Справа № 209/439/14-а
Суддя: Ковальова А. Б.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 209/439/14-а
Провадження № 2-а/209/69/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р. Суддя
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Ковальова А.Б. розглянувши в
порядку письмового провадження справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у місті Дніпродзержинську
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у місті Дніпродзержинську
ради, в якому просить суд визнати дії
відповідача щодо нарахування їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі меншому, ніж визначено
ст. 43 Закону України від 18 січня 2011 року
№ 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», неправомірними.,
зобов'язати відповідача з 25 листопада
2013 року нарахувати та виплачувати їй
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, визначеному ст. 43 Закону
України від 18 січня 2011 року № 2240-ІІІ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а саме - у розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного
Законами України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515 від 06 грудня 2012
року та «Про державний бюджет України
на 2014 рік» № 719 від 16 січня 2014 року, за
відповідні періоди, та зобов'язати
відповідача провести виплату
недоплаченої допомоги з 25 листопада 2013
року за мінусом отриманих сум,
відстрочити сплату судових витрат до
розгляду справи по суті.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала суду заяву з
клопотанням про розгляд справи за її
відсутності на підставі наданих нею
письмових доказів, просить
задовольнити її позов у повному
обсязі.

Представник відповідача по справі -
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Дніпродзержинську ради в
судове засідання не з'явилася, надала
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги не визнала,
надала письмові заперечення проти
позову. В своїх письмових запереченнях
відповідач зазначив, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку була призначена
позивачу згідно рішення про
призначення допомога сім'ям з дітьми з
25 листопада 2013 року, і згідно з частиною
2 ст. 96 Конституції України виключно
законами України «Про державний бюджет
України» на відповідні бюджетні роки
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Також частиною 2 ст. 4 Бюджетного
кодексу України встановлено, що при
здійсненні бюджетного процесу
положення нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цього кодексу та
Закону України «Про державний бюджет
України». Згідно п.п. 1, 2, 4 статті 48
Бюджетного кодексу України
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлений кошторисом.
Згідно Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік» були внесені
зміни до деяких законодавчих актів
України, в тому числі й до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Відповідно до ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Але на момент призначення
позивачу допомоги не встановлено
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.
Виходячи з положень ч.7 ст.9 КАС України
потрібно застосувати закон, що регулює
подібні правовідносини, а саме ч.1 ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», відповідно до якої
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається в розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн. На даний час чинним є порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затверджений
Постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1751 «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми», і відповідно до п. 22 Порядку
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» виплачується в розмірі, що
дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року -
50 відсотками, з 01 січня 2009 року -75
відсотками, з 01 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї для отримання допомоги в розмірі
більш ніж 130 грн. Позивач не зверталася
за перерахунком допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в більшому розмірі, ніж
мінімальний з урахуванням доходів.
Тому просять у задоволенні позовних
вимог позивачу відмовити у повному
обсязі.

Оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів про правовідносини учасників
судового розгляду, необхідність
заслуховування пояснень учасників
судового розгляду в суду відсутня, суд
вважає за можливе провести судове
засідання за відсутності сторін по
справі згідно вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, і якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи з
оцінкою належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_2, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1, є матір'ю малолітньої
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини. З 25 листопада 2013
року позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Дніпровського
району м. Дніпродзержинська і їй
призначена допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. на місяць строком
до 04 жовтня 2016 року, як особа, що
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, що
підтверджується повідомленням УПтСЗН
виконкому Дніпровської районної м.
Дніпродзержинська ради про розмір
соціальної допомоги.

До 01 січня 2008 року, до набрання чинності
Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися як Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року №2811-ХІІ, дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(ст.13), та Законом № 2240-ІІІ, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб, до яких
відноситься і позивач. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема статтею 43 Закону №
2240-ІІІ було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, і ніяких
обмежень щодо розміру вказаної
допомоги норма закону не містила та не
визначала будь-якого іншого порядку
щодо призначення допомоги.

Однак пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VІ були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону №2240-ІІІ, а
саме: дію статті 13 Закону №2811-ХІІ з 01
січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а із дії Закону
№2240-ІІІ виключено статті 40-44.

