Справа № 816/7023/13-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 р.Справа № 816/7023/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014р.
по справі № 816/7023/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

09 грудня 2013 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (далі- позивач, ФОП
ОСОБА_1) звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі- відповідач, Карлівська
ОДПІ) з урахуванням уточнень та
збільшення позовних вимог 23.12.2013р.
просив визнати протиправними та
скасувати:

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 в частині збільшення
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування на
загальну суму 4047,05 грн., в тому числі за
основним платежем - 3237,64 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 809,41
грн.;

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013;

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 в частині збільшення
податку на додану вартість на суму 21787,50
грн., в тому числі за основним платежем -
17430,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 4357,50 грн.;

рішення № 1 від 18.11.2013 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів своєчасно не нарахованого
єдиного внеску на загальну суму 9486,69
грн., в тому числі - штраф - 451,75 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 року
адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 18 листопада 2013 року
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 21787 (двадцять одна
тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень 50
(п'ятдесят) копійок, в тому числі за
основним платежем - 17430,00 (сімнадцять
тисяч чотириста тридцять) гривень, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 4357
(чотири тисячі триста п'ятдесят сім)
гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 18 листопада 2013 року
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за результатами річного
декларування на загальну суму у
розмірі 4047 (чотири тисячі сорок сім)
гривень 05 (п'ять) копійок, в тому числі
за основним платежем - 3237 (три тисячі
двісті тридцять сім) гривень 64
(шістдесят чотири) копійки, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 809
(вісімсот дев'ять) гривень 41 (сорок одна)
копійка.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області № 1 від 18 листопада
2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України
в особі Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
витрати у вигляді судового збору у
розмірі 148,00 (сто сорок вісім) гривень,
сплачені згідно з платіжним дорученням
№ 489 від 03 грудня 2013 року.

Відповідач не погодившись із рішенням
суду першої інстанції подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
позивача в повному обсязі. Апелянт
зазначає, що приймаючи зазначену
постанову суд першої інстанції дійшов
помилкових висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
невірно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального та
процесуального права.

Позивач надав до суду апеляційної
інстанції письмові пояснення на
апеляційну скаргу, в яких посилався на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не
з`явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства (далі
-КАС України) в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст.195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
доведеними, а позов таким, що підлягає
задоволенню в цій частині.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що у
термін з 14.10.2013 по 25.10.2013 відповідачем
проведена документальна планова
виїзна перевірка суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів за період з
01.01.2012 по 31.12.2012, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт
№ 000128/16-19/НОМЕР_4 від 08.11.2013, в якому
відображено порушення позивачем:

пунктів 172.2, 177.10 статті 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
за 2012 рік в сумі 3349,43 грн;

пунктів 198.4, 198.6 статті 198, пункту 199.1
статті 199 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
додану вартість за лютий - листопад 2012
року на суму 175,54 грн;

пункту 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України, що спричинило
розбіжності за 4 квартал 2012 року по
Податковому розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма 1ДФ) по сумі
виплаченого доходу;

пункту 7.1 статті 7 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" в частині
заниження єдиного внеску у розмірі 9034,94
грн.

На підставі акту перевірки №
000128/16-19/НОМЕР_4 від 08.11.2013 Карлівською
ОДПІ прийняті:

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 в частині збільшення
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування на
загальну суму 4186,79 грн, в тому числі за
основним платежем- 3349,43 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 837,36
грн;

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
"прибутковий податок" на суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 в частині збільшення
податку на додану вартість на суму 21942,50
грн, в тому числі за основним платежем -
17554,00 грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 4388,50 грн;

рішення № 1 від 18.11.2013 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів своєчасно не нарахованого
єдиного внеску на загальну суму 9486,69
грн, в тому числі - штрафні санкції - 451,75
грн.

Позивач погодився з правомірністю
податкового повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 в частині збільшення
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування на
суму 139,71 грн та податкового
повідомлення-рішення № від 18.11.2013
в частині збільшення податку на додану
вартість на суму 155,00 грн; сплатив суми
податку за платіжними дорученнями від
03.12.2013 (а.с. 102, 104 Т.1).

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
18.11.2013р. в частині донарахування
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування на
загальну суму 4047,05 грн, в тому числі за
основним платежем - 3237,64 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 809,41
грн, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем дотримані приписи
норм пунктів 177.2, 177.3 статті 177,
підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України при
включенні витрат в сумі 19101,20грн. у
грудні 2012 року та 2483,05грн. до складу
витрат, відображених в додатку 5 до
податкової декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік., а відображені в
акті перевірки висновки перевіряючих
про завищення витрат у розмірі 21584,25
грн. не відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам правових
норм.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено у суді апеляційної
інстанції, ФОП ОСОБА_1 до складу витрат
в додатку 5 до податкової декларації
про майновий стан і доходи за 2012 рік
(а.с. 76 Т.1) включені відображені в Книзі
обліку доходів і витрат (а.с.131-148 Т.1) за
податковими накладними № 2520518 від
03.01.2012, № 5355390 від 11.06.2012, № 5375908 від
14.06.2012, № 5346243 від 27.06.2012, № 331609 від 04.07.2012,
№ 5301219 від 22.08.2012, 5243276 від 11.09.2012, № 5347695
від 05.12.2012 (а.с. 225, 227, 229, 231, 236, 238, 240 Т.1, а.с.
147 Т.2) витрати з придбання товарів у ТОВ
"Метро Кеш енд Кері Україна" на суму 2483,05
грн. Проведення позивачем оплати за ці
товари підтверджується фіскальними
чеками (а.с. 226, 228, 230, 232, 237, 239, 241 Т.1, а.с. 148
Т.2).

Із загальної суми сплачених на користь
ТОВ "Метро Кеш енд Кері Україна" коштів
ФОП ОСОБА_1 до витрат включено лише
частину суми, за вирахуванням податку
на додану вартість, який входить до
ціни придбаних товарів.

Вказані канцтовари, картриджі ФОП
ОСОБА_1 придбавав не з метою подальшої
реалізації, а для забезпечення його
підприємницької діяльності (ведення
бухгалтерського обліку, претензійної
роботи, оформлення та роздруківка
документів у печатному вигляді тощо).
Товари позивач перевозив особисто, на
власному автомобільному транспорті,
без оформлення доставки за рахунок ТОВ
"Метро Кеш енд Кері Україна", а тому
товарно-транспортні накладні,
видаткові накладні йому не видавались.
Акти на списання використаних
канцтоварів та картриджів не складав,
оскільки на кінець звітного періоду в
графі 11 Книги обліку доходів і витрат
(а.с. 131-148 Т.1) відображено відсутність
залишків цих товарів.

У грудні 2012 року позивач придбав у ТОВ
"Баядера Логістік" лікеро-горілчані
вироби на суму 19101,20 грн, на
підтвердження чого цим контрагентом
видано податкові накладні № 1684/13 від
11.12.2012, № 1948/13 від 12.12.2012 (а.с. 243, 245 Т.1),
видаткові накладні № 67655/64913 від 11.12.2012,
67726/65167 (а.с. 242, 247 Т.1), фіскальні чеки від
18.01.2013 (а.с. 244, 246 Т.1).

Пунктами 177.2, 177.3 статті 177 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. Для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За приписами цих норм платник податку
при розрахунку чистого доходу має
право на включення до витрат лише тих,
які є документально підтвердженими та
пов'язані з господарською діяльністю,
за вирахуванням сум податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
товарів.

Таким чином, придбання та використання
ФОП ОСОБА_1 товарів від ТОВ "Метро Кеш
енд Кері Україна" у своїй господарській
діяльності відповідачем не
спростовано, а тому суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що позивачем дотримані приписи норм
пунктів 177.2, 177.3 статті 177, підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України при включенні 2483,05 грн. до
складу витрат, відображених в додатку 5
до податкової декларації про майновий
стан і доходи (а.с. 76 Т.1).

Пунктом 1 Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат, яку ведуть фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, затвердженим
наказом Державної податкової
адміністрації України 24.12.2010 № 1025 (в
редакції, чинній на дату виникнення
спірних правовідносин), визначено, що
відповідно до пункту 177.10 статті 177
розділу IV Податкового кодексу України
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, та фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність (далі - самозайняті особи),
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат (далі - Книга), у якій щоденно на
підставі первинних документів
здійснюються записи про операції, що
відбулися у звітному (податковому)
періоді.

Згідно з пунктом 3.4 цього Порядку до
графи 4 записуються реквізити
документа, який підтверджує понесені
витрати, пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт та наданням послуг
(номер, дата і назва документа).
Документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема,
товарно-транспортна та/або податкова
накладна, платіжне доручення,
фіскальний чек, акт закупки (виконаних
робіт, наданих послуг) та інші
розрахункові документи.

Витрати на придбання товарів у ТОВ
"Баядера Логістік" та їх реалізація на
кінець звітного періоду відображені
позивачем у Книзі обліку доходів та
витрат за датою отримання товару та
податкових накладних (а.с.147-148 Т.1). Із
загальної суми сплачених на користь
товариства коштів ФОП ОСОБА_1 до витрат
включено лише частину суми, за
вирахуванням податку на додану
вартість, який входить до ціни
придбаних товарів, що відповідає
приписам пункту 177.3 статті 177
Податкового кодексу України. Помилок у
заповненні граф книги по цих операціях
не виявлено.

На підставі даних Книги обліку доходів
та витрат позивачем до складу витрат в
додатку 5 до податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік (а.с. 76
Т.1) включені витрати, понесені ним при
здійсненні придбання товарів в грудні
2012 року у ТОВ "Баядера Логістік".

Податкові накладні (а.с. 243, 245 Т.1),
видаткові накладні (а.с. 242, 247 Т.1) є
належними та достатніми документи для
підтвердження факту понесення ним
витрат в сумі 19101,20 грн у грудні 2012 року,
оскільки ці витрати здійснені для
провадження господарської діяльності
платника податку, в результаті яких
саме у грудні 2012 року відбулось
збільшення зобов'язань перед
контрагентом, що відповідає приписам
пунктів 177.2, 177.3 статті 177, підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що доводи податкового органу
щодо правомірності оскаржуваного
податкового рішення № від
18.11.2013р., не є переконливими, а
відображені в акті перевірки висновки
перевіряючих про завищення витрат у
розмірі 21584,25 грн. не відповідають
фактичним обставинам справи та
вимогам правових норм.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем та УПФ у Машівському районі
укладено договір про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
держаного соціального страхування від
01.01.2012, яким визначено розмір єдиного
внеску 38,11%, розмір мінімального
страхового внеску - 409,30 грн. (а.с. 70-75 Т.1).

На виконання умов вказаного договору
позивачем своєчасно протягом 2012 року
сплачувався єдиний внесок на загальну
суму 5045,38 грн, що підтверджується
платіжними дорученнями (а.с. 60-65 Т.1).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 2 частина 1 статті 7
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок нараховується: для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 частини першої
статті 4 цього Закону, встановлюється у
розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктом
2 частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску. У разі
бажання зазначених осіб бути
застрахованими за всіма видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (пенсійним, на
випадок безробіття, у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності)
єдиний внесок встановлюється у розмірі
38,11 відсотка визначеної для цієї
категорії осіб бази нарахування
єдиного внеску.

Отже, висновки перевіряючих про
завищення позивачем у 2012 році витрат у
розмірі 21584,25 грн., що призвело до
помилкового визначення ревізором суми
чистого оподаткованого доходу за 2012
рік у розмірі 26037,28 грн., донарахування
єдиного внеску у розмірі 9034,94 грн. та
штрафу у розмірі 451,75 грн. є
неправомірними, тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення № 1 від 18.11.2013 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
18.11.2013р. в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 21787,50 грн, в тому
числі за основним платежем - 17430,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
4357,50 грн, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не порушено вимоги
пункту 199.1 статті 199 Полтавського
кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на
виконання усного договору
купівлі-продажу ФОП ОСОБА_1 отримано
від ТОВ "Епіцентр К" товари (провід,
вимикачі, плитка, клей, гіпсокартон,
світильники тощо) і проведено їх
оплату, про що свідчать долучені до
матеріалів справи копії товарних
чеків, фіскальних чеків, реєстр
платіжних касових документів,
видаткових накладних (а.с. 8-46 Т.2).

На підтвердження здійснення
господарських операцій ТОВ "Епіцентр К"
виписано позивачу податкові накладні
на загальну суму податку на додану
вартість 3910,41 грн. (а.с.151-157 Т.1).

Придбаний товар позивач використав у
господарській діяльності під час
поточного ремонту (утеплення кімнати
відпочинку персоналу та робочого
кабінету, ремонт електропостачання у
кіоску за адресою АДРЕСА_1; скошування
трави на прилеглій території;
ізолювання електропроводів тощо), який
робився власними силами без укладення
договорів підряду та залучення
будівельних спеціалістів.

Доказів на спростування наведених
обставин відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 198.4 статті 198
Полтавського кодексу України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Судовим розглядом також встановлено,
що ФОП ОСОБА_1 до складу податкового
кредиту включені суми податку на
додану вартість у розмірі 13518,75 грн,
сплачені за електроенергію, що
постачалась на господарські об'єкти,
розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 відповідно до
договору № 131 від 20.02.2009, укладеного між
позивачем та Машівською філією ВАТ
"Полтаваобленерго" (а.с.199-204 Т.1). Обсяги
постачання електричної енергії
визначено у додатку № 1 до договору (а.с.
72 Т.2).

На виконання договору постачання
електричної енергії від 20.02.2009
Машівською філією ПАТ
"Полтаваобленерго" відпущено
електроенергію на загальну суму 76000,00
грн., в тому числі ПДВ-15000,00 грн, а
позивачем здійснено оплату, що
підтверджується податковими
накладними (а.с. 158-167 Т.1), листом
Машівської філії ПАТ
"Полтаваобленерго" від 25.12.2013 (а.с.73 Т.2),
платіжними дорученнями (а.с. 148-150 Т.1, а.с.
1-7 Т.2).

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 199.1 статті 199
Полтавського кодексу України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги, необоротні активи
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

Включення до складу податкового
кредиту за березень, квітень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень 2012
року сум податку на додану вартість у
розмірі 13518,75 грн здійснено ФОП ОСОБА_1
на підставі виписаних ПАТ
"Полтаваобленерго" податкових
накладних, що підтверджується актом
перевірки. Накладні містять адресу
місцезнаходження покупця, кількість
проданих товарів, ціну продажу.
Будь-яких порушень щодо оформлення
податкових накладних судом не
виявлено.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Факту визнання недійсним або
анулювання свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
ПАТ "Полтаваобленерго" на момент
здійснення господарської операції
судом не встановлено.

Таким чином, судовим розглядом
доведено, що позивачем правомірно, на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, включено до
складу податкового кредиту декларацій
з податку на додану вартість за
березень, квітень, червень-жовтень 2012
року суми ПДВ у розмірі 13518,75 грн, що
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами.

Доказів про надання позивачем частини
приміщень в оренду іншим суб'єктам
підприємницької діяльності, як на
доказ безпідставного віднесення до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість у розмірі
13518,75 грн. відповідачем не надано.

Позивач пояснював, що на господарських
об'єктах, розташованих за адресами:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, АДРЕСА_3
встановлено по 1 лічильнику
електричної енергії на кожен об'єкт, а
тому розмежувати кількість спожитої
електричної енергії орендарями є
неможливим.

Крім того, згідно з договорами оренди
нерухомого та рухомого майна від 01.07.2010
(а.с.1109-120 Т.2) оплата комунальних послуг
включено в розмір орендної плати.

