Справа № 445/2486/13-а 6-а/445/223/13
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа № 420/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області на ухвалу
Золочівського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
про зміну способу виконання постанови
Золочівського районного суду
Львівської області від 25 травня 2011 року
за заявою Відділу ДВС Золочівського
РУЮ Львівської області в справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И
В :

26 листопада 2013 заявник звернувся до
суду з заявою про зміну способу та
порядку виконання постанови
Золочівського районного суду
Львівської області від 25 травня 2011
року.

Ухвалою Золочівського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
в справі №445/2486/13-а задоволено заяву про
зміну способу та порядку виконання
постанови Золочівського районного
суду Львівської області від 25 травня 2011
року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
управлінням Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області подано апеляційну скаргу в
якій просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу та
порядку виконання постанови
Золочівського районного суду
Львівської області від 25 травня 2011
року.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог зазначає, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого Законом про Державний
бюджет України та додає, що пенсійний
фонд не вправі брати на себе
зобов'язання, які не мають бюджетних
призначень.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справи. Справу може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області слід задовольнити. При цьому
колегія суддів виходить з наступних
міркувань.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Постановою Золочівського районного
суду Львівської області від 25.05.2011 року
зобов'язано управління пенсійного
України в Золочівському районі
Львівської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Золочівського районного суду
Львівської області від 25.05.2011 року та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином колегія суддів вважає за
правильне скасувати оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції та в
задоволені заяви відмовити.

Керуючись, ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області задоволити.

Скасувати ухвалу Золочівського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2013 року в справі №445/2486/13-а та у
задоволені заяви про зміну способу
виконання постанови Золочівського
районного суду Львівської області від
25 травня 2011 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор