Справа № 666/7319/13-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 р. Справа № 666/7319/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Полив'яний В.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 09 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Херсонській області про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 11 листопада 2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області, в якому просив визнати
незаконним рішення ГУ ПФУ в
Херсонській області в частині
заниженого обчислення та сплати йому
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 15% з 01.10.2011 року та
в розмірі 18% відсотків з 01.07.2012 року,
замість належних 30% мінімальної пенсії
за віком; стягнути з відповідача на
його користь недоплачені кошти
додаткової пенсії за період з 01.10.2011
року по 30.11.2013 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком на момент
виплати за рахунок коштів Держбюджету
України, із врахуванням виплачених сум
додаткової пенсії в розмірах 15% з
01.10.2011 року, 18% з 01.07.2012 року з
встановлених 30% мінімальної пенсії за
віком. Крім того, в позовній заяві
ОСОБА_1 порушується питання про
поновлення строку звернення до суду.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 09 грудня 2013 року
поновлено ОСОБА_1 строк звернення до
адміністративного суду.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області про стягнення коштів -
відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить постанову Дніпровського
районного суду м. Херсона від 09 грудня
2013 року в частині відмови у задоволенні
позову - скасувати та винести нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до довідки наданої УМВС
України в Херсонській області від
01.04.2003 року за № 2/7-1144 ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації аварії
Чорнобильської АЕС другої категорії та
перебуває на обліку в ГУ ПФУ в
Херсонській області.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про проведення перерахунку
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у відповідності до норм Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
стягнення сум недоплаченої додаткової
допомоги, що утворилася внаслідок
неправомірних дій відповідача, однак
отримав відмову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що виплата додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
ОСОБА_1 здійснюється в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України.

Колегія суддів погоджується з вище
зазначеним висновком суду першої
інстанції та вважає, що при винесенні
постанови та задоволенні позову, суд
правильно застосував норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС" порядок обчислення,
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок трудового каліцтва чи
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначається Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів державного
бюджету.

Рішенням Конституційного суду України
від 25 січня 2012 року №3 рп/2012 в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Законом України "Про Державний Бюджет
на 2013 рік" передбачено, що державним
органом, який має забезпечувати
реалізацію встановлених законами
України соціальних прав громадян,
тобто надала право Кабінету Міністрів
України визначати порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2, 3
статті 116 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи,
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Херсонській області
додаткова пенсія ОСОБА_1 як особі що має
статус учасника ліквідації аварії на
ЧАЕС II категорії, виплачувалась
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року №1210, а тому підстави для стягнення
сум недоплаченої додаткової пенсії та
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
відсутні.

Однак, на думку колегії суддів,
правильно вирішивши по суті справу,
судом першої інстанції при винесенні
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову було
допущено помилкове застосування норм
процесуального права, а саме ст. ст. 99, 100
та 160 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на тому, що відповідно до п. 7 ч.4 ст. 160
КАС України ухвали з питань
продовження та поновлення
процесуальних строків викладаються
окремим документом, а тому поновляючи
постановою Дніпровського районного
суду від 09 грудня 2013 року строк
звернення до суду суд першої інстанції
порушив норми процесуального права.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач звернувся за захистом
порушеного відповідачем права на
стягнення сум недоплаченої додаткової
пенсії, як ліквідатору наслідків
аварії на ЧАЕС другої категорії за
період з 01.10.2011 року по 30.11.2013 року лише у
листопаді 2013 року. При цьому протягом
цих років ОСОБА_1 щомісяця отримував
пенсію, а тому повинен був дізнатись
про порушення свого права саме у цей
період. Посилання на порядок
дострокового вирішення спору колегія
суддів не приймає, оскільки ці доводи
матеріалами справи не підтверджуються.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
поновлення позивачу строку звернення
до суду з відповідними позовними
вимогами за період з 01 жовтня 2011 року по
11 травня 2013 року.

Враховуючи вище викладене, колегія
судів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно по суті
вирішено справу, але з помилковим
застосуванням норм процесуального
права, у зв'язку з чим судове рішення
відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 201 КАС
України, підлягає зміні, в частині
поновлення ОСОБА_1 строку звернення до
суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.2 ч.1 ст. 198; п. 1 ч.
1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Херсона від 09 грудня 2013 року
змінити.

Викласти абзац перший резолютивної
частини постанови Дніпровського
районного суду м. Херсона від 09 грудня
2013 року в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення сум недоплаченої додаткової
пенсії за період з 01 жовтня 2011 року по 11
травня 2013 року залишити без розгляду.»

В іншій частині постанову
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 09 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: