Справа № 816/5524/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р. Справа № 816/5524/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013р.
по справі № 816/5524/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області

про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області (в
подальшому - УМВС України в Полтавській
області), у якому з подальшими
уточненнями просить: визнати
незаконним і скасувати наказ УМВС
України в Полтавській області № 414 о/с
від 16 серпня 2013 р.; визнати незаконним і
скасувати пункт 1 наказу УМВС Українив
Полтавській області № 949 від 31 липня 2013
р.; зобов'язати відповідача поновити
позивача на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Карлівського РВ УМВС України в
Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня
2013 р. у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 21жовтня 2013
р. та прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, КАС
України та невідповідність висновків
суду першої інстанції матеріалам
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 27 вересня 2005 р. ОСОБА_1 проходив службу
в органах внутрішніх справ (а. с. 119).

Наказом УМВС України в Полтавській
області № 200ос від 15 травня 2013 р.
позивач призначений на посаду старшого
дільничного інспектора міліції
(міліція місцевого бюджету) сектору
дільничних інспекторів міліції
Карлівського районного відділу (а. с.
121).

Наказом УМВС України в Полтавській
області від 31 липня 2013 р. № 949 за
порушення службової дисципліни, що
виявилося в недотриманні вимог статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 р. №3460-IV (в подальшому -
Статут), пунктів 2, 3, 4 наказу МВС України
від 22 лютого 2012 р. №155 «Про затвердження
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України» (в
подальшому - Наказ № 155), не
інформуванні керівництва райвідділу
про подію, старшого дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Карлівського
районного відділу капітана міліції
ОСОБА_1звільнено з органів внутрішніх
справ (а. с. 31-32).

На підставі вищезазначеного наказу та
подання Карлівського РВ від 05 серпня 2013
р. відповідачем видано наказ № 414 о/с
від 16 серпня 2013 р. про звільнення
капітана міліції ОСОБА_1, старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Карлівського районного
відділу з органів внутрішніх справ за
пунктом 64 «Є» Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (у запас за
порушення дисципліни) (а. с. 98).

Звільненню позивача передувало
службове розслідування. Підставою для
призначення службового розслідування
стало надходження 21 липня 2013 р. до УМВС
України в Полтавській області від
чергової частини Карлівського РВ
інформації про те, що за медичною
допомогою до Карлівської ЦРЛ звернувся
громадянин ОСОБА_2 за фактом нанесення
йому тілесних ушкоджень громадянином
ОСОБА_3 в присутності дільничного
інспектора міліції Карлівського РВ
ОСОБА_1

Наказом начальника УМВС України в
Полтавській області від 22 липня 2013 р. №
325 призначено комісійне службове
розслідування щодо неправомірних дій
працівників Карлівського РВ (а. с. 53).

24 липня 2013 р. у старшого дільничного
інспектора сектору дільничних
інспекторів міліції Карлівського РВ
капітана міліції ОСОБА_1 відібрані
письмові пояснення, в яких останній
зазначив, що під час несення ним служби
з 14 год. 00 хв. 19 липня 2013 р. до 03 год. 00 хв.
20 липня 2013 р. ніхто з громадян стосовно
конфліктних ситуацій до нього не
звертався, ніяких бійок він не бачив (а.
с. 44).

Начальником УМВС України в Полтавській
області 29 липня 2013 р. затверджено
висновок службового розслідування
щодо неправомірних дій старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Карлівського РВ капітана
міліції ОСОБА_1, яким рекомендовано
звільнити позивача з органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни, що виявилося в
недотриманні вимог статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 р. №3460-IV, пунктів 2, 3, 4 Наказу
№ 155, за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу, не інформуванні керівництва
райвідділу про подію, що могло
призвести до суспільного і
громадського резонансу та вплинути на
імідж райвідділу та ОВС, в цілому (а. с.
25-30).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що службове розслідування
призначено наказом уповноваженої
особи, за належних і достатніх для того
підстав, проведено з дотриманням прав
позивача на участь у службовому
розслідуванні, на надання письмових
пояснень, закінчено у встановлений
законом строк складенням висновку
службового розслідування та
оскаржувані накази прийняті
відповідачем у межах, відповідно до
повноважень та у спосіб, що визначені
чинним законодавством, у зв'язку з чим
позовні вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 64 п. «Є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом внутрішніх
справ України (в подальшому -
Положення), особи середнього, старшого
і вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Статуту, за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Статуту визначено, що
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють. У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Пунктами 2, 3, 4 Наказу № 155 визначені
моральні основи служби в органах
внутрішніх справ, а саме: професійний
обов'язок, честь і гідність працівника
органів внутрішніх справ (п. 2); моральні
принципи служби в органах внутрішніх
справ (п. 3); моральні зобов'язання
працівника органів внутрішніх справ (п.
4).

Відповідно із вимогами ст. 14 Статуту, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Про накладення
дисциплінарного стягнення видається
наказ, зміст якого оголошується
особовому складу органу внутрішніх
справ. Зміст наказу доводиться до
відома особи рядового або
начальницького складу, яку притягнуто
до дисциплінарної відповідальності,
під підпис. У разі звільнення з посади
або звільнення з органів внутрішніх
справ особі рядового або
начальницького складу видається витяг
з наказу. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У
разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Згідно змісту оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, підставами для
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
стали встановлені судом першої
інстанції обставини, а саме:
доведеність того, що службове
розслідування призначено наказом
уповноваженої особи, за належних і
достатніх для того підстав, проведено з
дотриманням прав позивача на участь у
службовому розслідуванні, на надання
письмових пояснень, закінчено у
встановлений законом строк складення
висновку службового розслідування;
достовірність показань свідків ОСОБА_2
і ОСОБА_4, які в ході судового засідання
чітко вказали на позивача як на
працівника міліції, який в ніч з 19 на 20
липня 2013 р. був присутній під час
нанесення їм тілесних ушкоджень, проте
сам їх не бив, але й не реагував на усні
звернення про припинення протиправних
дій відносно них, оскільки показання
цих свідків носили послідовний,
логічний, детальний характер,
відповідали тим поясненням, які вони
надали під час службового
розслідування, узгоджувалися між
собою, не спростовувалися іншими
матеріалами перевірки, крім пояснень
ОСОБА_1 і ОСОБА_3; правильність
врахування відповідачем наявних у
позивача діючих дисциплінарних
стягнень.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, так як при встановленні
достовірності показань ОСОБА_2 і ОСОБА_4
судом не наведено мотивів не
врахування інших доказів у справі, а
саме: пояснень капітана міліції ОСОБА_5,
прапорщика міліції ОСОБА_6, голови
Ланнівської сільської ради ОСОБА_7,
ОСОБА_8, якими спростовується те, що
ОСОБА_1 був очевидцем будь-яких
конфліктних ситуацій і не вживав
відповідних заходів реагування.

Крім того, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції надана
неправильна оцінка наявної в
матеріалах справи постанови від 31
серпня 2013 р. про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_1, що
відсутність в діях особи складу
злочину не спростовує наявність
дисциплінарного проступку, оскільки
підставою для прийняття цієї постанови
стала відсутність встановлення факту
вчинення громадянами кримінального
правопорушення в присутності ОСОБА_1

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, оскільки судовим
розглядом достовірно не встановлено
факту, що позивачем вчинено
дисциплінарний проступок, а саме, що
він був очевидцем будь-яких
конфліктних ситуацій і не вживав
відповідних заходів реагування, судова
колегія вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання незаконним і
скасування наказу УМВС України в
Полтавській області № 414 о/с від 16
серпня 2013 р. і визнання незаконним і
скасування пункту 1 наказу УМВС України
в Полтавській області № 949 від 31 липня
2013 р. обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 24 Положення, у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік.

Виходячи з вимог ст. 24 Положення,
належним способом захисту прав
позивача є поновлення його на посаді, а
не зобов'язання відповідача вчинити
дії щодо поновлення позивача на посаді.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача поновити його
на службі в органах внутрішніх справ на
посаді старшого дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Карлівського РВ
УМВС України в Полтавській області
підлягає частковому задоволенню, а
саме, ОСОБА_1 підлягає поновленню на
службі в органах внутрішніх справ на
посаді старшого дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Карлівського РВ
УМВС України в Полтавській області, в
іншій частині позову відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України,
постанова суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби
підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254, 256 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013р. по
справі № 816/5524/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області №
414 о/с від 16 серпня 2013 р. про звільнення
згідно з Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (у
запас за порушення дисципліни)
капітана міліції ОСОБА_1 (М-253645),
старшого дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Карлівського
районного відділу.

Визнати незаконним і скасувати пункт
перший наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області № 949 від 31 липня 2013 р. про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Карлівського РВ УМВС України в
Полтавській області.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
постанови виготовлений 17.02.2014 р.