Справа № 2а-179/11/1970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 р.
Справа № 16044/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року по справі за позовом прокурора
міста Тернополя в особі Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в особі територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області до
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор міста Тернополя в інтересах
держави в особі урядового органу
державного управління, що діє в складі
Міністерства інфраструктури України і
йому підпорядковується - Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в особі його структурного
підрозділу - територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області
звернувся з адміністративним позовом
до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
1700,00 грн. фінансових санкцій
застосованих постановою № 100887 від 29
жовтня 2010 року за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що працівниками
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області
проведено перевірку додержання
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання
перевезення пасажирів, за результатами
якої складено акт № 147901 від 01 вересня
2010 року. При проведенні перевірки
виявлено, що 01 вересня 2010 року суб'єкт
господарювання надавав послуги з
перевезення пасажирів з порушенням
чинного законодавства, а саме без
наявності медичної довідки та
сервісної книжки. Внаслідок чого
постановою т.в.о. начальника
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області №
100887 від 29 жовтня 2010 року до відповідача
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
застосовано фінансові санкції в
розмірі 1700,00 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року позовні вимоги задоволено. Суд
виходив із норм ст. 39 та абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що не
підтверджено факт експлуатації
автомобіля та відповідний автомобіль
не був обладнаний під таксі. Також не
доведено відсутність документів на
підставі яких застосовано штрафні
санкції.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 01 вересня 2010
року працівниками територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області
було проведено перевірку додержання
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 вимог
законодавства про автомобільний
транспорт на вул. Злуки - Коновальця в
місті Тернополі, за результатами якої
складено акт № 147901 від 01 вересня 2010
року.

При проведенні перевірки виявлено, що 01
вересня 2010 року відповідач ОСОБА_1 як
самозайнятий перевізник з перевезення
пасажирів експлуатував автомобіль ВАЗ
2107 державний номерний знак НОМЕР_1 з
порушенням чинного законодавства, а
саме без документів передбачених ст. 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт» - без наявності медичної
довідки та сервісної книжки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Як встановлено нормами ст. 6 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Згідно з ст.47 цього Закону до
внутрішніх перевезень вантажів
відносяться перевезення вантажів між
пунктами відправлення та призначення,
розташованими в Україні, та комплекс
допоміжних операцій, пов'язаних з цими
перевезеннями, а також технологічні
перевезення вантажів, що здійснюються
в межах одного виробничого об'єкта без
виїзду на автомобільні дороги
загального користування.

Відповідно до п.3 «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»,затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, органами державного контролю
на автомобільному транспорті є Головна
державна інспекція на автомобільному
транспорті, її територіальні
управління в областях, Автономній
Республіці Крим, м. Києві та м.
Севастополі.

Згідно зі ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, ч.1 ст. 34 вищезгаданого
Закону, визначено, що автомобільний
перевізник повинен: виконувати вимоги
цього Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів, зокрема забезпечувати водіїв
відповідною документацією на
перевезення пасажирів.

Відповідно до п.5 Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.09.2004
року №1190, Головна державна інспекція
на автомобільному транспорті має право
перевіряти додержання суб'єктами
господарювання - вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів, що регулюють організацію
перевезення пасажирів і вантажів;
розглядати у передбачених законом
випадках і порядку справи про
порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт суб'єктами
господарювання та притягувати до
відповідальності винних осіб у
порядку, встановленому Кодексом
України про адміністративні
правопорушення; вимагати від посадових
осіб підприємства, установ та
організацій усунення виявлених
порушень законодавства про
автомобільний транспорт.

Таким чином, наявними матеріалами
справи стверджується факт порушення
позивачем вимог абз.1 ч.3 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме надання послуг з перевезення
при відсутності медичної довідки та
сервісної книжки.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення,
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року по справі № 2а-179/11/1970, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга