінспекції в Миколаєвській
області на підставі направлення на
перевірку № 025275 від 05.11.2013 року,
проведено перевірку автомобіля марки
МАН р/н ВН0739СР з напівпричепом р/н
ВН2393ХО, на предмет додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, за результатами якої
складено акт № 045438 від 06.11.2013 року, яким
встановлено порушення ТОВ "БЕЛЛ" вимог
ст.48 Закону України "Про автомобільний
транспорт" (перевезення вантажів з
перевищенням вагових обмежень без
відповідного дозволу).

10.12.2013 року начальником управління
Укртрансінспекції в Одеської області
прийнята постанова №044611 від 10.12.2013 року
про застосування до ТОВ "БЕЛЛ"
адміністративно-господарського штрафу
за порушення вимог ст.48 Закону України
"Про автомобільний транспорт",
відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

Судом досліджена фотокопія накладної
№ 73 від 06.11.2013 року, свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
вантажного сідлового тягача та
напівпричепу платформа, та фотокопію
напівпричепу платформа номерний знак
ВН2393ХО.

Проаналізувавши положення чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, враховуючи обставини
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, виконанням
умов перевезень, визначених дозволом
на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників,
регулюється Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України

від 8 листопада 2006 року N 1567 (далі по
тексту постанова КМУ від 08.11.2006 року N
1567).

Державний контроль на автомобільному
транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) у форменому одязі, які
мають відповідне службове посвідчення,
направлення на перевірку, сигнальний
диск (жезл) та індивідуальну печатку,
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок
(перевірок на дорозі) (абз. перший пункт
4 постанови КМУ від 08.11.2006 року N 1567)

Рейдова перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка (пункт 12 постанови
КМУ від 08.11.2006 року N 1567).

Графік проведення рейдових перевірок
складається та затверджується наказом
Укртрансінспекції або її
територіального органу з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов
від попередньої перевірки,
забезпечення належного рівня
транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, перевірки
дотримання умов перевезень, визначених
дозволом (договором) на перевезення, та
інших обставин. Щотижневий графік
складається з урахуванням проведення
рейдових перевірок не частіше ніж один
раз на квартал (пункт 13 постанови КМУ
від 08.11.2006 року N 1567).

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту
(пункт 14 постанови КМУ від 08.11.2006 року N
1567).

Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно: наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; додержання
вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам; оснащення таксі
справним таксометром; відповідність
кількості пасажирів, що перевозяться,
відомостям, зазначеним у реєстраційних
документах, або нормам, передбаченим
технічною характеристикою
транспортного засобу; додержання
водієм автобуса затвердженого
розкладу та маршруту руху; наявність у
всіх пасажирів квитків на проїзд та
квитанцій на перевезення багажу, а у
разі пільгового проїзду - відповідного
посвідчення; додержання водієм режиму
праці та відпочинку, а також вимоги
щодо наявності в автобусі двох водіїв у
разі перевезення пасажирів на відстань
500 і більше кілометрів або перевезення
організованих груп дітей за маршрутом,
який виходить за межі населеного
пункту та має протяжність понад 250
кілометрів; виконання водієм інших
вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, інших нормативно-правових
актів (пункт 15 постанови КМУ від 08.11.2006
року N 1567).

Рейдова перевірка проводиться групою
посадових осіб у кількості не менш як
дві особи. Під час проведення такої
перевірки можливе застосування
спеціалізованих автомобілів, на яких
розміщений напис "Укртрансінспекція",
та використання спеціального
обладнання, призначеного для перевірки
дотримання водіями Європейської угоди,
здійснення габаритно-вагового
контролю (пункт 16 постанови КМУ від
08.11.2006 року N 1567).

Рейдова перевірка проводиться із
зупиненням транспортних засобів або
без їх зупинення. Зупинення
транспортних засобів здійснюється
відповідно до вимог пункту 15 Правил
дорожнього руху та Порядку зупинення
транспортного засобу, що здійснює
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів, посадовими особами
Укртрансінспекції (пункту 17 постанови
КМУ від 08.11.2006 року N 1567).

Рейдова перевірка проводиться у строк,
зазначений у направленні на перевірку
(пункт 19 постанови КМУ від 08.11.2006 року N
1567).

У разі виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3. Про
результати перевірки транспортного
засобу (відсутність порушення або
зазначення номера складеного акта)
посадова особа робить запис у
дорожньому листі (за наявності такого)
із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис, а у
разі проведення перевірки виконання
Європейської угоди ставить
відповідний відбиток печатки на
реєстраційному листку режиму праці та
відпочинку водіїв (у разі наявності)
(пункт 21 постанови КМУ від 08.11.2006 року N
1567).

Аналізуючи приписи вище зазначеного
порядку, суд дійшов висновку, що
рейдові перевірки повинні проводитися
згідно затвердженого наказом
Укртрансінспекції або її
територіальним органом графіку
проведення рейдових перевірок у строк,
зазначений у направленні на перевірку.

Матеріалами справи підтверджено, що
перевірка проводилась інспекторами на
підставі направлення на перевірку від
05.11.2013 року № 025275 у день (06 листопада 2013
року) зазначений в цьому направленні. З
цих підстав, суд дійшов висновку, що
перевірка проведена інспекторами
Управління Укртрансінспекції в
порядку та в межах повноважень наданих
чинним законодавством.

Однак, суд вважає, що спосіб проведення
перевірки обраний інспекторами для
встановлення допущеного позивачем
порушення, що стало підставою для
винесення оскаржуваної постанови, не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Так, відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень регулюються
Законом України "Про автомобільний
транспорт" від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ, із
змінами і доповненнями (далі - Закон №
2344-ІІІ).

Відповідно до п.2 ст.48 Закону № 2344-ІІІ,
документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством. У разі перевезення
небезпечних вантажів крім документів,
передбачених частиною другою цієї
статті, обов'язковими документами
також є: для автомобільного
перевізника - ліцензія на надання
відповідних послуг; для водія -
ліцензійна картка, свідоцтво про
допущення транспортного засобу до
перевезення певних небезпечних
вантажів, свідоцтво про підготовку
водіїв транспортних засобів, що
перевозять небезпечні вантажі,
письмові інструкції на випадок аварії
або надзвичайної ситуації. У разі
перевезення вантажів з перевищенням
габаритних або вагових обмежень
обов'язковим документом також є дозвіл,
який дає право на рух автомобільними
дорогами України, виданий
компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових або
габаритних обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

Статтею 49 Закону № 2344-ІІІ передбачено,
що водій транспортного засобу
зобов'язаний, зокрема, мати при собі та
передавати для перевірки
уповноваженим на те посадовим особам
документи, передбачені законодавством,
для здійснення зазначених перевезень.

Наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року N 363
затверджені Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні (далі по тексту правила
перевезення вантажів від 14 жовтня 1997
року N 363).

Згідно з абз. 19 глави 1 Правил
перевезення вантажів від 14 жовтня 1997
року N 363, перевізник - фізична або
юридична особа - суб'єкт
господарювання, що надає послуги з
перевезень вантажів чи здійснює за
власний кошт перевезення вантажів
автомобільними транспортними
засобами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.02.2009 року № 207 затверджений
Перелік документів, необхідних для
здійснення перевезення вантажу
автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні.

Відповідно до п. 2 цієї постанови
Кабінету Міністрів України, для водія
юридичної особи або фізичної
особи-підприємця, що здійснює вантажні
перевезення для власних потреб: -
накладна або інший документ, який
підтверджує право власності на
вантаж; - посвідчення на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії; -
реєстраційний документ на
транспортний засіб або інший
засвідчений в установленому порядку
документ, що підтверджує право
керування, користування чи
розпорядження транспортним засобом; -
талон про проходження державного
технічного огляду; - поліс (сертифікат)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Для водія юридичної особи
необхідним є також дорожній лист з
відмітками про проведення
передрейсових медичного огляду водія
та огляду технічного стану
транспортного засобу.

Згідно з п. 3 цієї постанови Кабінету
Міністрів України, крім документів,
зазначених у пунктах 1 і 2 цього
переліку, є необхідними у разі
перевезення, зокрема вантажів з
перевищенням габаритних або вагових
обмежень - дозвіл на рух автомобільними
дорогами, вулицями та залізничними
переїздами, виданий
Державтоінспекцією.

З пояснень представника позивача та
наданих до справи письмових доказів,
судом встановлено, що власником
автотранспортного засобу з
напівпричепом платформа є ТОВ «БЕЛЛ»,
яке у день перевірки використовував
цей транспортний засіб для власних
потреб.

Судом встановлено, що водій надав
інспекторам для перевірки накладну № 73
від 06.11.2013 року, що підтверджує
придбання щебеню вагою 40 200 кг, в той час
як повна маса транспортного засобу 9000
кг, напівпричепу 8060 кг, а з вантажем - 57
260 кг.

Одночасно, з пояснень представника
відповідача та наявних у справі
письмових доказів судом достовірно
встановлено, що зважування
транспортного засобу з вантажем не
здійснювалось та перевищення вагових
обмежень встановлено лише на підставі
наявної накладної № 73 від 06.11.2013 року,
яка підтверджує право власності на
придбаний товар. Однак, наявність у
водія вказаної накладної не є доказом
того, що на момент перевірки
транспортний засіб був завантажений на
повну вагу придбаного щебеню та
відповідно був перевантажений без
проведення відповідної процедури
зважування транспортного засобу. На
думку суду, таким документом мала бути
товарно-транспортна накладна, яка
згідно з абз. 29 глави 1 Правил
перевезення вантажів від 14 жовтня 1997
року N 363 - є єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

В свою чергу, механізм здійснення
габаритно-вагового контролю
великовагових та/або великогабаритних
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів (далі -
великовагові та/або великогабаритні
транспорті засоби), що
використовуються на автомобільних
дорогах загального користування
регулюється «Порядком здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні» затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 червня 2007 року N 879 (далі по тексту -
порядок від 27.06.2007 року N 879).

Вимірювання (зважування) - процес
визначення за допомогою
вимірювального (зважувального)
обладнання габаритно-вагових
параметрів фактичної маси та
навантаження на вісь (осі)
транспортного засобу, що проводяться
згідно з методикою, затвердженою
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
метрології (пункт 2 підпункту 2 порядку
від 27.06.2007 року N 879).

Габаритно-ваговий контроль - контроль
за проїздом великовагових та/або
великогабаритних транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування, який включає перевірку
відповідності габаритно-вагових
параметрів таких транспортних засобів
установленим законодавством
параметрам і нормам, наявності дозволу
на рух за визначеними маршрутами, а
також дотримання визначених у дозволі
умов та режиму руху транспортних
засобів (пункт 2 підпункту 4 порядку від
27.06.2007 року N 879).

Документальний габаритно-ваговий
контроль - визначення загальної маси
транспортного засобу шляхом додавання
власної маси транспортного засобу та
маси вантажу (пункт 2 підпункту 51
порядку від 27.06.2007 року N 879).

Місце здійснення габаритно-вагового
контролю - спеціально облаштоване
місце розташування стаціонарних або
пересувних пунктів габаритно-вагового
контролю (пункт 2 підпункту 7 порядку
від 27.06.2007 року N 879).

Габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами МВС, що
забезпечують безпеку дорожнього руху
(пункт 3 порядку від 27.06.2007 року N 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім
документального, здійснюється
виключно в пунктах габаритно-вагового
контролю посадовими особами та/або
працівниками відповідних органів
(пункт 6 порядку від 27.06.2007 року N 879).

Контроль за наявністю у водіїв
великовагових та великогабаритних
транспортних засобів дозволу на рух
здійснюють відповідні підрозділи МВС,
що забезпечують безпеку дорожнього
руху, та територіальні органи
Укртрансінспекції, які здійснюють
габаритно-ваговий контроль (пункт 15
порядку від 27.06.2007 року N 879).

Габаритно-ваговий контроль на
стаціонарних пунктах включає
документальний, попередній та/або
точний контроль, на пересувних -
документальний, точний контроль (пункт
16 порядку від 27.06.2007 року N 879).

За результатами точного та/або
документального габаритно-вагового
контролю посадові особи та/або
працівники Укртрансінспекції або її
територіальних органів визначають
належність транспортного засобу до
великовагових та/або великогабаритних.
Водії під час перебування в зоні
стаціонарного або пересувного пункту
габаритно-вагового контролю повинні
виконувати законні вимоги посадових
осіб та/або працівників
Укртрансінспекції, її територіальних
органів та відповідного підрозділу
МВС, що забезпечує безпеку дорожнього
руху (пункт 20 порядку від 27.06.2007 року N
879).

У разі виявлення факту перевищення
хоча б одного вагового та/або
габаритного нормативного параметра
більш як на 2 відсотки подальший рух
транспортного засобу забороняється до
внесення плати за його проїзд
автомобільними дорогами загального
користування (далі - плата за проїзд).
Плата за проїзд великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу, що рухався без відповідного
дозволу, здійснюється у подвійному
розмірі за пройдену частину маршруту
по території України.

У разі здійснення руху з порушенням
умов, визначених у дозволі на рух,
подвійний розмір застосовується в
частині перевищення фактичних
показників над показниками,
визначеними у дозволі, за пройдену
частину маршруту.

Довідка про здійснення
габаритно-вагового контролю та/або
сертифікат зважування, або документ
щодо внесення плати за проїзд є чинними
протягом усього маршруту.

У разі наявності підозри щодо
перевищення нормативних
габаритно-вагових параметрів
транспортного засобу, працівники
пунктів габаритно-вагового контролю
проводять його повторне зважування
(пункт 21 порядку від 27.06.2007 року N 879).

У разі виявлення на стаціонарних або
пересувних чи автоматичних
зважувальних пунктах порушення правил
проїзду великовагових та/або
великогабаритних транспортних засобів
такий транспортний засіб тимчасово
затримується згідно із статтею 2652
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (пункт 22 порядку від
27.06.2007 року N 879).

Власник великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу або уповноважена ним особа має
право привести габаритно-вагові
параметри транспортного засобу у
відповідність з установленими
нормативами шляхом часткового
розвантаження, перевантаження на інший
транспортний засіб або у будь-який
інший спосіб (пункт 23 порядку від 27.06.2007
року N 879).

Після приведення габаритно-вагових
параметрів транспортного засобу у
відповідність з установленими
нормативами і внесення плати за проїзд
такий засіб спрямовується для
здійснення повторного
габаритно-вагового контролю. Якщо під
час здійснення повторного
габаритно-вагового контролю фактів
перевищення габаритно-вагових
параметрів не виявлено, транспортний
засіб може продовжити подальший рух
(пункт 24 порядку від 27.06.2007 року N 879).

Постановою Кабінету міністрів України
N 30 від 18 січня 2001 року затверджені
правила проїзду великогабаритних та
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами, вулицями та
залізничними переїздами (далі по
тексту правила проїзду затверджені КМУ
N 30 від 18 січня 2001 року).

Транспортний засіб чи автопоїзд з
вантажем або без вантажу вважається
великоваговим, якщо максимальна маса
або осьова маса перевищує хоча б один з
параметрів, зазначених у пункті 22.5
Правил дорожнього руху (п. 3 правил
проїзду затверджених КМУ N 30 від 18 січня
2001 року).

Рух великовагових та великогабаритних
транспортних засобів автомобільними
дорогами, вулицями та залізничними
переїздами здійснюється на підставі
дозволу на участь у дорожньому русі
транспортних засобів, вагові або
габаритні параметри яких перевищують
нормативні (далі - дозвіл), виданим
перевізникові Державтоінспекцією, або
документа про внесення плати за проїзд
таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється підрозділами
Державтоінспекції на підставі
погоджувальних документів з
власниками вулично-дорожньої мережі,
залізничних переїздів, мостового
господарства, служб міського
електротранспорту, електромереж,
електрифікації, електрозв'язку, в яких
визначаються умови і режим проїзду
зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових
параметрів порівняно з визначеними у
пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2
відсотки (величина похибки) без
оформлення відповідного дозволу та
внесення плати за проїзд ( п.4 правил
проїзду затверджених КМУ N 30 від 18
січня 2001 року).

Рух транспортних засобів та їх
составів загальною масою до 40 тонн
включно, якщо вони не є
великогабаритними, і контейнеровозів
загальною масою до 46 тонн включно та
заввишки від поверхні дороги до 4,35
метра включно (на встановлених
Укравтодором, Укртрансінспекцією і
департаментом Державтоінспекції МВС
маршрутах, які погоджено з
організаціями, зазначеними в пунктах 9 -
13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Відомості про маршрути руху зазначених
транспортних засобів оприлюднюються
Укравтодором та МВС в газеті "Урядовий
кур'єр" (п.5 правил проїзду затверджених
КМУ N 30 від 18 січня 2001 року).

Судом достовірно встановлено, що
фактичного вимірювання (зважування)
транспортного засобу на стаціонарному
або пересувному пункті
габаритно-вагового контролю не
проводилося, а виявлені порушення
встановлені фахівцями
Державтоінспекції на підставі пункту 2
підпункту 51 порядку від 27.06.2007 року N 879,
шляхом додавання власної маси
транспортного засобу та маси вантажу,
при цьому дані про масу вантажу були
взяті на підставі даних накладної №73
від 06.11.2013 року.

Між тим, суд дійшов висновку, що фахівці
Укртрансінспекції в Миколаєвській
області при встановлені виявлених
порушень діяли з порушення приписів
чинного законодавства, а саме: вага
вантажу була встановлена лише на
підставі даних накладної №73 від 06.11.2013
року, що є обліково-фінансовим
документом у підтвердження приймання,
видачі матеріальних цінностей, тоді як
точна кількість (вага) вантажу мала
відображатися в товарно-транспортній
накладній.

Аналізуючи приписи вище зазначеного
законодавства, суд дійшов висновку, що
фахівцями Укртрансінспекції в
Миколаєвській області помилково були
застосовані при встановлені порушення
дані накладної №73 від 06.11.2013 року,
оскільки зазначені данні
підтверджують лише факт отримання
відповідної кількості товару, а спосіб
його перевезення та фактична кількість
(вага), що перебувала на транспортному
засобі можливо встановити лише шляхом
проведення вимірювання (зважування)
або зі змісту товарно-транспортної
накладної.

На підставі вище викладеного, суд
вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕЛЛ" та визнати
протиправною та скасувати постанову
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За таких обставин, суд, розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог, з урахуванням встановлених у
судовому засіданні фактів, дійшов
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ"
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

З огляду на вищевикладене, відповідно
до положень Закону України "Про
автомобільний транспорт", Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 листопада 2006
року N 1567, Наказу Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
N 363, керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року - задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 17 березня 2014 року.

Суддя
Л.Р.
Юхтенко

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "БЕЛЛ" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року - задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№0044611 від 10.12.2013 року.

17 березня 2014 року.