В той же час рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційними
положення пункту 25 розділу ІІ Закону №
107-VІ щодо виключення статей 40-44 Закону
№ 2240-ІІІ. Крім того, пунктом 2 розділу ІІ
Закону № 107-VІ було передбачено, що
розділ ІІ цього Закону діє до 31 грудня
2008 року.

Аналіз вказаних правових норм свідчить
про те, що з 01 січня 2009 року було
відновлено дію вищевказаних положень
Закону № 2240-ІІІ, в тому числі й статті 43
цього Закону, приписи якого мали б бути
застосовані відповідачем при
нарахуванні позивачу в 2013 році
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку, так як
даною нормою було чітко визначено, що
така допомога надається застрахованій
особі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму.

Правлінням Фонду у 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
роках будь-яких рішень щодо визначення
розміру указаної допомоги не
приймалося.

Статтею 34 Закону України від 27 квітня
2010 року №2154-VІ «Про державний бюджет
України на 2010 рік передбачено, що у 2010
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону №
2240-ІІІ призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, зазначених
Кабінетом Міністрів України.

Але розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-ІІІ на
виконання статі 45 Закону № 2154-VІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Закони України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515 від 06 грудня 2012
року та «Про державний бюджет України
на 2014 рік» № 719 від 16 січня 2014 року не
містять будь-яких положень щодо
призначення і виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до закону №
2240-ІІІ або делегування таких
повноважень Кабінету Міністрів
України.

За таких обставин допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має надаватися
застрахованій особі у розмірі,
визначеному статтею 43 Закону № 2240-ІІІ,
а саме - не меншому розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2013 рік» № 5515 від 06
грудня 2012 року встановлено прожитковий
мінімум для дітей віком до шести
років: з 01 січня - 972 грн., з 01 грудня - 1032
грн.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2014 рік» № 719 від 16
січня 2014 року встановлено прожитковий
мінімум для дітей віком до шести
років: з 01 січня - 1032 грн., з 01 липня - 1059
грн., з 01 жовтня - 1102 грн.

Вказана правова позиція викладена у
рішенні Верховного Суду України від 25
грудня 2012 рок, яке у відповідності до
приписів КАС України, є обов'язковим
для застосування судами усіх ланок.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч.2 ст. 73 Закону України
"Про Конституційний Суд України", якщо
акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
не чинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У ст. 74 зазначеного Закону передбачено,
що Конституційний Суд України може
вказати на преюдиціальність свого
рішення при розгляді судами загальної
юрисдикції позовів у зв'язку з
правовідносинами, що виникли внаслідок
дії неконституційного акта.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків.

Відповідно до ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання не чинним рішення чи
окремих його положень, зобов'язання
відповідача вчинити певні дії. Суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, поновлення порушених прав
позивача, з урахуванням положень ст. 99
КАС України, має відбутися шляхом
зобов'язання відповідача з 25 листопада
2013 року здійснити нарахування позивачу
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, визначеному статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ, а саме у розмірі прожиткового
мінімуму за відповідні періоди, та
зобов'язанням відповідача провести їх
виплату за мінусом отриманих сум. А
тому позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст. 6, ч.2 ст. 72, ч.3 ст. 72, 105, 106, 99
КАС України, ст. 43 Закону № 2240-ІІІ,
Законами України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» № 5515 від 06
грудня 2012 року, «Про державний бюджет
України на 2014 рік» № 719 від 16 січня 2014
року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у місті Дніпродзержинську
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії,
задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради щодо
нарахування ОСОБА_2 державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі меншому, ніж
визначено ст. 43 Закону України від 18
січня 2011 року №2240-ІІІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради з 25 листопада
2013 року нарахувати та виплачувати
ОСОБА_2 державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, визначеному ст. 43 Закону
України від 18 січня 2011 року № 2240-ІІІ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року
№2240-ІІІ, а саме - у розмірі прожиткового
мінімуму, визначеного Законами України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» № 5515 від 06 грудня 2012 року та «Про
державний бюджет України на 2014 рік» №
719 від 16 січня 2014 року, за відповідні
періоди.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради провести
ОСОБА_2 виплату недоплаченої допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного з 25 листопада 2013 року за
мінусом отриманих сум.

Судовий збір віднести за рахунок
держави.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя
А.Б. Ковальова