Справа № 2а-215/12/2670
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/58440/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.за участю
секретаряГончар Н.О.та представників
сторін: від позивача від відповідача
Малярчук Ю.Б. не з'явився розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуДочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»на постанову та
ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.05.2012 Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012у
справі № 2а-215/12/2670за
позовомДочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»доПолтавської міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської областіпровизнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» звернулась до
Окружного адміністративного суду з
позовом, у відповідності до якого
просить:

- визнати протиправною бездіяльність
Полтавської міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області щодо несписання податкового
боргу в сумі 736 444,00 грн.;

- зобов'язати Полтавську міжрайонну
державну податкову інспекцію
Полтавської області прийняти рішення
про списання податкового боргу в сумі
736 444,00 грн., а саме: з рентної плати за
нафту у сумі 57 682,39 грн., з рентної плати
за природний газ у сумі 500 848,61 грн. та з
рентної плати за газовий конденсат у
сумі 177 913,37 грн.;

- визнати протиправною дію Полтавської
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області щодо
відмови у списанні визначених
контролюючим органом станом на 01.01.2011
неузгоджених грошових зобов'язань, за
якими триває процедура судового
оскарження, в сумі 924 135,75 грн.;

- зобов'язати відповідача прийняти
рішення про списання визначених
контролюючим органом станом на 01.01.2011
неузгоджених грошових зобов'язань, за
якими триває процедура судового
оскарження, в сумі 924 135,75 грн., за
переліком, наведеним у позовній заяві.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.05.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012, у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.05.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити, оскільки
вважає, що рішення судів попередніх
інстанції були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу відповідач, посилаючись на те,
що вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими та не можуть бути
задоволені, просить в задоволенні
касаційної скарги відмовити, а рішення
судів попередніх інстанцій залишити
без змін.

Позивачем подано клопотання про заміну
позивача (Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України») його правонаступником -
Публічним акціонерним товариством
«Укргазвидобування».

Суд касаційної інстанції, розглянувши
дане клопотання, дійшов висновку про
його обґрунтованість та необхідність
задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та з матеріалів справи
вбачається наступне:

- ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» звернувся до податкового
органу із заявою № 19/1-1374 від 03.10.2011 про
списання згідно з п.21 підрозділу ХХ
Податкового кодексу України
податкового боргу на зальну суму 736 444,37
грн. (який був предметом судового
оскарження по справах № 6/209 та № 6/388) та
неузгоджених грошових зобов'язань у
сумі 924 135,75 грн. (за якими тривала
процедура судового оскарження по
справах №2а-13131/09/2670, №2а-14553/10/2670,
№2а-5978/09/2670, №2а-12781/09/2670, №2а-17819/10/2670,
№2а-15181/10/2670);

- податковий борг з рентної плати за
нафту, природний газ та газовий
конденсат у сумі 736 444,37 грн., виник у
зв'язку з несплатою визначених
позивачу контролюючим органом
грошових зобов'язань, які були
предметом оскарження по справах №6/209 і
№6/388 та в скасуванні яких судами першої
і апеляційної інстанцій позивачу було
відмовлено;

- грошові зобов'язання у сумі 57682,39 грн.
узгоджені 26.08.2009 згідно з ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.08.2009 у
справі №22-а-25976/08 (№6/209), а грошові
зобов'язання у сумі 678761,98 грн. узгоджені
03.11.2009р. згідно з ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2009 у справі №22-а-36672/08 (№6/388);

- на час розгляду відповідачем поданої
позивачем заяви про списання
податкового боргу вказані рішення суду
апеляційної інстанції чинні і в
установленому порядку не скасовані та
не змінені, водночас, станом на 01.06.2011р.
податковий борг у сумі 736 444,37 грн. за
позивачем не обліковувався у зв'язку з
його погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача;

- також, на час розгляду відповідачем
поданої позивачем заяви рішеннями суду
апеляційної інстанції по справах
№2а-13131/09/2670, №2а-14553/10/2670, №2а-5978/09/2670,
№2а-12781/09/2670, №2а-17819/10/2670, №2а-15181/10/2670 в
установленому порядку не скасовані та
не змінені, однак на 01.06.2011 узгоджені
грошові зобов'язання у сумі 904 795,73 грн.
були погашені за рахунок здійснених
позивачем платежів, а інша частина
грошових зобов'язань у сумі 19 340,02 грн.
(по справі №2а-5978/09/2670) як станом на
01.01.2011р., так і станом на 01.06.2011р. була
скасована судами.

