Справа № 810/5436/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Журавель
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Обухівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
06.11.2013 у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
«Росукренергохолдінг» до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Росукренергохолдінг» звернулось
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просило: скасувати повністю
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київської області
про донарахування ТОВ
«Росукренергохолдінг» податкових
зобов'язань за платежем - податок на
додану вартість у розмірі на 14 327, 00 грн.
за основним платежем та 3 481, 75 грн. за
штрафними санкціями, як таке, що
складене без належних правових підстав
та з порушенням вимог чинного
законодавства.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06.11.2013 позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі наказу від 22.05.2013 №291
податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Росукренергохолдінг» з
питань правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів при взаємовідносинах з ПП
«Транс-Атлантика Сервіс» і ТОВ
«Шоковіта» за весь період
взаємовідносин.

За результатами перевірки складено акт
від 03.06.2013 №308/22/37142650, яким зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст.188, п. 198.2. п. 198.3. п.198.6
ст. 198, п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 14327 грн. в тому числі по періодах:
травень 2012 р. - на суму 5500 грн.; липень 2012
р. - на суму 4400 грн.; жовтень 2012 р. - на
суму 1265 грн.; листопад 2012 р. - на суму 3162,60
грн.

У зв'язку з встановленням неточностей,
викладених в акті від 03.06.2013 №308/22/37142650,
податковим органом 19.06.2013 винесено
уточнення трактування. Згідно з цим
трактуванням зроблено висновок про
порушення позивачем, зокрема: п. 185.1 ст.
185, п. 188.1 ст.188, п. 198.2. п. 198.3. п.198.6 ст. 198, п.
200.1 ст.200 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 14327
грн., в тому числі по періодах: жовтень
2012 р. - на суму 1265 грн.; січень 2013 р. - на
суму 9900 грн.; лютий 2013 р. - на суму 3162 грн.

На підставі акту перевірки від 03.06.2013
№308/22/37142650 та уточнюючого трактування
від 19.06.2013 відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення:

- № від 19.06.2013, яким збільшено
позивачу суму грошового зобов'язання
по сплаті податку на додану вартість у
розмірі 17 808,75 грн., у тому числі за
основним платежем - 14327 грн, за
штрафними санкціями - 3481,75 грн.

Не погодившись з податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку. Рішенням ГУ Міндоходів у
Київській області від 09.09.2013 залишено
без змін це податкове
повідомлення-рішення, а скаргу
платника - без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки формування
податкового кредиту за господарськими
операціями підтверджено первинною
документацією, господарські операції
були реальними, у зв'язку з чим є
підстави для скасування спірного
податкового повідомлення-рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим,
оскільки у ході перевірки встановлено
порушення вимог податкового
законодавства, що свідчить про
заниження позивачем податкових
зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ
«Росукренергохолдінг» (покупець)
укладено усний договір поставки з ТОВ
«Шоковіта» (постачальник) на придбання
товару (рукав НЖ Ф 100 L 6м).

Факт надання товару (робіт, послуг)
оформлювався двома податковими та
двома видатковими накладними. На
підтвердження транспортування товару
транспортом позивача надано два
подорожніх листа та документи щодо
використання позивачем вказаних
автомобілів, а також дві довіреності на
осіб, які здійснювали доставку товару.

Факт надходження товару оформлено
двома прибутковими накладними.

Оплата по цих операціях здійснювалась
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
контрагента - ТОВ «Шоковіта», що
підтверджується, платіжним дорученням.

Крім того, ТОВ «Росукренергохолдінг»
(покупець) укладено усний договір
поставки з ПП «Транс-Атлантіка Сервіс»
(постачальник) на придбання товару
(рукав НЖ Ф 100 L 6м).

Факт надання товару, його доставка та
оприбуткування оформлювався двома
податковими та двома видатковими
накладними, двома подорожніми листами,
однією прибутковою накладною, а також
двома довіреностями на осіб, які
здійснювали доставку товару.

Оплата по цих правочинах здійснювалось
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
контрагента - ПП «Транс-Атлантіка
Сервіс», що підтверджується платіжним
дорученням.

Відображення позивачем цих
господарських операцій із вказаними
контрагентами у бухгалтерському
обліку підтверджується також
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунках, яка свідчить про зміну
ресурсів підприємства та джерела їх
формування.

Отриманий товар позивачем було
використано у власній діяльності, а
саме, введено в експлуатацію на
дослідно-промисловій установці по
стабілізації газового конденсату в
блочно-комплектному виконанні, а також,
введено в експлуатацію на нафтобазах
позивача, що підтверджується актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів, наказом
№12 про введення в експлуатацію
необоротних активів та карткою №125
складського обліку матеріалів (т.1
а.с.67-93).

Наявність у позивача транспортних
засобів для перевезення вказаного
товару підтверджується наступним.

Так, 21.03.2012 між позивачем (наймач) та ТОВ
«Побутрембудматеріали» (наймодавець)
укладено договір №21/03-12 найму
транспортних засобів, предметом якого
є передача в тимчасове платне
володіння та користування наймачеві
автомобілів відповідно до переліку,
визначеному в додатку №1 до даного
договору. На підтвердження виконання
умов цього договору позивачем надано
акт приймання-передачі транспортних
засобів від 21.03.2012, чотири
рахунки-фактури, копію технічного
паспорту автомобіля, яким
здійснювалися перевезення товару, а на
підтвердження перевезення товару
надано також копії наказів на
відрядження осіб, які здійснювали
перевезення товару (т.1 а.с.129-146).

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з до п. 199.1 ст.199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
надано до суду першої інстанції
належним чином оформлені документи
первинного обліку, а отже доведено факт
реального виконання умов укладених
договорів, що надає ТОВ
«Росукренергохолдінг» право на
формування податкового кредиту з
контрагентами.

Доводи апелянта про порушення
контрагентами позивача податкового
законодавства є безпідставними,
оскільки за дане порушення податкового
законодавства передбачена
індивідуальна відповідальність саме
для контрагентів, а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Крім того, посилання апелянта на
нікчемність укладених між позивачем та
ТОВ «Шоковіта» і ПП «Транс-Атлантіка
Сервіс» правочинів з підстав
неможливості підтвердження
господарських відносин останніх з їх
контрагентами є безпідставними з
огляду на наступне.

Відповідачем не надано будь-яких
обґрунтованих та логічних пояснень з
приводу взаємозв'язку таких операцій
із операціями, що викликають сумніви
податкового органу щодо їх реальності
на предмет виконання договорів
контрагентом позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 передбачено, що
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит за наслідками
операцій з ТОВ «Шоковіта» і ПП
«Транс-Атлантіка Сервіс», а тому
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 19.06.2013 є
протиправним та підлягає скасуванню,
що вірно встановлено судом першої
інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Обухівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06.11.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.