Справа № 813/3738/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.

Справа № 876/11317/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Каралюса В.М., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представників сторін:
позивача Мицак О.Р., Цяцяк А.Р.,

відповідача Тістечко Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 липня 2013
року у адміністративній справі
№813/3738/13-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ТМ-Сервіс» до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державного
казначейства України у Львівській
області про скасування рішення та
стягнення з державного бюджету
надмірно сплачених платежів,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТМ-Сервіс»
звернулося до суду з позовом до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про скасування рішення Львівської
митниці про коригування митної
вартості товарів № 209000003/2013/900020/2 від
16.04.2013 р., скасування картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00127,
яка оформлена Львівською митницею,
стягнення з державного бюджету через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області надмірно сплачені
суми мита в розмірі 5317,78 та ПДВ із
ввезених на митну територію України
товарів в розмірі 22334,66 грн. на підставі
платіжних доручень №11 від 15.04.2013 р., №113
від 23.04.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
товариством було подано всі документи,
відповідно до ст.53 Митного кодексу
України, які підтверджують митну
вартість товарів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.07.2014 р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано рішення Львівської
митниці про коригування митної
вартості товарів №209000003/2013/900020/2 від 16
квітня 2013 року. Скасовано картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00127,
яка оформлена Львівською митницею.
Стягнуто з Державного бюджету через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області надмірно сплачені
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТМ-Сервіс» суми мита
у розмірі 5317,78 гривень та податку на
додану вартість із ввезених на митну
територію України товарів в розмірі
22334,66 гривень, на підставі платіжних
доручень № 11 від 15.04.2013 року та № 113 від
23.04.2013 р., а всього - 27652,44 гривень.
Стягнуто на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ТМ-Сервіс» з Державного бюджету
судові витрати в розмірі 2294 гривні.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем
Львівською митницею подана апеляційна
скарга, в якій зазначає, що постанова
суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також неповним
з'ясуванням обставин у справі.
Посилається на неправильно
застосовані судом норми Митного
кодексу України. Просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи представник
відповідача Львівської митниці
апеляційну скаргу підтримав з підстав
зазначених у скарзі, просив скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Представники позивача проти
апеляційної скарги заперечили, просили
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Відповідач Головне управління
Державного казначейства України у
Львівській області в судове засідання
явку уповноваженого представника не
забезпечив хоча належним чином був
повідомлений про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи, тому з
урахуванням наведеного, колегія суддів
апеляційного суду вважає можливим
розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. 15.06.2012
р. між компанією NINGBO EXACT FASTENERS CO. LTD
(Продавець) та ТзОВ «ТМ-Сервіс»
(Покупець) було укладено контракт № 12
EXTMS-01, за умовами якого продавець
виробляє та продає товар (кріпильні
елементи на умовах FOB, Шанхай, Китай
відповідно до правил INKOTERMS 2000), згідно
додатків, які є частиною договору.

Вартість товару встановлюється в
доларах США і включає до складу
вартість товару, пакування, витрати по
завантаженню товару до транспортного
засобу покупця, виконанню всіх
формальностей передачі товару,
зокрема, отримання експортних
ліцензій, митної реєстрації та інших
дозволів, необхідних для продукування
та експорту, перевозки товару до
України (п.2.1 Контракту).

Вартість товару складає 700 000 доларів
США та включає в себе вартість
контейнера, упакування та маркування
товару (п.2.3). Термін постачання товару 70
днів з моменту узгодження чергового
додатку (п.4.1). Покупець оплачує вантаж
безготівковим банківським переказом
(5.2).

17.01.2013 р. Продавець виставив покупцю
комерційну пропозицію на товар.

Згідно з комерційним інвойсом №12EXTEEM012
від 04.02.2013 р. загальна вартість товару,
що підлягає поставці, становить 30274,56
дол. США.

