Справа № К/9991/20573/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/20573/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Калашнікової О.В.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області до управління
праці та соціального захисту населення
Сторожинецької РДА, треті особи
Сторожинецька районна державна
адміністрація Чернівецької області,
відокремлений підрозділ
"Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень", ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
зобов'язання виконати вимоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 01 червня 2010
року позов Контрольно-ревізійного
управління в Чернівецькій області
задоволено. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Сторожинецької РДА забезпечити
відшкодування до Державного бюджету
України суму зайво виплаченої
компенсації за постраждале від
наслідків стихійного лиха майно у
розмірі 335 680, 00 грн. та зайву виплату
бюджетних коштів на загальну суму 3859, 22
грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення про
відмову в позові.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, позивач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, проведеною відповідачем
ревізією фінансово-господарської
діяльності управління праці та
соціального захисту населення
Сторожинецької РДА за період з 01.08.2007
року по 31.03.2009 року було встановлено
зайву виплату компенсації за
постраждале від наслідків стихійного
лиха майно в сумі 335680,00 грн., зайву
виплату бюджетних коштів на загальну
суму 3859,22 грн., переплату заробітної
плати на загальну суму 7396,22 грн. та
зайво проведені нарахування на
заробітну плату та відрахування до
державних цільових фондів в сумі 4358,89
гривень.

Так, 3 громадянам зайво нараховано та
виплачено компенсації за постраждалі
будинки на загальну суму 78500,00 грн.,
зокрема: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
що є порушенням вимог п.14 Порядку
використання у 2008 році субвенцій з
державного бюджету обласним бюджетам
Вінницької, Івано-Франківської,
Закарпатської, Львівської,
Тернопільської та Чернівецької
областей, міському бюджету м.
Чернівців для ліквідації наслідків
стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008
року, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02.08.2008
№689 (надалі Порядок №689). Крім того, 2
громадянам, які постраждали внаслідок
стихійного лиха зайво нараховано та
виплачено 257180,00 грн., внаслідок
включення до загальної площі будинків
неопалювальних мансард, що є
порушенням п.2.19.6 Інструкції з ведення
погосподарського обліку в сільських,
селищних та міських радах,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України 18.04.2005 №95.

Крім того, ревізією з питань дотримання
вимог законодавства та цільового
користування коштів призначених для
виплати компенсації за пільговий
проїзд окремих категорій громадян
встановлено зайву сплату бюджетних
коштів внаслідок включення в
розрахунок відшкодування сум
страхового збору в сумі 3859,22 грн., в тому
числі за серпень-грудень 2007 року на
загальну суму 1165,05 грн. та за
січень-листопад 2008 року в сумі 2694,17 грн.,
що є порушенням абз.4 п.3 Положення про
обов'язкове особисте страхування від
нещасних випадків на
транспорті,затвердженого КМ України
від 14.08.1996 № 959.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону КРВ в
Сторожинецькому районі КРУ в області
листом від 25.06.2009 №24-30-13/537 управлінню
праці були направлені вимоги щодо
вжиття заходів по усуненню вказаних
фінансових порушень.

Однак, управлінням праці не
забезпечено виконання вимог КРВ у
Сторожинецькому районі КРУ області в
повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог.

Натомість апеляційний суд, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи в позові, зокрема вказав
про таке.

Статус державної
контрольно-ревізійної служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності визначаються Законом №
2939-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Права державної контрольно-ревізійної
служби визначено в ст. 10 Закону №
2939-ХІІ, згідно з пунктами 7, 8, 10 якої
органам контрольно-ревізійної служби
надано право: пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до ст. 15 Закону № 2939-ХІІ
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Статтею 118 Бюджетного кодексу України
визначено, що у разі виявлення
бюджетного правопорушення
Міністерство фінансів України,
Державне казначейство України, органи
Державної контрольно-ревізійної
служби України, місцеві фінансові
органи, голови виконавчих органів
міських міст районного значення,
селищних та сільських рад і головні
розпорядники бюджетних коштів у межах
своєї компетенції можуть вчиняти такі
дії щодо тих розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів, яким вони довели
відповідні бюджетні асигнування:
застосування адміністративних
стягнень до осіб, винних у бюджетних
правопорушеннях відповідно до закону;
зупинення операцій з бюджетними
коштами.

Згідно статті 119 Бюджетного кодексу
України нецільове використання
бюджетних коштів, тобто витрачання їх
на цілі, що не відповідають бюджетним
призначенням, встановленим Законом про
Державний бюджет України чи рішенням
про місцевий бюджет, виділеним
бюджетним асигнуванням чи кошторису,
має наслідком зменшення асигнувань
розпорядникам бюджетних коштів на суму
коштів, що витрачені не за цільовим
призначенням, і притягнення
відповідних посадових осіб до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності у
порядку, визначеному законами України.
У разі нецільового використання
бюджетних коштів, отриманих у вигляді
субвенції, зазначені кошти підлягають
обов'язковому поверненню до
відповідного бюджету у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Відповідні посадові особи
притягаються до відповідальності
згідно з законом.

Нормами Закону України "Про Державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
не передбачено пред'явлення вимог
відшкодування працівниками
підконтрольної установи незаконно
витрачених цією установою бюджетних
коштів.

При цьому, як вірно зазначено судом
апеляційної інстанції, належним
способом захисту в спірних
правовідносинах мало бути звернення
органу контрольно-ревійзійної служби
до суду в інтересах держави до особи,
яка безпідставно отримала державні
кошти.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанції вірно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: