Справа № 2а/1270/1133/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/30815/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Ровеньківського
міського суду Луганської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до Ровеньківського
міського суду Луганської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі
за вказаним позовом.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм права,
просить скасувати ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 4 квітня 2012 року та справу направити
на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частини 1, 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України).

У пункті 9 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що відповідач -
суб'єкт владних повноважень, а у
випадках, передбачених законом, й інші
особи, до яких звернена вимога
позивача.

Згідно частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

У Законі України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року №
606-XIV поняття «виконавче провадження»
розуміється як завершальна стадія
судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується із
практикою Європейського суду з прав
людини щодо застосування статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка гарантує
право на справедливий суд. Так, у справі
«Горнсбі проти Греції» названий суд у
своєму рішенні від 19 березня 1997 року
зазначив, що, для цілей статті 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 оскаржує
процесуальні дії Ровеньківського
міського суду Луганської області щодо
невидачі виконавчого листа за його
заявою, тобто фактично оскаржує дії та
бездіяльність суду, які пов'язані із
здійсненням правосуддя.

Відповідно до статей 126, 129
Конституції України судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на
суддів у будь-який спосіб
забороняється.

У розумінні положень частин 1, 2
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 частини

1 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Таким чином, відмовляючи у
відкритті провадження в
адміністративній справі, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, дійшов вірного
висновку про те, що даний спір не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та

апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, якою залишено без змін ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року, постановлена з додержанням норм
процесуального права, а доводи
касаційної скарги висновки суду не
спростовують, підстави для призначення
справи до розгляду в судовому
засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, якою залишено без змін ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року, у справі за позовом ОСОБА_4 до
Ровеньківського міського суду
Луганської області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.