05.03.2013 р. між сторонами було укладено
додаток №5 до контракту №12 EXTMS-01 від
15.06.2012 р. на виробництво, постачання та
придбання самонарізів вартістю 30274,56
дол. США. Ним же погоджено обов'язок
покупця сплатити 30274,56 дол. США. до 15.03.2013
р.

Платіжним дорученням №12 від 15.03.2013 р.
ТзОВ «ТМ-Сервіс» сплатило на користь
NINGBO EXACT FASTENERS CO. LTD 30274,56 дол. США як
передоплату за кріпильні елементи
згідно з контрактом №12 EXTMS-01 від 15.06.2012
р.

Листом №50 від 08.04.2013 р. ТзОВ «ТМ-Сервіс»
звернулось до ДП «Держзовнішінформ» з
проханням провести експертну оцінку
вартості товару згідно з інвойсом від
04.02.2013 р. та контрактом від 15.06.2012 р. У
відповідь ДП «Держзовнішінформ»
повідомило листом №12/141 від 15.04.2013 р., що
аналіз наявної інформації та відповіді
фірми-виробника свідчать, що ціна на
само наріз для гіпсокартону в дерево
3,8*64Дп=400 виробництва компанії NINGBO EXACT
FASTENERS CO. LTD (Китай), що постачається
згідно з інвойсом та контрактом,
відповідає ціні фірми-виробника та
може становити 4,38 дол. США/100 шт. при
поставках в Україну на умовах FOB-NINGBO.

Листом № 54 від 09.04.2013 р. ТзОВ «ТМ-Сервіс»
звернулось до Львівської
торгово-промислової палати з проханням
надати цінову довідку по вартості
товару без сплати обов'язкових митних
платежів та ПДВ, що постачається по
контракту від 15.06.2012 р., фактурі від
04.02.2013 р., а саме самонаріз для кріплення
гіпсокартону, сірий фосфатований, в
коробках, станом на 09.04.2013 р. Львівська
торгово-промислова палата надала
відповідь листом № 19-09/448 від 11.04.13 р., в
якому зазначила, що значення вартості
оцінюваного товару без сплати
обов'язкових митних платежів та ПДВ,
розраховано з даних пропозицій станом
на дату оцінки складає 27384,35 дол. США.

Після цього ТзОВ «ТМ-Сервіс» подав до
митного оформлення електронну митну
декларацію № 209120000/2013/811504 на вантаж
(кріпильні елементи). На підтвердження
заявленої митної вартості товару до
митної декларації було додано:
контракт №12 EXTMS-01 від 15.06.2012 р., інвойс
компанії виробника-постачальника від
04.02.2013 р. № 12EXTEEM012, переклад інвойсу,
пакувальний лист від 04.02.2013 р., іменний
коносамент від 12.02.13 р. №CNSHA034231, довідку
про вартість перевезення вантажу до
митного кордону України від компанії
перевізника № 3043 від 03.04.13 р., додаток №5
від 05.03.13 р. до контракту, оригінал
сертифікату походження №ССРІТ123874901 із
зазначенням країни походження товару
та відправника, отримувача, копію
експортної декларації постачальника,
комерційну пропозицію від
постачальника від 17.01.13 р., копію
платіжного доручення №12 від 15.03.13 р.,
копії інтернет-сторінок із зазначенням
біжучої біржової вартості на сировину,
висновок Львівської
торгово-промислової палати про
підтвердження вартості товару, копії
листів підтверджень і прас-листів від
виробників аналогічних товарів,
отримані на запити ТПП.

Львівською митницею було сформовано
електронне повідомлення-вимогу про
необхідність подання додаткових
документів, за умови яких може бути
визначено митну вартість товару, а саме
транспортні (перевізні) документи,
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару.

Листом №7 від 15.04.13 р. на вимогу про
надання додаткових документів ТзОВ
«ТМ-Сервіс» надав Львівській митниці
додаткові документи: контракт з
компанією перевізником (договір №398/12
від 01.08.12 р. про надання
транспортно-експедиторських послуг з
перевезення вантажів морським,
автомобільним, авіаційним та
залізничним транспортом), прайс-лист
виробника товару, висновок ДП
«Держзовнішінфом» про підтвердження
вартості вантажу.

Позивач не було подано лише виписку з
бухгалтерської документації.

16.04.2013 р. Львівською митницею було
прийнято рішення про корегування
митної вартості товарів №209000003/2013/900020/2,
в якому зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються у зв'язку з неподанням
основних документів, що підтверджують
митну вартість та відсутність
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, а специфікація на товар
виписана після виставлення інвойсу та
відправлення товару, платіжний
документ не можна ідентифікувати за
цим товаром. При цьому основою для
визначення митної вартості було цінова
база даних ПІК «Цінова інформація про
визначення митної вартості», а саме МД
№110120000/2013/404797 від 27.03.13 р.

Крім того, на основі цього рішення було
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209120000/2013/00127.

На підставі рішення Львівської митниці
від 16.04.2013. р. ТзОВ «ТМ-Сервіс» додатково
сплатило мито в розмірі 5317,78 грн. та
податок на додану вартість - 22 334,66 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що оскільки декларант
подав документи, які чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору, то
відповідач не мав правових підстав для
невикористання резервного методу №6.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Згідно із ст. 53 МК України, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Разом з тим, у ч. 3 ст. 53 Кодексу
передбачено перелік документів, які
митний орган може вимагати у
декларанта у разі, якщо документи,
зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Це, зокрема, транспортні
(перевізні) документи, виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару.

Як встановлено судом, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи,
передбачені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу
України.

Крім цього, на виконання ч.3 ст. 53 МК
України декларант також подав
додаткові документи, крім
бухгалтерської виписки.

Також, з метою підтвердження ціни
товару згідно контракту позивач надав
висновок Львівської
торгово-промислової палати і ДП
«Держзовнішінформ», якими
підтверджено, що значення вартості
оцінюваного товару без сплати
обов'язкових митних платежів та ПДВ,
розраховано з даних пропозицій станом
на дату оцінки складає 27 384,35 дол. США.
Аналіз наявної інформації та відповіді
фірми-виробника свідчать, що ціна на
самонаріз для гіпсокартону в дерево
3,8*64Дп=400 виробництва компанії NINGBO EXACT
FASTENERS CO. LTD (Китай), що постачається
згідно з інвойсом та контрактом,
відповідає ціні фірми-виробника та
може становити 4,38 дол. США/100 шт. при
поставках в Україну на умовах FOB-NINGBO. Як
вбачається з наданих документів,
декларант (покупець) сплатив за товар 30
274,56 дол. США як передоплату по
контракту від 15.06.12 р.

Таким чином, дані, заявлені
декларантом, підтверджені
документально, є достовірними та
визначені кількісно, містять усі
складові, які надають можливість
визначити митну вартість товару за
основним методом - за ціною договору.
Натомість визначення Львівською
митницею митної вартості товару за
шостим (резервним) методом свідчить про
те, що Митним органом вказані документи
взяті до уваги не були.

Посилання апелянта на неподання
декларантом позивача додаткових
документів на вимогу Митного органу, а
саме - неподання виписки з
бухгалтерської документації, судом до
уваги не береться, оскільки, вказаний
документ входить до переліку
додаткових документів, передбачених ч.
3 ст. 53 МК України, які подаються
декларантом на вимогу митного органу,
однак, лише за їх наявності.

Щодо стосується застосування
Львівською митницею резервного методу
визначення митної вартості товару, то
колегія суддів зазначає наступне.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Судом досліджувались документи, надані
до митного оформлення товару за ціною
договору, тобто за першим методом. Те,
що специфікація на товар виписана на
товар після виставлення інвойсу та
відправлення товару, не є обставиною,
що впливає на визначення ціни товару.

