Справа № 311/545/14-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/311/13/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року

м.Василівка

Суддя Василівського районного суду
Запорізької області Сидоренко ЮВ.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області про
визнання дій неправомірними та
зобов"язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Василівського
районного суду Запорізької області з
адміністративним позовом до
Управління соціального захисту
населення Василівської районної
державної адміністрації Запорізької
області про визнання дій
неправомірними та зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік. На обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначає, що що він є
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС (II
категорія) та у відповідності зі ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому повинна
виплачуватися щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Проте ,а
підставі його заяви від 14.01.2014 року йому
була нарахована та виплачена щорічна
допомога на оздоровлення в сумі 100 грн.,
згідно до п.1 Постанови КМУ від 12.07.2005
року № 562 «По щорічну допомога
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як
зазначено в листі Управління
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області за
№ 01-09/244 від 23.01.2014 року. Вважає дії
Управління соціального захисту
населення Василівської районної
державної адміністрації Запорізької
області неправомірними, виходячи з
того, що у 2013 році Кабінетом Міністрів
України окремої постанови щодо
визначення розмірів допомоги на
оздоровлення не приймалося, тому
посилання відповідача на те, що виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
повинна здійснюватися відповідно до
Постанови КМУ від 12.07.2005 року №562 є
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано лише на бюджетний
період в 2005 році. Вважає, що його права
та охороняємі законом інтереси
порушені, тому він вимушений
звернутися до суду з даним позовом, в
якому просить визнати протиправними
дії відповідача у частині нарахування
та виплати щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірах,
нижчих ніж передбачено ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та зобов'язати Управління соціального
захисту населення Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області зробити
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік йому, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС II категорії,
відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат на
день виплати, та виплатити з
урахуванням раніше проведених виплат
за 2013 рік

Відповідач копію ухвали про відкриття
скороченого провадження отримав, у
встановлений законом строк подав
заперечення на позов, відповідно до
яких просить в задоволенні позову
відмовити повністю, посилаючись на те,
що 27.12.2013 року позивачу була проведена
виплата допомоги на оздоровлення за 2013
рік в розмірі 100 грн., відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року, до якої змін
прийнято не було, тому проводити
позивачу ОСОБА_1 перерахунок допомоги,
Управління соціального захисту
населення Василівської районної
державної адміністрації Запорізької
області не має жодних підстав. Просить
в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Розгляд справи проведено у порядку
скороченого провадження у
відповідності із ст.183-2 КАС України без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
оцінивши обставини справи, суд вважає
їх достатніми для прийняття рішення.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 має
статус учасника

ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС II категорії, що
підтверджується посвідченням серії А
№ 161441 від 10.11.1992 року, копія якого
міститься матеріалах справи (а.с.5) та
має право на пільги, передбачені
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні соціального захисту
населення, де йому виплачується
щорічна допомога на оздоровлення як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС II категорії.

Управління соціального захисту
населення Василівської районної
державної адміністрації Запорізької
області виплачувало щорічну допомогу
згідно ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за 2013 рік в розмірі 100,00
грн.

Згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012
визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших і сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Вищезазначені нормативно-правові акти
не зупинили дії положень статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У разі наявності колізій між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше.

Таким чином, при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачу за
2013 рік, застосуванню підлягають
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2015 року № 562.

Оскільки Закон України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» № 4282-VІ
прийнято пізніше ніж Закон № 796-ХІІ,
тому суд вважає, що саме положення
Закону № 4282-VІ підлягають застосуванню
до спірних правовідносин.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в розмірі
встановленому Постановою КМ України
від 12 липня 2005 року N 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено, що учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії виплачується щорічна
допомоги на оздоровлення в розмірі 100,00
грн.

Враховуючи що, положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2013
рік» якими встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік та Постанова Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на

оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не визнано
неконституційними, тому суд приходить
до висновку, що позивач ОСОБА_1 має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення, яка виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС II категорії в
розмірі, що встановлений постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу
України до нормативно-правових актів,
які регулюють бюджетні відносини в
Україні належать нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які
прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу та інших законів
України. Це також закріплено в Рішенні
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року №3-рп/2012:
«Нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік».

Відповідно до ст.117 Конституції України
Кабінет Міністрів України в межах
своєї компетенції видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу,
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, які були визначені
бюджетними призначеннями, і відповідно
до ст.23 цього ж кодексу будь-які платежі
можна здійснювати тільки за наявності
бюджетного призначення.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», установлено що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Зі змісту наведеного пункту
вбачається, що його положення
розповсюджуються на ст.48 Закону
№796-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, з яким
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. Реалізація цього
обов'язку здійснюється органами
державної влади відповідно до їх
повноважень.

У Конституції України закріплено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (частина друга статті
19).

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (частина друга статті 96,
частина перша статті 97, частина перша
статті 113, пункт 6 статті 116 Основного
Закону України). Ефективне здійснення
Кабінетом Міністрів України цих
повноважень є основою для вжиття ним
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини іі громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики (пункти 2, 3 статті
116 Конституції України).

У відповідності до п.1 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005р. №936 (далі
ПКМУ №936), головним розпорядником
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є Міністерство праці та
соціальної політики України, яке в
кінцевому рахунку і вирішує питання
щодо того, у якому розмірі та за якими
нормами має здійснюватися виплата
згаданої щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до п.4 Постанови КМУ №936 на
управління праці та соціального
захисту населення покладений
обов'язок, щодо проведення виплата
компенсацій та допомоги певних видів,
повноважень щодо проведення
нарахувань але перерахувань чинним
законодавством не передбачено. Також
п.п.4 п.4

Постанови КМУ №936 передбачено
проведення виплати допомоги на
оздоровлення відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, зокрема, ліміти бюджетних
асигнувань з виплати щорічної допомоги
на оздоровлення орієнтовані
Міністерством праці та соціальної
політики України виключно на норми,
передбачені постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи», і
спрямовані лише на здійснення поточних
виплат, тоді як ані фінансування
поточних виплат за нормами у
відповідності до ст.48 ч.4 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ані тим
більше фінансування сплати
заборгованості за минулі роки згідно
цих норм не передбачено.

Одночасно, і положеннями Конституції
України, зокрема, статтею 95, визначено,
що виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
витрати держави на суспільні потреби,
розмір і цільове призначення цих
витрат.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що
вимоги позивача здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не ґрунтуються на вимогах
законодавства, оскільки з урахуванням
вищенаведених правових норм виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
здійснюється в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.п.4 п.4 «Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 року
№ 936, щорічна допомога на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, якою встановлені такі
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення: учасникам другої
категорії - 100 грн.

Таким чином, відповідач, здійснюючи
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, діяв правомірно, а тому вимоги
позивача про виплату допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірах п'яти
мінімальних заробітних плат,
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що Управління
соціального захисту населення
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області діє
в межах діючого законодавства України
та проводить виплати в межах
асигнувань, та виплата позивачу ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення у 2013
році відповідачем здійснена
відповідно до чинного законодавства,
тому враховуючи вищевикладене, суд
вважає необхідним в задоволенні
заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КАС України
судові витрати віднести за рахунок
держави.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.4-15, 159-163, 185-186 КАС
України, Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Василівської
районної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними та
зобов"язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік - відмовити.

Постанова, прийнята в порядку
скороченого провадження, крім випадків
її оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. Постанова за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області

Ю.В. СИДОРЕНКО