Справа № 2а-4210/12/0170/5
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/17985/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
Автономної Республіки Крим до
Комунального підприємства "Ленком" про
стягнення коштів,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
травня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року,

встановив:

У квітні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі АР
Крим пред'явило позов до Комунального
підприємства "Ленком" (далі - КП "Ленком")
про стягнення 10 512,03 грн штрафних
санкцій і пені за несвоєчасну сплату
страхових внесків.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від 22
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі АР Крим, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі АР Крим від 28.12.2011 р.
№ 750 на підставі пункту 2 частини
дев'ятої статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування) страхових
внесків до КП "Ленком" застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 1838,57 грн і нарахована пеня в
розмірі 8673,46 грн за період з 22.03.2010 р. по
04.11.2011 р.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивач не мав повноважень після
01.01.2011 р. нараховувати страхувальнику
штрафні санкції за несвоєчасну сплату
страхових внесків, оскільки на момент
прийняття відповідного рішення (28.12.2011
р.) пункт 2 частини дев'ятої статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яким була передбачена
така відповідальність, втратив
чинність.

З висновками судів не можна погодитись,
оскільки вони не ґрунтуються на повно і
всебічно встановлених обставинах
справи та їх належній правовій оцінці.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка діяла до 01.01.2011 р., було
передбачено, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

З набранням чинності Законом України
від 08.07.2010 р. № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (з
01.01.2011 р.) вказана правова норма
скасована.

Водночас відповідно до абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Абзацом шостим цього ж пункту
передбачено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми Закону дає
підстави для висновку про можливість
застосування до страхувальників
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
страхових внесків і після 1 січня 2011
року, якщо вони нараховані на суму
заборгованості, що виникла в період дії
пункту 2 частини дев'ятої статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Вирішуючи спір, суди не з'ясували, що
означає період з 22.03.2010 р. по 04.11.2011 р.,
зазначений у рішенні від 28.12.2011 р. № 750:
періодом, за який у КП "Ленком" виникла
заборгованість перед Пенсійним фондом
зі сплати страхових внесків, чи
періодом нарахування штрафних санкцій
і пені.

Встановлення вказаних обставин є
необхідним для висновку про
правомірність застосування до
страхувальника після 01.01.2011 р.
відповідальності, передбаченої
пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Оскільки суди попередніх інстанцій не
встановили фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а суд касаційної
інстанції відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, то в силу частини
четвертої статті 227 цього Кодексу
прийняті ними рішення підлягають
скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 травня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.