Судом першої інстанції правильно не
взято до уваги твердження відповідача
про те, що платіжне доручення №12 від
15.03.2013 р. не дозволяє ідентифікувати
оплату за товар, придбаний згідно з
контрактом від 15.06.2012., оскільки в ньому
чітко вказано, що 18.03.13 р. була здійснена
оплата ТзОВ «ТМ-Сервіс» на користь
нерезидента NINGBO EXACT FASTENERS CO. LTD в сумі
30274,56 дол. США згідно контракту від 15.06.12
р. Не зазначення в платіжних реквізитах
додатку №5 від 05.03.2013р. не свідчить про
неможливість ідентифікації оплаченого
товару, так як всі інші реквізити дають
можливість встановити, за що проведено
оплату.

Митний орган має право запитувати
додаткову інформацію і це право
повинно використовуватися для
уточнення усієї необхідної для митного
оформлення інформації. У разі сумніву
щодо ідентифікації поставки та
розрахунків за неї, митний орган мав
можливість уточнити саме цю інформацію
та запропонувати надати відповідні
пояснення щодо цього, однак цього
зроблено не було.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

16 квітня 2013 року митним органом було
направлено на адресу декларанта
електронне повідомлення із вимогою про
надання додаткових документів.

Всупереч наведеним Апелянтом
твердженням, вказане повідомлення
декларантом позивача не було
проігноровано, оскільки у відповідь
митному органу було надано контракт з
компанією перевізником (договір №398/12
від 01.08.2012 року про надання
транспортно-експедиторських послуг з
перевезення вантажів морським,
автомобільним, авіаційним та
залізничним транспортом), прайс-лист
виробника товару, висновок ДП
«Держзовнішінформ» про підтвердження
вартості товару.

Крім цього, повноваження митного
органу вимагати у декларанта надання
додаткових документів передбачені ч. 3
ст. 53 МК України, а проведення процедури
консультацій між декларантом та митним
органом передбачене іншою нормою - ч. 4
ст. 57 МК України.

Таким чином, вимога Львівської митниці
від 16.04.2013 року про надання декларантом
додаткових документів, а також і
надання таких додаткових документів,
не може свідчити про проведення
процедури консультацій при митному
оформленні товарів, оскільки
врегульовані різними нормами Митного
кодексу України, які передбачають
вчинення сторонами різного роду дій:
надання документів в одному випадку та
обмін інформацією в іншому.

Також, митний брокер ОСОБА_6, який подав
митну декларацію №209120000/2013/811504 для
митного оформлення товару, ввезеного
ТзОВ «ТМ-Сервіс», надав суду письмові
пояснення про те, що насправді таких
консультацій з ним, як представником
декларанта, не проводили, згоди на
застосування резервного методу він не
давав.

Таким чином, відповідачем не дотримано
процедури при обранні методу
визначення митної вартості товару, що є
порушенням прав декларанта.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу. Приймаючи самостійне рішення
про визначення митної вартості
імпортованого товару за шостим
(резервним) методом, відповідач
покликається на неможливість
застосування попередніх методів.

Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, суд першої інстанції
керується ст. 58 Митного кодексу
України, за якою перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними,
підтверджені документально або
визначені кількісно і достовірні
та/або наявна хоча б одна із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
вимога про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості №209000003/2013/900020/2 від
16.04.2013 р. є обґрунтованою та відповідно
скасуванню підлягає і картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00127,
а надмірно сплачені суми мита в розмірі
5 317,78 та ПДВ із ввезених на митну
територію України товарів в розмірі 22
334,66 грн. поверненню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційних скарг висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційних скаргах
доводи, висновку суду не спростовують,
а зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 липня 2013
року у адміністративній справі
№813/3738/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.М. Каралюс

М.В. Костів

Повний текст ухвали складено 11.03.2014 р.