Справа № 2а/0690/260/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/32999/11

№ К/9991/32999/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко
Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 09.02.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.05.2011

у справі № 0670/260/11 Житомирского
окружного адміністративного суду

за позовом Приватного підприємства
«Укрпалетсистем»

до Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області (ОДПІ)

про скасування податкових
повідомлень-рішень та скасування
рішень про розгляд скарги,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 09.02.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.05.2011,
позов задоволено частково: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 10.08.2010 №
/0, від 07.10.2010 № /1 та від 23.12.2010
№ /2. В решті позову відмовлено.

В касаційній скарзі Коростенська ОДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права.

Позивач не скористався наданим йому
Кодексом адміністративного
судочинства України правом на подання
заперечень на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Фактичною підставою для донарахування
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
28.07.2010 № 155/15-02. Згідно вказаного акта
позивач порушив норми підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту 7.4 та підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (Закон № 168/97-ВР) , а
саме: завищено податковий кредит за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«ФА-ОЙЛ» та ТОВ «Незалежна нафтова
компанія» з огляду на недекларування
вказаними контрагентами податкових
зобов`язань за наслідками
господарських операцій з позивачем,
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість у податковому обліку
за травень 2010 на 67952,00 грн.

За наслідками перевірки та процедури
апеляційного узгодження відповідачем
прийнято податкові
повідомлення-рішення 10.08.2010 № /0,
від 07.10.2010 № /1 та від 23.12.2010 №
/2 про донарахування податкових
зобов`язань з податку на додану
вартість у сумі 71349,60 грн. (у т.ч. 67952,00
грн. - основний платіж та 3397,60 грн. грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що за
наслідками господарських операцій
позивача з ТОВ «Незалежна нафтова
компанія» та ТОВ «ФА-ОЙЛ» останні
виписали йому податкові накладні, суми
ПДВ за якими позивач включив до складу
податкового кредиту у податковій
декларації за травень 2010 року. При
цьому. реальність господарських
пеорацій податковим органом не
оспорюється.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 вказаного Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт
7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

На підставі наявних в матеріалах
справи доказів, а саме: копій
податкових накладних, видаткових
накладних, товаротранспортних
накладних на транспортування бензину,
залізничної накладної (а.с 25-37), суди
першої та апеляційної інстанції,
встановивши факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «ФА-ОЙЛ» та ТОВ «Незалежна
нафтова компанія», дійшли юридично
обґрунтованого висновку про
правомірність формування позивачем
податкового кредиту з ПДВ за травень 2010
у сумі 67952,00 грн. та, як наслідок, про
протиправність прийнятих податковим
органом податкових повідомлень-рішень.
Оцінка доказів судами зроблена за
правилами ст.86 КАС України.

Вищенаведені норми не ставлять у
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту від
фактичної сплати контрагентом такого
платника сум ПДВ до бюджету, оскільки
такий платник сплатив дані суми ПДВ у
вартості придбаних товарів (послуг), а
реальність поставок ДПІ в судовому
процесі не спростована.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
вищенаведених висновків судів
попередніх інстанцій.

За наведених обставин підстави для
скасування ухвалених у справі судових
рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 09.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.05.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В.Сірош