Справа № 2-а-394/09
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"17" березня 2014 р.
Справа № 2-а-394/09

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю

представника позивача Плісак С.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"09" січня 2014 р. у справі за позовом
дочірнього підприємства
"Премдор-Україна" до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
про визнання недійсними та скасування
податкового повідомлення - рішення та
рішення про застосування штрафних
санкцій ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 09 січня 2014
року визнано протиправними та
скасовано прийняті 18.12.2008 року
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № в частині застосування
штрафних санкцій в розмірі 63125,00 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
/0.

В апеляційній скарзі Бердичівська ОДПІ
просить скасувати вказану постанову
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що Бердичівською
ОДПІ проведено планову виїзну
перевірку Дочірнього Підприємства
"Премдор Україна" з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.07.2007 р. по
30.06.2008 р., про що складено акт від 28.11.2008
року № 3657/23-01/32721155 (т.1 а.с.78-126), в якому
зазначено про порушення ДП "Премдор
Україна":

- п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п. 5.3, п. 5.9
ст. 5. п.6.1 ст. 6, пп.11.3.1 п.11.3 ст. 11 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток в сумі 566239
грн. та завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на загальну суму 15896190 грн. за 1
півріччя 2008 року;

- пп. 1, 2 ст.3 та ст.9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" - підприємством не проведено
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій, не
роздруковано відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункових
операцій на загальну суму 13075,00 грн.

На підставі вказаного акту
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією 18 грудня 2008 року
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
(т.1 а.с.172) в сумі 65375,00 грн. та податкове
повідомлення-рішення № /0 (т.1
а.с.174), яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 693275,00 грн. (основний
платіж - 566239 грн., штрафні санкції - 127036
грн.).

Відповідно касової книги та
прибуткових касових ордерів ДП
"Премдор Україна" 10.04.2008 року отримана
готівка від реалізації товарів, які не
являються продукцією власного
виробництва, у розмірі 12625,00 грн. від
ОСОБА_5 за автомобіль ВАЗ 21214, що
відносився до основного фонду
підприємства, однак не проведено
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій, не
роздруковано відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункових
операцій на зазначену суму (т.1 а.с.124).
Вказану операцію відображено в касовій
книзі, ПКО №21 від 10.04.2008 року та
видатковій накладній №ПД-0000001 від
10.04.2008 року. Відповідно до ПКО № 134 від
17.08.2007 р. позивачем отримано готівку від
ОСОБА_6 в розмірі 150 грн. за пластмасову
бочку (видаткова накладна № 0000167 від
17.08.07 р.). Відповідно до ПКО № 146 від
14.09.2007 р. від ОСОБА_7 отримано 300 грн. за
пластмасову бочку (видаткова накладна
№ 0000197 від 14.09.07 р.).

Згідно зі статтею 1 Закону України від
01.06.2000 р. N 1776 "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" реєстратори
розрахункових операцій застосовуються
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або
юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами), які здійснюють операції
з розрахунків у готівковій та/або в
безготівковій формі при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг.

Статтею 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" (у
редакції Закону України від 22.05.97 р. N
283/97-ВР) визначено, що основні фонди - це
матеріальні цінності, що
використовуються у господарській
діяльності платника податку протягом
періоду, який перевищує 365 календарних
днів з дати введення в експлуатацію
таких матеріальних цінностей, та
вартість яких поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним
зносом.

Враховуючи те, що основні фонди
(основні засоби) підприємства не є
продуктом праці, а також продукцією
власного виробництва, що виробляється
та/або реалізується суб'єктами
підприємницької діяльності через
оптову та роздрібну торгівлю, тобто не
є товаром, призначеним для торгівлі,
дія Закону України від 01.06.2000 р. N 1776 "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" на операції продажу основних
фондів (як придатних для подальшого
використання, так і непридатних), що
належать підприємству і
використовуються для виробництва
товарів, виконання робіт, послуг
(незалежно від групи, на які вони
розподіляються), не поширюється.

Тому розрахункові операції при
реалізації неліквідних основних
засобів, які використовувались
підприємством, можуть проводитися
через касу підприємства в
установленому порядку.

Отже, висновок суду першої інстанції
щодо протиправності рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № в частині застосування
штрафних санкцій в розмірі 63125,00 грн. є
вірним.

Щодо законності податкового
повідомлення-рішення № /0 слід
зазначити наступне.

Сума податку на прибуток (566239 грн.),
визначена відповідачем як результат
порушення ДП "Премдор Україна"
податкового законодавства в І півріччі
2008 року.

За змістом акту перевірки, позивачем
завищені валові витрати у І півріччі 2008
року на 2209176 грн. Висновки про завищення
позивачем валових витрат мотивовані
фактом порушення вимог п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" - реалізацією
готової продукції (брусу зрощеного) за
ціною, нижчою за фактичну виробничу
собівартість. Відповідно до цього, суми
видатків (без розшифрування), які не
принесли позивачу позитивних
результатів, були виключені зі складу
його валових витрат, як такі, що не
пов'язані з його господарською
діяльністю.

Відповідно до пп. 5.1 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", валові витрати
виробництва та обігу (надалі валові
витрати) це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно із п. 1.32 ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
господарська діяльність це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Підпунктом 5.2.1 п.5.2 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" визначений перелік
витрат, які включаються до складу
валових витрат платника податків,
зокрема, це суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", до витрат, не пов'язаних з
веденням господарської діяльності,
віднесений вичерпний перелік витрат, а
саме: витрат на організацію та
проведення прийомів, презентацій, свят,
розваг та відпочинку, придбання
лотерей, участь в азартних іграх,
фінансування особистих потреб
фізичних осіб.

У відповідності до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно і п. 5.11. ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Згідно п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
валовий дохід це загальна сума доходу
платника податків від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі
як на території України, її
континентальному шельфі, виняткової
(морської) економічної зони, так і а
їхніми межами.

Підпунктом 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлено, що валовий
дохід включає загальні доходи від
продажу товарів (робіт, послуг), у тому
числі допоміжних і обслуговуючих
філій, що не мають статусу юридичної
особи, а також доходи від продажу
цінних паперів, деривативів, іпотечних
сертифікатів участі, іпотечних
сертифікатів з фіксованою
прибутковістю, сертифікатів фондів
операцій з нерухомістю.

Згідно із ст. 180 Господарського кодексу
України, право встановлювати ціну
реалізації товару належить лише
суб'єктам підприємницької діяльності,
підприємству не заборонено продавати
товар за ціною, нижчою його
собівартості.

Ціни на продукцію, реалізовану
позивачем - брус зрощений, не
підлягають державному регулюванню.

Закон України "Про оподаткування
прибутку підприємств" не містить
жодних посилань на залежність права
платника податків віднести витрати,
понесені ним у господарській
діяльності, від отримання прибутку.
Тобто зіставлення рівня витрат,
понесених в процесі господарської
діяльності підприємства, з розміром
доходу, отриманого підприємством, не
передбачено податковим
законодавством.

Крім цього, порівняння ціни реалізації
готової продукції із виробничою
собівартістю прямо суперечить нормі
п.1.20 ст.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств". У
той же час, всупереч встановленим
обставинам, та в порушення вимог пп. 1.20.2
п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
відповідачем не проведено детального
та обґрунтованого аналізу цін, які
існували на регіональному ринку щодо
вартості таких товарів, не здійснено
аналізу договорів з ідентичними
(однорідними) товарами у співставних
економічних умовах, не проаналізовано
та не дана оцінка наявності або
відсутності будь-яких інших
об'єктивних умов, що існували на ринку
ідентичних (однорідних) товарів та
могли вплинути на ціну.

Відповідно до пп. 1.20.8 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", обов'язок доведення того,
що ціна договору не відповідає рівню
звичайних цін, у випадках, визначених
цим Законом, покладається на
податковий орган у порядку,
встановленому законом.

Чинне законодавство України гарантує
суб'єктам господарювання вільне
здійснення господарської діяльності
на власний ризик та надає можливість
самостійно визначати вартість
продукції, що передбачається до
продажу.

Згідно акту перевірки № 3657/23-01/32721155, на
суму завищення ДП "Премдор Україна"
від'ємного значення по податку на
прибуток за І півріччя 2008 року в
розмірі 13275167 грн. вплинув показник
рядка 04.9 Декларації за 2007 рік в сумі
7447590 та встановлені в ході перевірки
порушення по валових витратах у ІІІ-ІV
квартали 2007 року, чим порушено п.6.1 ст.6
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств". При цьому
податковий орган посилається на акт
перевірки № 2915/23-01/32721155 від 18.10.2007 року,
яким не підтверджені задекларовані
платником збитки за 2006 вік в сумі 14563047
грн., які, відповідно, вплинули на
показники звітних декларацій 2007 року,
тобто платник не мав права у
перевірених періодах 2007 року
заповнювати рядок 04.9 Декларації та
зменшувати валові витрати на 7447590 грн.

Здійснення у такій спосіб висновку про
завищення від'ємного значення об'єкту
оподаткування попереднього
податкового періоду у І півріччя 2008
року не ґрунтується на положеннях
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" та Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платника податків перед
бюджетами та державне цільовими
фондами". Податкові повідомлення
рішення про донарахування позивачу
податкових зобов'язань за результатами
розгляду акту перевірки № 2915/23-01/32721155
від 18.10.2007 року скасовані в судовому
порядку в повному обсязі, що
підтверджується постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2008 року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2009
року у справі № 2-а-8111/08, ухвалою ВАСУ
від 25.06.2012 року у справі № 2-а-8111/08.

В акті перевірки № 3657/23-01/32721155 також
вказується, що в порушення пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", підприємством
безпідставно до складу валових витрат
віднесено витрати на придбання
товарно-матеріальних цінностей від
підприємств з ознаками фіктивності та
по взаємовідносинах з якими порушено
кримінальну справу, в результаті чого
за перевірений період (з 01.07.2007 року по
30.06.2008 року) завищено скоригований
валовий дохід на 4058514 грн. При цьому
відповідач зазначає, що договори з ТОВ
"Ліст ЛТД", ТОВ "Елінг - Стар", ТОВ "Стек
Плюс", ТОВ "Сафі системс", ТОВ "Ламар КОМ",
ТОВ "Трімер ЛТД", ПП "Гретта Україна", по
яким безпідставно віднесено до складу
валових витрат 4058514 грн., відповідно до
ст. ст. 203, 215 ЦК України є нікчемними.

Окремо слід зазначити, що підставою для
недійсності правочину, відповідно до
ст. 215 ЦК України, є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно із ст. 228 ЦК України, правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним. Правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Статтею 207 ГК України встановлено, що
господарське зобов'язання, котре не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочину
ухвалюється судове рішення.

Відповідач, приймаючи оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, не міг
керуватися лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладених
договорів, така позиція не підкріплена
належними доказами чи рішенням суду
про визнання його таким.

Відсутність товарно-транспортних
накладних не спростовує реальності
господарських операцій між позивачем
та контрагентами та підтверджується
актами виконаних робіт.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість та задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "09" січня 2014
р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "17" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу Дочірнє підприємство
"Премдор-Україна" вул. Низгірецька 100,с.
Великі Низгірці,Бердичівський район,
Житомирська область,13352

3- відповідачу Бердичівська об"єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
вул.Б.Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Жито
мирська область,13312