Справа № 2а-11291/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/35539/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючої:Калашнікової
О.В.Суддів:Васильченко Н.В. Леонтович
К.Г.

секретар судового засідання: Антипенко
В.В.

за участю представника позивача -
Браток М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Всеукраїнської
громадської організації "Конгрес
сприяння захисту українських земель"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 вересня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2013 року у справі №
2а-11291/12/2670 за позовом Всеукраїнської
громадської організації "Конгрес
сприяння захисту українських земель"
до Державної фінансової інспекції в
Київській області , Бориспільської
об"єднаної державної фінансової
інспекції про визнання
бездіяльності протиправною, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року Всеукраїнська
громадська організація "Конгрес
сприяння захисту українських земель"
звернулася до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Київській області , Бориспільської
об"єднаної державної фінансової
інспекції про визнання
бездіяльності протиправною.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав про протиправну бездіяльності
Бориспільської об'єднаної державної
фінансової інспекції та Державної
фінансової інспекції в Київській
області в сфері недотримання статей 2,
10, 12 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в

Україні" стосовно невчинення належних
дій для проведення перевірки за
вказаними Всеукраїнською громадською
організацією "Конгрес сприяння захисту
українських земель" у листі №12/10-09 від
20.02.12 року фактами розкрадання
бюджетних коштів; вважав протиправною
бездіяльності Бориспільської
об'єднаної державної фінансової
інспекції та Державної фінансової
інспекції в Київській області в сфери
не дотримання статей 15, 19 Закону
України "Про звернення громадян"
стосовно ненадання об'єктивної,
всебічної та вчасної відповіді на лист
Всеукраїнської громадської
організації "Конгрес сприяння захисту
українських земель" №12/10-09 від 20.02.12
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, Всеукраїнська громадська
організація "Конгрес сприяння захисту
українських земель" звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 26.04.10 року
позивач листом за №10/12-11 на адресу
Прем'єр-Міністра України просив у
терміновому порядку зобов'язати
Контрольно-ревізійне управління
Київської області порахувати
перевитрати державних коштів на
будівництво доріг в с. Гнідин
Бориспільського району на основі
висновків, проведених УДВТП
"Укрдортехнологія" та громадської
експертизи ВГО "Конгрес сприяння
захисту українських земель" від 14.09.09
року, які є в КРУ Київської області, та
посприяти розслідуванню цієї справи
Бориспільським міськрайвідділом
міліції та Бориспільською міжрайонною
прокуратурою. 17.05.10 року позивачем на
адресу Контрольно-ревізійного
управління Київської області
направлено лист №10/12-16, в якому як
додаток до попереднього звернення до
Прем'єр-Міністра України надано
додаткові матеріали.

10.11.10 року Контрольно-ревізійне
управління надало відповідь за №
10-05-13-14/9148, у якій позивача повідомлено
про те, що проведено ревізію виконання
бюджету Гнідинської сільської ради за
період з 01.12.08 року по 01.08.10 року та
окремих питань за 2008 рік. У відповіді
позивачу надано інформацію про
укладений між Гнідинською сільською
радою та ТОВ "Укрбудмет" договорів
підряду щодо ремонтних дорожніх робіт,
зустрічною перевіркою ТОВ "Укрбудмет"
на відповідність витрат, включених до
актів виконаних робіт форми КБ-2в за 2008
рік державним будівельним нормам,
порушень не встановлено, проведеними
під час зустрічної звірки контрольними
обмірами виконаних робіт встановлено
невідповідність між фактично
виконаними обсягами та обсягами,
вказаними в акті виконаних підрядних
робіт форми КБ-2в, при виконання робіт з
капітального ремонту дорожнього
покриття пер. Лісового завищено на 9,0
кв.м. фізичні об'єми виконаних робіт,
які були зазначені у формі КБ-2а, чим
порушено п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 та завищено
обсяги і вартість виконаних ремонтних
робіт з нарахуванням на загальну суму 1
423, 5 грн.

27.09.10 року позивачем на адресу
Бориспільського районного КРУ
направлено лист за № 10/12-35, у якому він
просив до написання остаточного
висновку ревізії провести низку
заходів щодо проведення ремонтних
робіт по вул. Зарічній, Онищенка,
Центральній, зокрема, вирахувати
розміри завищення оплати праці, оплати
роботи механізмів та машин,
використаних матеріалів, товщину шарів
дорожнього одягу при виконанні робіт
по реконструкції дорожнього одягу
житлових вулиць у с. Гнідин. 29.09.10 року
на адресу Контрольно-ревізійного
відділу в м. Борисполі і
Бориспільському районі позивачем
направлено лист за №10/12-36, в якому
викладено прохання акти контрольного
обміру від 23.09.10 року по провулку
Кравченка визнати недійсним, надати
для ознайомлення договір підряду №
9-1120/1 від 01.12.09 року та акт прийняття
підрядних робіт за грудень 2009 року.
01.10.10 року позивачем на адресу
Контрольно-ревізійного відділу в м.
Борисполі і Бориспільському районі
направлено лист за №10/12-37, в якому
викладено прохання всі акти
контрольного обміру від 23.09.10 року
визнати недійсними, провести
перерахунок по всіх актах, взявши до
уваги загальні суми витрат по
договорах підряду та актах прийняття
підрядних робіт. 20.02.12 року позивачем
на адресу Контрольно-ревізійного
відділу в м. Борисполі і
Бориспільському районі направлено
лист за №12/10-9, у якому викладено
прохання надати відповіді на низку
запитань, які були поставлені раніше і
на які позивач не отримав відповіді.

27.03.12 р. Бориспільською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
надано позивачу відповідь за №13-16/384, у
якій повідомлено про те, що 10.11.10 р.
Контрольно-ревізійним управлінням
надано відповідь за №10-05-13-14/9148 щодо
результатів ревізії, зазначаючи щодо
вчинення дій, які відображені у
питаннях 1-7 звернення, що повноваження
та завдання працівників органів ДКРС
чітко визначено ст. 2, 8, 10 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні", які не передбачають
право проводити запитувані позивачем
заходи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що відповідачами не
допущено бездіяльності у вигляді
порушення статей 2, 10, 12 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні", статей 15, 19 Закону
України "Про звернення громадян".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні"№ 2939-XII (в редакції
закону, що діяла на час спірних
правовідносин) головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Цією статтею Закону визначено заходи
здійснення державного фінансового
контролю серед яких - проведення
інспектування, що здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Згідно п. 16 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.06р.
№550 (в редакції, що діяла на час спірних
правовідносин) ревізія проводиться
шляхом:

- документальної перевірки, що
передбачає контроль за установчими,
фінансовими, бухгалтерськими
(первинними і зведеними) документами,
статистичною та фінансовою звітністю,
господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи служби керівник
об'єкта контролю повинен забезпечити
оформлення відповідних документів на
паперовому носії. Надання документів
об'єкта контролю посадовим особам
служби забезпечується керівником
об'єкта чи його заступником;

- фактичної перевірки, що передбачає
контроль за наявністю грошових сум,
цінних паперів, бланків суворої
звітності, оборотних і необоротних
активів, інших матеріальних і
нематеріальних цінностей шляхом
проведення інвентаризації, обстеження
та контрольного обміру виконаних
робіт, правильністю застосування норм
витрат сировини і матеріалів, виходу
готової продукції і природних втрат
шляхом організації контрольних
запусків у виробництво, контрольних
аналізів готової продукції та інших
аналогічних дій за участю відповідних
спеціалістів. Посадові особи служби
мають право вимагати від керівників
об'єкта контролю організацію та
проведення фактичної перевірки в
присутності посадових осіб служби та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
робіт.

Згідно п. 26 Порядку з метою
документального підтвердження виду,
обсягу операцій та розрахунків з
об'єктом контролю - підконтрольною
установою, з'ясування їх реальності та
повноти відображення в обліку органами
служби можуть проводитися зустрічні
звірки у суб'єктів господарювання, які
мали правові відносини з об'єктом
контролю - підконтрольною установою.

Враховуючи встановлені по справі
обставини та наведені вимоги закону,
суди попередніх інстанції вважали, що
формулювання запитань у зверненні
позивача від 20.02.12 року №12/10-09 містили
висновок про наявність та фактичну
незгоду позивача з результатами
ревізії, які цих порушень не виявили.

За змістом частини першої статті 13
Закону № 2939-XII дії або бездіяльність
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби можуть
бути оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки (ревізії),
наприклад із порушенням трудового
розпорядку такою особою під час
проведення ревізії; дій, які полягають
у перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу,
(ревізії); дій щодо проведення ревізії
без установлених законом підстав
та/або з порушенням чинного
законодавства тощо.

Дії службової особи щодо включення до
акта певних висновків не можуть бути
предметом розгляду у суді, оскільки
відповідно до пункту 3 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин),
заперечення, зауваження до акта
ревізії (за їх наявності) та висновки на
них є невід'ємною частиною акта. Це
свідчить про те, що дії, пов'язані з
включенням до акта висновків, є
обов'язковими, тоді як самі висновки
такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта, в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Згідно ст. 15 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

За встановленими судами по справі
обставинами не вбачається порушення
відповідачами зазначених норм Закону.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того, чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанції
у межах касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Касаційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації "Конгрес
сприяння захисту українських земель"
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 вересня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша