Справа № 2а-458/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/68018/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Леонтович К.Г.,Маслія
В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання рішень недійсними, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и в:

У березні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
недійсними рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради:

№ 124 від 16.04.2004 «Про надання ОСОБА_5
дозволу на складання проекту відводу
земельної ділянки для обслуговування
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_1»;

№ 39 від 23.07.2004 «Про затвердження ОСОБА_5
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що спірними рішеннями
сільська рада передала ОСОБА_5 належну
йому земельну ділянку без вилучення з
користування, що є порушенням вимог
статті 116 Земельного кодексу України.
Крім того, відсутні підстави
припинення права користування
земельною ділянкою, визначені у статті
140 цього ж кодексу.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
11 грудня 2006 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 серпня 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове судове
рішення про задоволення позову.
Визнано недійсним рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради № 124 від 16.04.2004 «Про
надання ОСОБА_5 дозволу на складання
проекту відводу земельної ділянки для
обслуговування індивідуального
житлового будинку в АДРЕСА_1». Визнано
недійсним рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради № 39 від 23.07.2004 «Про
затвердження ОСОБА_5 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1».

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_4 посилаючись на законність
рішення суду апеляційної інстанції,
просить залишити його без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що відповідно до наказу
директора радгоспу «Совки» № 150 від
31.05.1989 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було виділено по
0,04 га землі біля належної кожному по ?
частини будинку АДРЕСА_1. У цьому наказі
вказано, що ці частини будинку
подаровані їх сину ОСОБА_4 та за ним
закріпляються ці земельні ділянки.

Рішенням № 226 від 25.07.1989
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада надала ОСОБА_7 згоду на дарування ?
частини будинку АДРЕСА_1 його синові
ОСОБА_4 та погоджено наказ директора
радгоспу «Совки» № 150 від 31.05.1989, яким
закріплено 0,04 га землі біля ? частини
будинку, яку дарує позивачу батько.

Петропавлівсько-Борщагівською
сільською радою прийняті наступні
спірні у цій справі рішення:

№ 124 від 16.04.2004 «Про надання ОСОБА_5
дозволу на складання проекту відводу
земельної ділянки для обслуговування
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_1», яким вирішено надати ОСОБА_5
дозвіл на складання проекту відведення
земельної ділянки площею 0,12 га для
обслуговування індивідуального
житлового будинку в АДРЕСА_1.

№ 39 від 23.07.2004 «Про затвердження ОСОБА_5
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1», яким
вирішено затвердити ОСОБА_5 проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1 та передати їй безкоштовно у
приватну власність вказану земельну
ділянку.

29.09.2004 ОСОБА_5 отримала державний акт
серії ЯБ № 141003 на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,1287, яка розташована за адресою -
АДРЕСА_2.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та приймаючи нове судове
рішення про задоволення позову,
апеляційний суд посилався на наступні
обставини.

Згідно довідки виконавчого комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради № 1793 від 29.07.1989 та
погосподарської книги № 386 ОСОБА_7 на
праві особистої власності належить
жилий будинок, що розташований на
земельній ділянці радгоспного фонду
радгоспу «Совки» розміром 0,8 га в
АДРЕСА_1.

16.04.2004 Петропавлівсько-Борщагівською
сільською радою прийнято рішення № 123
«Про припинення права приватної
власності ОСОБА_7 на земельну ділянку в
АДРЕСА_1», яким вирішено припинити
відносно вказаної особи право
приватної власності на земельну
ділянку в АДРЕСА_1 та переведено її до
земель запасу
Петропавлісько-Борщагівської
сільської ради.

У частині 1 статті 125, у редакції на час
спірних правовідносин Земельного
кодексу України, визначено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 126, у редакції
на час спірних правовідносин, цього ж
кодексу, право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Посилаючись на відсутність у ОСОБА_7 -
батька позивача, документа, що
посвідчує право власності на спірну
земельну ділянку, судом зазначено, що
таким чином він не є належним
землекористувачем.

Проте судом вказано, що приймаючи
рішення № 123 від 16.04.2004, яким припинено
право приватної власності ОСОБА_7 на
земельну ділянку,
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада діяла всупереч вимогам статей
125,126,140,142 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту а) частини 1 статті
140 цього кодексу підставою припинення
права власності на земельну ділянку є
добровільна відмова власника від права
на земельну ділянку.

Добровільна відмова від права
власності або права постійного
користування земельною ділянкою
визначена у статті 142 Земельного
кодексу України, згідно з якою, у
редакції на час спірних правовідносин,
припинення права власності на земельну
ділянку у разі добровільної відмови
власника землі на користь держави або
територіальної громади здійснюється
за його заявою до відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у разі згоди
на одержання права власності на
земельну ділянку укладають угоду про
передачу права власності на земельну
ділянку. Угода про передачу права
власності на земельну ділянку підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, про
що повідомляє органи державної
реєстрації.

Згідно з наявним в матеріалах справи
висновком судово-почеркознавчої
експертизи № 4109 від 30.06.2009 у
кримінальній справі № 13-3-43 підпис у
заяві про добровільну відмову від
права власності на земельну ділянку
було виконано не ОСОБА_7, а ОСОБА_5

Посилаючись на те, що рішенням № 123 від
16.04.2004 про припинення права приватної
власності на спірну земельну ділянку
та переведення її до земель запасу
відбулось без дотримання необхідних
вимог, зокрема, за відсутності заяви
власника земельної ділянки про
припинення права власності та
нотаріально посвідченої угоди про
передачу права власності на неї,
апеляційний суд дійшов висновку що
вказана обставина є підставою для
визнання недійсними рішень
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради № 124 від 16.04.2004 «Про
надання ОСОБА_5 дозволу на складання
проекту відводу земельної ділянки для
обслуговування індивідуального
житлового будинку в АДРЕСА_1» та № 39 від
23.07.2004 «Про затвердження ОСОБА_5 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1».

Однак колегія суддів вважає, що суд,
надаючи оцінку рішенню № 123 від 16.04.2004,
яке полягло в основу для скасування
спірних у цій справі рішень
відповідача, фактично вийшов за межі
позовних вимог, чим порушив принцип
диспозитивності, встановлений статтею
11 КАС України.

Вказаною нормою передбачено, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Це означає, що принцип диспозитивності
покладає на суд обов'язок вирішувати
лише ті питання, за вирішенням яких
позивач звернувся до
адміністративного суду. Тобто суд
зв'язаний предметом і обсягом
заявлених вимог.

Доказами в адміністративному
судочинстві, як визначено у статті 69
КАС України, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Проте судом не встановлено та
матеріалами справи не підтверджено, що
на час спірних правовідносин прийняте
Петропавлівсько-Борщагівською
сільською радою рішення № 123 «Про
припинення права приватної власності
ОСОБА_7 на земельну ділянку в АДРЕСА_1»
від 16.04.2004, було визнано нечинним або
скасовано.

Встановлення вказаної обставини
необхідне для вирішення питання про те,
чи знаходилась спірна земельна ділянка
у землях запасу
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради, відносно якої цією ж
радою прийняті спірні у цій справі
рішення про надання дозволу на
складання проекту відведення та
затвердження проекту землеустрою, а
отже чи діяла рада на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судових рішеннях, вони підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 серпня 2012
року - скасувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: