Справа № 815/5988/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5988/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи -
Толмачевська А.В.,

представник третьої особи ОСОБА_5 - не
з'явився,

представник третьої особи ОСОБА_6 - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Шевченківського ВМ
Приморського РВ Одеського МУ ГУ МВС
України в Одеській області, Головного
управління державної Міграційної
служби України в Одеській області,
третя особа без самостійних вимог на
боці позивача - ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_6, Орган опіки та піклування
Приморської районної адміністрації
м.Одеса ОМР про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до
Шевченківського ВМ Приморського РВ
Одеського МУ ГУМВС України в Одеській
області, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_6 про
визнання дій Шевченківського ВМ
Приморського РВ Одеського міського
управління ГУ МВС України в Одеській
області в реєстрації 09.11.2007 року
малолітньої особи ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
на житлову площу квартири АДРЕСА_1
незаконними та зобов'язати
Шевченківський ВМ Приморського РВ
Одеського міського управління ГУ МВС
України в Одеській області анулювати
реєстраційний запис від 09.11.2007 року про
реєстрацію малолітньої особи ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на житлову площу квартири
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем неправомірно, без згоди
позивача, зареєстровану малолітню
особу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на житлову
площу квартири АДРЕСА_1. Позивач
зазначив, що вона як основний
квартиронаймач квартири в сімейному
гуртожитку за АДРЕСА_1 позбавлена разом
зі свої сином в реалізації прав на
проживання, оскільки в даній квартирі
площею 12 кв.м проживає стороння людина,
колишня жінка померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_6
зі сторонніми чоловіками, в якої
відібрано малолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні 17 вересня 2013 року
судом залучено в якості другого
відповідача Головне управління
державної міграційної служби в
Одеській області та залучено в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на боці позивача - ОСОБА_5.

В судовому засіданні 18 листопада 2013
року судом залучено в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору Орган опіки та піклування
Приморської районної адміністрації м.
Одеса ОМР.

Позивач у судовому засіданні,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, підтримали позовні
вимоги у повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача
Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ
ГУ МВС України в Одеській області в
судовому засідання заперечував проти
позову та просив відмовити у повному
обсязі, оскільки рішення прийнято
відповідно до чинного законодавства
України.

Представник відповідача Державної
міграційної служби України в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, оскільки
такі вимоги не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства просила
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на заперечення (а.с. 113-115).

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору орган опіки та
піклування Приморської районної
державної адміністрації в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечували, оскільки вважали
порушенням процесуальних прав
неповнолітньої дитини в разі
позбавлення останнього місця
реєстрації.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, в матеріалах справи наявна
заява про розгляд справи за його
відсутності, вимоги адміністративного
позову підтримує в повному обсязі (а.с.
76).

Третя особа ОСОБА_6 в судові засідання
не з'являлась, повідомлялась належним
чином та своєчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Проаналізувавши наявні матеріали
справи, чинне законодавство,
заслухавши пояснення та заперечення
представників сторін, розглянувши
доводи на яких ґрунтується позовна
заява, обставини справи у їх
сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" № 1382-IV від 11.12.2003р.(надалі Закон
№ 1382-IV) відповідно до Конституції
України регулює відносини, пов'язані зі
свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні, що
гарантуються Конституцією України і
закріплені Загальною декларацією прав
людини, Міжнародним пактом про
громадянські та політичні права,
Конвенцією про захист прав людини та
основоположних свобод і протоколами до
неї, іншими міжнародними договорами
України, а також визначає порядок
реалізації свободи пересування та
вільного вибору місця проживання і
встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно ст. 1 Закону України № 1382-IV
місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, 28 березня 1995 року отримала
ордер №000253 на житлову площу сімейного
гуртожитку за АДРЕСА_1 (а.с. 7),
відповідно до якого ОСОБА_1 основний
квартиронаймач. Також за вказаною
адресою зареєстрований син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2

07 квітня 2006 року в Другому відділі
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4
зареєстровано шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від
07.04.2006р. за актовим записом №117 (а.с. 8).

16.10.2006р. за дозволом позивача
зареєстровано ОСОБА_9 на житловій площі
квартири сімейного гуртожитку за
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 помер, відповідно
до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
(а.с.9).

Відповідно до наданих пояснень
позивачем, до реєстрації
вищезазначеного шлюбу з ОСОБА_1, ОСОБА_9
перебував у зареєстрованому шлюбі зі
ОСОБА_6. Від їх шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син - ОСОБА_8, який проживав
разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 як під час їх
шлюбу, так і після його розірвання.
Тривалий час ОСОБА_1 не проживала за
спірною адресою, оскільки до її
чоловіка переїхала колишня дружина з
сином.

Як зазначає позивач, в лютому 2013 року
вона дізналася, що за адресою її
проживання без її дозволу
зареєстровано малолітнього сина
померлого чоловіка - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час син ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує
проживати за адресою реєстрації разом
зі своєю матір'ю - ОСОБА_6, яка
самовільно зайняла приміщення АДРЕСА_1.
Але, як стверджує позивачка у своєму
позові, ОСОБА_6 не здійснює належний
нагляд за своєю дитиною, тому ОСОБА_8
був поміщений до притулку для дітей № 1
у м. Одесі.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 була
зареєстрована в АДРЕСА_2, знята з обліку
21.12.2011 року за рішенням суду.

Відповідно до довідки форма А ОСОБА_8
зареєстровано за спірною адресою
09.11.2007 року в картці ОСОБА_9.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
року № 1382-IV (далі Закон України № 1382-IV)
в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, встановлено, що
громадянам України, а також
іноземцям та особам без
громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом.

Згідно вимог ст. 6 цього Закону,
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання. Для реєстрації особа подає:
письмову заяву; паспортний документ;
квитанцію про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати; два примірники талона зняття з
реєстрації. Забороняється вимагати для
реєстрації місця проживання подання
особою інших документів. Заява особи
про реєстрацію місця проживання є
єдиною підставою для реєстрації місця
проживання особи.

Згідно ст. 7 зазначеного Закону зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній, установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.
Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Виходячи з цього, ст. 65 Житлового
кодексу України визначає, що « Наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.»

Відповідно ч.ч.1-2 ст. 160 Сімейного
кодексу України місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків. Місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Згідно ч.3-4 ст. 29 Цивільного кодексу
України місцем проживання фізичної
особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. У разі спору місце
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років
визначається органом опіки та
піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_8 був
неповнолітнім сином ОСОБА_9, який
офіційно зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1, то законодавство дозволяє
батькові здійснити реєстрацію своєї
дитини без згоди квартиронаймача, ким
на той час була Позивачка.

Зважаючи на вищевикладені обставини,
дії Шевченківського ВМ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
стосовно реєстрації 09.11.2007р.
малолітньої особи ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
на житловій площі квартири АДРЕСА_1 -
були правомірними.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 18
лютого 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7,8, 9, 14, 158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Шевченківського ВМ Приморського РВ
Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській
області, Головного управління
державної Міграційної служби України в
Одеській області, третя особа без
самостійних вимог на боці позивача -
ОСОБА_5, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_6, Орган
опіки та піклування Приморської
районної адміністрації м. Одеса ОМР про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського окружного адміністративного
суду апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя
Токмілова Л.М.

24 лютого 2014 року.