Попередні судові інстанції,
відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
несписання податкового боргу в сумі 736
444,00 грн., виходили з того, що узгоджені
податкові зобов'язання на підставі ст.87
Податкового кодексу України були
погашені податковим органом шляхом
зарахування здійснених позивачем
поточних платежів в рахунок погашення
податкового боргу, а, відтак, відсутні
фактичні та правові підстави для
списання вказаної суми в порядку,
визначеному пунктом 21 підрозділу ХХ
Податкового кодексу України.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками судів
попередніх інстанцій, у зв'язку з чим
зазначає наступне.

Згідно абз.5 п.21 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» Податкового
кодексу України (підрозділ 10 доповнено
п.21 згідно із Законом України № 3320-VI
від 12.05.2011) підлягають списанню
визначені контролюючими органами
станом на 1 січня 2011 року неузгоджені
грошові зобов'язання та пені
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (крім зобов'язань з
податку на додану вартість при
здійсненні митного оформлення
природного газу, ввезеного на митну
територію України у минулих періодах)
та її дочірніх підприємств ДК "Газ
України", ДК "Укртрансгаз", ДК
"Укргазвидобування", АТ
"Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок",
за якими тривають процедури
адміністративного або судового
оскарження.

Відповідні рішення про списання
зазначених сум приймаються
контролюючими органами в межах їх
компетенції у порядку, передбаченому
для списання безнадійного податкового
боргу, протягом десяти робочих днів з
дня подання заяви платника податків. У
разі відмови контролюючим органом у
списанні згідно з цим пунктом платники
податків можуть оскаржити такі дії в
порядку, визначеному главою 4 цього
Кодексу (ч.3 п.21 підрозділу 10 ПК України).

У відповідності до ч.4 цього ж пункту
згідно з положеннями цього пункту
списанню підлягають суми, що
залишаються несплаченими станом на
перше число місяця, у якому набрав
чинності Закон України «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію».

Як вбачається з матеріалів справи, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що станом на 01.06.2011 податковий
борг у сумі 736 444,37 грн. за позивачем не
обліковувався у зв'язку з його
погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача; узгоджені
грошові зобов'язання у сумі 904795,73 грн.
були також погашені за рахунок
здійснених позивачем поточних
платежів, а інша частина грошових
зобов'язань у сумі 19340,02 грн. (справа
№2а-5978/09/2670) як станом на 01.01.2011р., так і
станом на 01.06.2011р. була скасована
судами, що свідчить про фактичну
відсутність неузгоджених грошових
зобов'язань у сумі 19340,02 грн., а, відтак,
наведені обставини підтверджують
відсутність бездіяльності відповідача
щодо несписання податкового боргу в
сумі 736 444,37 грн. та правомірність
відмови відповідача у списанні
визначених контролюючим органом
станом на 01.01.2011р. неузгоджених
грошових зобов'язань у сумі 924 135,75 грн.

Проте, судова колегія зазначає, що суди
попередніх інстанції не звернули увагу
на те, що на момент виникнення спірних
сум податкового боргу позивача був
чинний Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», який не давав
податковому органу право самостійно
змінювати призначення платежу,
визначеного платником податків при
його сплаті, та який втратив чинність з
01.01.2011 у зв'язку з прийняттям та
набранням чинності Податковим
кодексом України.

Разом з тим, Податковим кодексом
України (п.87.9 ст.87 цього Кодексу), на
відміну від Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
передбачено, що у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Таким чином, Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та Податковий
кодекс України по-різному визначають
порядок погашення податкового боргу,
наявного у платника податку.

Згідно ч.1 ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Таким чином, органи державної
податкової служби вправі
застосовувати положення п.87.9 ст.87
Податкового кодексу України лише щодо
погашення податкового боргу, який
виник після набрання чинності цим
Кодексом, тобто, з 01.01.2011, а на
податковий борг, який виник до 01.01.2011
норми п.87.9 ст.87 Податкового кодексу
України розповсюджені бути не можуть.

Отже, висновок попередніх судових
інстанцій про правомірність дій
відповідача по зарахуванню сплачених
позивачем поточних платежів всупереч
напрямку сплати, в рахунок погашення
податкового боргу, що виник до 01.01.2011, є
помилковим, а відтак, помилковим є й
висновок судів про те, що станом на
01.06.2011 податковий борг у сумі 736 444,37 грн.
за позивачем не обліковувався у зв'язку
з його погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача.

Вищевказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що, з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні),
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що судами
попередніх інстанцій не було
досліджено та з'ясовано належним чином
обставини справи щодо наявності чи
відсутності податкового боргу
позивача станом на 01.06.2011, у той час як
їх встановлення впливає на
правильність вирішення спору, ухвалені
у справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну позивача (Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України») його
правонаступником Публічним
акціонерним товариством
«Укргазвидобування».

2. Касаційну скаргу Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» задовольнити частково.

3. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.05.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 у даній справі скасувати та
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний