Справа № 2а-4776/12/2170
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4776/12/2170

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів -
Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Херсонської області
Державної податкової служби на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року, у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк", в особі Херсонської
філії, до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року позов задоволено та скасовано
податкові повідомлення-рішення
відповідача №/0 від 14.12.2010 року та
№/0 від 21.12.2010 року.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням податковим органом
подано апеляційну скаргу з якої
вбачається про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як податковим органом в ході
проведення планової документальної
перевірки позивача, за період з 28.10.2009
року по 30.06.2010 року, встановлено
несплату позивачем податку з доходів
фізичних осіб, у розмірі 1058,03 грн., та
заниження податку на прибуток
підприємств, у розмірі 2151 грн., а тому
податкові повідомлення-рішення є
правомірними.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 07.12.2010 року податковим
органом проведено планову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
період з 28.10.2009 року по 30.06.2010 року, про
що складено акт №5216/22-1/36699252, яким
встановлено порушення позивачем п.п.
5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п. 5.3, пп. 8.2.2 п. 8.2, пп. 8.6.1 п.
8.6 ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
що призвело до заниження податку на
прибуток, на суму 2151 грн., та п.п. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3, п.п. 4.2.1, п.п. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7,
п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб", в
результаті чого позивачем не
нараховано та не сплачено податку з
доходів фізичних осіб, на суму 1058,03 грн.
за 4 квартал 2009 року.

Порушення полягає у тому, що
позивачем неправомірно включено до
складу своїх валових витрат суми
комунальних послуг, які сплачено ФОП
ОСОБА_1, та не утримано з вказаних сум
податок на доходи фізичних осіб.

За результатами проведеної
перевірки податковим органом винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення №/0 від
14.12.2010 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб, у розмірі
1058,03грн., та застосовано штрафні
санкції, у розмірі 2116,06 грн., та рішення
№/0 від 21.12.2010 року щодо визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток банківських організацій, в
сумі 2151 грн., із застосуванням штрафної
санкції, у сумі 860,40 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції, з яким
погоджується судова колегія, зроблено
висновок щодо відсутності порушення
податкового законодавства з боку
позивача та скасовано оскаржувані
податкові повідомлення - рішення.

Відповідно до п.1.15 ст.1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» -податковий агент - це
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента-юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

В силу вимог п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8
названого Закону - податковий агент,
який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Водночас згідно з п.п.9.12.1 п.9.12 ст.9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» - оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до п. 2 даного Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» - суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

У разі коли фізична особа - суб'єкт
малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для
яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується єдиний
податок, що не перевищує встановленої
максимальної ставки.

Згідно з ч.8 п.2 вказаного Указу -
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Відповідно до п.6 Указу - суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником податку
з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ч.2 п.4.3 статті 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» - до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається дохід
(прибуток), одержаний самозайнятою
особою від здійснення нею
підприємницької або незалежної
професійної діяльності, якщо така
особа обрала спеціальну (спрощену)
систему оподаткування такого доходу
(прибутку) відповідно до закону.

Судовою колегією встановлено, що
підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення №/0 від
14.12.2010 року - є неутримання позивачем
податку з доходів фізичних осіб зі
сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів, у розмірі
7053,53 грн. (а.с.17), які перераховано
позивачем на відшкодування спожитих
комунальних послуг, за електроенергію,
воду і стоки.

Як встановлено судовою колегією, у
період проведення вказаних операцій,
ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку
та здійснює діяльність з надання
нежитлових приміщень в оренду з правом
прийому комунальних платежів, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом (а.с.94).

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
Херсонська філія Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк", як особа, що є
джерелом виплати доходу на користь ФОП
ОСОБА_1, не повинна утримувати з
вказаних сум податок на доходи
фізичних осіб та сплачувати його,
оскільки вищевказана фізична особа
звільнена від сплати такого виду
податку, а тому оскаржуване рішення
відповідача є протиправним та підлягає
скасуванню.

Такої правової позиції
додержується й Вищий адміністративний
суд України у своєму рішенні від 05.06.2013
року по справі №К-55546/09.

Відповідно до пп.5.1. ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» - валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» - до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 вищевказаного
Закону - не включаються до складу
валових витрат витрати, які не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення №/0 від
21.12.2010 року - є неправомірне зарахування
позивачем до складу своїх валових
витрат, сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів, у
розмірі 7053,53 грн. (а.с.14).

Вказані господарські операції
здійснено на підставі договору №55 від
02.11.2009 року, який укладено між позивачем
та вищевказаною особою, про надання та
відшкодування
комунально-експлуатаційних послуг.

Згідно п.2.2.1 вказаного договору -
позивач зобов'язаний щомісячно
відшкодовувати витрати, які понесені
ФОП ОСОБА_1 на оплату спожитих
Херсонською філією комунальних послуг.

На підтвердження реальності
проведених операцій судом зібрано
наступні докази: копія договору (а.с.95),
меморіальний ордер, на суму 7053,53 грн.,
який видано позивачем ФОП ОСОБА_1 (а.с.99),
акт виконаних робіт із розшифровкою
наданих комунальних послуг (а.с.100),
рахунок на відшкодування спожитих
послуг, із зазначенням конкретних сум
та періодів (а.с.101), рахунки від
постачальників послуг (а.с.102 - 104).

Судовою колегією досліджено дані
документи та зроблено висновок, що
дійсно між позивачем та вищевказаним
підприємцем укладено договір надання
комунальних послуг та їх
відшкодування, а належними доказами
розкрито сутність проведених та
оплачених операцій, із зазначенням
конкретних обсягів та тарифів, а тому
колегія суддів вважає, що позивачем
правомірно віднесено суми за даним
договором до складу своїх валових
витрат, що є підставою для скасування
оскаржуваного податкового рішення.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло