Справа № 9А/105-2292
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/25437/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області на
постанову господарського суду
Тернопільської області від 20 квітня 2010
року по справі № 17а/26-531 (9а/105-2292) за
позовом Державної інспекції з контролю
за цінами в Тернопільській області до
Теребовлянської районної державної
санітарно-епідеміологічної станції
Тернопільської області про стягнення
економічних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекція з контролю за
цінами в Тернопільській області
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Теребовлянської районної
державної санітарно-епідеміологічної
станції Тернопільської області, в
якому просила стягнути з відповідача
необґрунтовано отриману виручку в
розмірі 14210.31 грн. та штраф в розмірі
28420.62 грн. в дохід державного бюджету.

Постановою господарського суду
Тернопільської області від 20 квітня 2010
року відмовлено в задоволенні
вказаного позову.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
у якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що факти порушень
відповідачем державної дисципліни цін,
які послужили підставою для прийняття
рішення про застосування економічних
санкцій, мали місце та чітко
зафіксовані в акті перевірки, що
свідчить про його правомірність, а
оскільки визначені в ньому суми
необґрунтовано одержаної виручки та
штрафу не були сплачені відповідачем
протягом встановленого строку
добровільно, підлягають стягненню в
судовому порядку.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча їх
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалам справи, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Тернопільській області
проведено перевірку дотримання
державної дисципліни цін при
формуванні та встановленні тарифів за
послуги санітарно-епідеміологічного
характеру в Теребовлянській районній
санітарно-епідеміологічній станції, за
результатами якої складено акт від 05
грудня 2006 року.

Зазначений акт містить висновок про
порушення Теребовлянською районною
санітарно-епідеміологічною станцією
вимог постанов Кабінету Міністрів
України від 27 серпня 2003 року № 1351
«Про затвердження тарифів
(прейскурантів) на роботи і послуги, що
виконуються і надаються за плату
установами та закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби» та
від 11 травня 2006 року № 662 «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 15 жовтня 2002 р. № 1546 і від 27
серпня 2003 року № 1339», що призвело
до необґрунтованого отримання
позивачем виручки в розмірі 14210.31 грн.
при додатковому нарахуванні націнки до
тарифів, визначених зазначеними вище
постановами Кабінету Міністрів
України, у розмірі 20 % за період з 01
грудня 2005 року по 01 червня 2006 року.

На підставі вказаного акта начальником
Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області
прийнято рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін від 11 грудня
2006 року № 102, яким вирішено вилучити у
відповідача у дохід державного бюджету
необґрунтовано отриману виручку в сумі
14210.31 грн. та стягнути штраф у сумі 28420.62
грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
постановою господарського суду
Тернопільської області від 05 грудня 2007
року по справі № 15а/157-3177, яка набрала
законної сили, скасовано рішення
начальника Державної інспекції з
контролю за цінами в Тернопільській
області від 11 грудня 2006 року № 102, а
відтак, вимога позивача про стягнення
економічних санкцій на підставі даного
рішення задоволенню не підлягає.

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів та
організацію контролю за їх дотриманням
визначено Законом України «Про ціни і
ціноутворення».

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про ціни та ціноутворення» державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. При цьому контролюється
правомірність їх застосування та
додержання вимог законодавства про
захист економічної конкуренції.
Контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції покладено Урядом
України.

Таким урядовим органом контролю є
Державна інспекція з контролю за
цінами, яка діє у складі Мінекономіки і
підпорядковується йому (пункт 1
Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 грудня 2000 року № 1819).

У відповідності до пункту 11 Положення
про Державну інспекцію з контролю за
цінами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
грудня 2000 року № 1819, Державна
інспекція з контролю за цінами має
територіальні органи - державні
інспекції з контролю за цінами в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, які
становлять єдину систему органів
державного контролю за цінами і мають
права, передбачені пунктами 5, 6 цього
Положення.

Згідно з пунктом 1.6 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03 грудня 2001 року N
298/519, необґрунтовано одержані
суб'єктами господарювання, унаслідок
порушень порядку встановлення і
застосування цін, суми виручки та
штрафи підлягають вилученню згідно із
законодавством на підставі рішень,
прийнятих органами державного
контролю за цінами. Зазначені в
рішеннях суми перераховуються
суб'єктами підприємницької діяльності
- порушниками за належністю самостійно,
а в разі неподання установам банків
платіжних документів зазначені суми
стягуються відповідно до вимог
законодавства.

На підставі пункту 4.1 вказаної
Інструкції скарги на рішення про
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій, прийняті
органами державного контролю за
цінами, можуть направлятись керівникам
цих органів або Державній інспекції з
контролю за цінами. У разі незгоди з
прийнятим рішенням спір про визнання
його недійсним вирішується судом.

Відповідачем було оскаржено вказане
рішення в судовому порядку.

Так, постановою господарського суду
Тернопільської області від 05 грудня 2007
року по справі № 15а/157-3177 позовні вимоги
Теребовлянської районної
санітарно-епідеміологічної станції до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області про
скасування рішення задоволено,
скасовано рішення начальника
Державної інспекції з контролю за
цінами в Тернопільській області від 11
грудня 2006 року № 102 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Державна інспекція з
контролю за цінами в Тернопільській
області подала на нього апеляційну
скаргу, яка ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18 лютого 2010 року, залишена
без розгляду.

Таким чином, з врахуванням вимог статті
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, постанова
господарського суду Тернопільської
області від 05 грудня 2007 року по справі
№ 15а/157-3177 є такою, що набрала законної
сили.

Згідно статтею 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанцій про
безпідставність заявлених Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Тернопільській області позовних вимог.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
частини 1 статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Тернопільській
області залишити без задоволення, а
постанову господарського суду
Тернопільської області від 20
квітня 2010 року по справі № 17а/26-531
(9а/105-2292) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський