Справа № 805/1102/14
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Череповський
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
справа №805/1102/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
за участі секретаря судового засідання
Коханюк А.Р., представника відповідача
Пархоменка О.М., за довіреністю від
02.12.2013 року, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 р. у справі № 805/1102/14
(головуючий І інстанції Череповський
Є.В.) за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Держземагенства у
Донецької області про визнання
протиправною відмови Головного
управління Держземагенства у
Донецькій області від 29.07.2013 р., щодо
ненадання дозволу на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельних
ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Донецькій області про визнання
протиправною відмови Головного
управління Держземагенства у
Донецькій області від 29.07.2013 р.
№01-60-3566/2989-02 щодо ненадання дозволу на
розробку проекту землеустрою по
відведенню земельних ділянок площею 2
га., у власність для особистого
селянського господарства, що
знаходяться на території
Новокраснівської сільської ради
Володарського району Донецької
області та зобов'язання розглянути
клопотання ОСОБА_3 про видачу дозволу
на розробку проекту землеустрою по
відведенню земельних ділянок площею 2
га., у власність для особистого
селянського господарства, що
знаходяться на території
Новокраснівської сільської ради
Володарського району Донецької
області.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року відмовлено в задоволені позовних
вимог.

Позивач не погодившись з вказаною
постановою подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду
першої інстанції у зв'язку, з невірним
застосуванням та порушенням судом норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважає, що постанова суду першої
інстанції винесена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу не обґрунтованою та
такою що підлягає залишенню без
задоволення.

Позивач у судове засідання не з'явися,
про час, дату та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, що дає
суду право провести апеляційний
перегляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечень на неї та
перевіривши відповідність висновків
суду наявним у матеріалах справи
доказам, правильність застосування
судами норм матеріального права та
дотримання ними процесуальних норм,
встановила наступне.

Позивач у липні 2013 року звернулася до
Головного управління Держземагенства
у Донецькій області із проханням
надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельних
ділянок площею 2 га., у власність для
особистого селянського господарства,
що знаходяться на території
Новокраснівської сільської ради
Володарського району Донецької
області.

Головне управління Держземагенства у
Донецькій області листом від 29 липня
2013 року №01-60-3566/2989-02 за результатами
розгляду заяви позивача, відмовило в
надані дозволу на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельних
ділянок площею 2 га., у власність для
особистого селянського господарства,
що знаходяться на території
Новокраснівської сільської ради
Володарського району Донецької
області. Зазначеним листом роз'яснено,
що витребувана земельна ділянка не
відповідає «Схемам землеустрою і
технічно економічному обґрунтуванню
використання та охорони земель»,
затвердженого рішенням Володарської
районної ради від 16.12.2010 року №6/2-20 «Про
затвердження схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Новокраснівської сільської ради»,
земельна ділянка знаходиться в межах
прибережної захисної смуги,
відноситься до земель водного фонду,
ведення особистого селянського
господарства у межа прибережної
захисної смуги законодавством не
передбачено (а.с.6).

Рішенням Новокраснівської сільської
ради від 23.11.2010 року № VI/01-22 «Про
погодження схема землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель»,
погоджена схема землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
сільської ради з показниками згідно
додатку №1 (а.с. 14).

Рішенням Володарської районної ради
від 16.12.2010 року № 6/2-20 «Про затвердження
схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Новокраснівської сільської ради»,
затверджено схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Новокраснівської сільської ради
Володарського району донецької
області з показниками згідно додатку
(а.с.13). Відповідно зазначеної схеми,
земельну ділянку в перспективному
використанні земель віднесено до
земель садових товариств (у тому числі
земель рекреації) (а.с .12).

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що спірна земельна ділянка
відноситься до земель, які
використовуються садовими
товариствами, а тому відповідач не може
надати позивачу дозвіл на розробку
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки площею 2 га., у
власність для особистого селянського
господарства.

Колегія суддів з зазначеним висновком
суду першої інстанції погоджується з
наступних підстав.

Відповідно до Положення про Головне
управління Держземагентства у
Донецькій області, затверджених
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 01
березня 2013 року № 82 Головне управління
передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування для всіх
потреб в межах області.