Таким чином, включення позивачем до
Книги обліку доходів та витрат лише
витрат за спожиту електроенергію у
розмірі 8406,26 грн. (а.с.131-148 Т.1) не є
перешкодою для формування податкового
кредиту на підставі всіх отриманих від
ПАТ "Полтаваобленерго" податкових
накладних.

Отже, висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки №
000128/16-19/НОМЕР_4 від 08.11.2013 (а.с. 51-57 Т.1) щодо
донарахування позивачеві податку на
додану вартість за основним платежем в
сумі 17430,00 грн. пов'язано із включенням
ним до складу податкового кредиту:

- декларацій з ПДВ за лютий, квітень,
травень, серпень, жовтень, листопад 2012
року сум ПДВ від операцій з придбання
товарів у ТОВ "Епіцентр К" у розмірі 3911,00
грн, які не пов'язані з підприємницькою
діяльністю та не є об'єктом
оподаткування, що є порушенням пункту
198.4 статті 198 Полтавського кодексу
України;

- до декларацій з ПДВ за березень,
квітень, червень, липень, серпень,
вересень, жовтень 2012 року сум ПДВ від
операцій з придбання електроенергії у
Машівській філії ПАТ
"Полтаваобленерго" у розмірі 13518,00 грн.,
яка не використовувалась у
господарській діяльності, що є
порушенням пункту 199.1 статті 199
Полтавського кодексу України є
безпідставними, а тому колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку, що
позивачем не порушено вимоги п. 199.1 ст.
199 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 18.11.2013р., колегія суддів
зазначає.

Підпунктом б) пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України визначено,
що особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до контролюючого органу за
місцем свого розташування. Такий
розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України
24.12.2010 № 1020, у графі 3а "Сума
нарахованого доходу" відображається
(за звітний квартал) дохід, який
нараховано фізичній особі відповідно
до ознаки доходу згідно з довідником
ознак доходів, наведеним у додатку до
цього Порядку. У разі нарахування
доходу його відображення у графі 3а є
обов'язковим незалежно від того,
виплачені такі доходи чи ні.
Нарахований дохід відображається
повністю, без вирахування податку на
доходи фізичних осіб, суми єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника,
суми податкової соціальної пільги за
її наявності.

Судовим розглядом встановлено, що у
відомості по заробітній платі за
грудень 2012 року та у звіті по
нарахуванню єдиного внеску за грудень
2012 року позивачем відображено суму
допомоги по тимчасовій
непрацездатності найманого працівника
ОСОБА_3 (а.с. 221 Т.1, 74 Т.2).

Всупереч приписам зазначених норм ФОП
ОСОБА_1 не відображено суму допомоги по
тимчасовій непрацездатності найманого
працівника ОСОБА_3 у Податковому
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
за 4 квартал 2012 року (а.с.123 Т.1).

Посилання позивача на перерахування
Фондом соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності суми
допомоги по тимчасовій втраті
працездатності по найманому
працівнику ОСОБА_3 у розмірі 979,56 грн. за
грудень 2012 року лише 09.01.2013р., як на
підставу скасування спірного
податкового повідомлення-рішення є
помилковими, оскільки чинним
законодавством передбачено
обов'язковість відображення у
Податковому розрахунку саме
нарахованих доходів.

Згідно з пунктом 119.2 статті 119
Податкового кодексу України подання не
у повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Таким чином, Карлівською ОДПІ
правомірно нараховано штраф у розмірі
510 грн за подання недостовірних
відомостей у податковій звітності, а
тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
18.11.2013р.

Колегія суддів вважає правомірним
стягнення з Державного бюджету
України в особі Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
позивача у справі, судових витрат у
вигляді судового збору у розмірі 148,00
гривень, відповідно до частини 3 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
платіжного доручення № 489 від 03.12.2013 про
сплату судового збору у розмірі 172,05
грн. у зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, колегія суддів,
переглянувши у межах апеляційної
скарги рішення суду першої інстанції
вважає, що при його прийнятті суд
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Карлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014р. по
справі № 816/7023/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.