Таким чином, відповідач по справі,
Головне управління Держземагенства у
Донецькій області, є суб'єктом владних
повноважень, який в даних
правовідносинах реалізує повноваження
територіального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, в
тому числі повноваження щодо надання в
користування (оренду) земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення та поновлення існуючих
договорів оренди земельних ділянок.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу
України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III
(далі - Земельний Кодекс України)
земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України
передбачено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці другому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради з урахуванням
вимог абз. 3 цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади. Державні органи
приватизації здійснюють розпорядження
(крім відчуження земель, на яких
розташовані об'єкти, що не підлягають
приватизації) землями, на яких
розташовані державні, в тому числі
казенні, підприємства, господарські
товариства, у статутних капіталах яких
державі належать частки (акції, паї),
об'єкти незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти, а також продаж
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації.
До розмежування земель державної та
комунальної власності Рада міністрів
Автономної Республіки Крим на
території Автономної Республіки Крим
здійснює розпорядження землями за
межами населених пунктів відповідно до
повноважень, визначених цим Кодексом.
Надання та зміна цільового призначення
земель водного фонду,
історико-культурного,
лісогосподарського, оздоровчого,
рекреаційного, природно-заповідного та
іншого природоохоронного призначення
в межах населених пунктів (крім земель,
переданих у приватну власність та
земель, зазначених в абз. 2 цього пункту)
здійснюється за погодженням з Радою
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України, центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно ч.1 ст. 118 Земельного кодексу
України, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 6 ст.118 Земельного
кодексу України, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного
кодексу України, підставою відмови у
наданні дозволу може бути
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно - правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно - територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що
однією з підстав для відмови в надані
дозволу є невідповідність місця
розташування генеральних планів
населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно -
територіальних одиниць, проектів
землеустрою щодо впорядкування
територій населених пунктів,
затверджених у встановленому законом
порядку.

Згідно ч.1 та 2 ст.18 Земельного кодексу
України, до земель України належать усі
землі в межах її території, в тому числі
острови та землі, зайняті водними
об'єктами, які за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії.
Категорії земель України мають
особливий правовий режим.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 19 Земельного
кодексу України, землі України за
основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Земельні ділянки кожної категорії
земель, які не надані у власність або
користування громадян чи юридичних
осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.20 Земельного
кодексу України, віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою.

З аналізу наведених норм вбачається, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень, при цьому
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель визначаються
її власником або користувачем
самостійно в межах вимог, встановлених
законом до використання земель цієї
категорії, з урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідно до плану схеми затвердженої
рішенням Новокраснівської сільської
ради від 23.11.2010 року № VI/01-22(а.с.12), спірна
земельна ділянка відноситься до
земель, які використовуються садовими
товариствами (у тому числі землі
рекреації). Зазначене рішення не
скасовано та є чинним.

Таким чином, рішенням відповідного
органу місцевого самоврядування було
віднесено вказану земельну ділянку до
відповідної категорії та визначено
порядок їх використання в подальшому
(для створення та ведення садових
товариств).

З огляду на викладене відповідачем
доведена правомірність прийнятого
рішення про відмову в ненадання
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельних
ділянок площею 2 га., у власність для
особистого селянського господарства,
що знаходяться на території
Новокраснівської сільської ради
Володарського району Донецької
області.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач обґрунтовано
відмовив в наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки площею 2 га., у
власність для особистого селянського
господарства.

Стосовно посилання апелянта на
рішення Новокраснівської сільської
ради від 13.10.1995 року, яким припинено
право користування землею садовим
товариством «Азовнаучпром» (а.с.9) та
лист відділу Держземагентства у
Володарському районі Донецької
області від 23.12.2013 року, відповідно до
якого зазначена земельна ділянка не
відноситься до особливо цінних земель,
колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище вищевказаним
рішенням Новокраснівської сільської
ради від 23.11.2010 року було затверджено
порядок використання зазначеної землі
в подальшому, а саме для створення та
ведення в подальшому садових
товариств, тобто, цільове призначення
зазначеної земельної ділянки
визначено відповідним органом
місцевого самоврядування на підставі
положень Земельного кодексу України, а
тому перебування вказаної земельної
ділянки в запасі та відсутності рішень
щодо передачі її садовим товариствам
не може свідчити про наявність
вказаних обставин у майбутньому та
бути підставою для зміни встановлено
рішенням цільового призначення
зазначеної земельної ділянки.

Колегія суддів вважає що суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції. Позивачем не
доведено порушення відповідачем вимог
Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів
зазначає, що постанова прийнята судом
першої інстанції з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з повним дослідженням всіх обставин
справи тому апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200,
205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. у справі № 805/1102/14 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. у справі № 805/1102/14 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано
колегією суддів 17 березня 2014 року

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва