Справа № 805/18264/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа №805/18264/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Гайдар А.В., Ханова Р.Ф.

при секретарі судового засідання
Єгоровій К.М.

за участю представників від :

позивача
Мальований К.Г., Медведев В.Ю., Хижнякова
І.С.

відповідача
Таранов Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року по адміністративній
справі № 805/18264/13-а за позовом
Державного підприємства
«Артемвугілля» до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання внести зміни до картки
особового рахунку ДП «Артемвугілля», -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними дій щодо нарахування в
картці особового рахунку ДП
"Артемвугілля" пені з податку на
прибуток у розмірі 1767481,94 гривень за
період з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року у не
відповідності до норм діючого
законодавства України та зобов'язання
внести зміни до картки особового
рахунку ДП "Артемвугілля" шляхом
виключення з картки особового рахунку
пені у сумі 1767481,94 гривень за період з
01.01.2013 року по 30.11.2013 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував
протиправністю нарахування пені на
загальну суму 1767481,94 гривень за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств і організацій,
що перебувають у державній власності,
оскільки ухвалами Донецького
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2010 року у справі № 2а-8707/10/0570, від
28 грудня 2010 року у справі № 2а-26782/10/0570,
від 16 травня 2012 року у справі №
2а/0570/2631/2012 та від 03 червня 2013 року у
справі № 2а/0570/2631/2012 було розстрочено
виконання постанов суду у вказаних
справах, якими було стягнуто з позивача
заборгованість з податку на прибуток,
постановою від 04 жовтня 2012 року у
справі № 2а/0570/11879/2012 було відстрочено
на один рік виконання постанови.

Також ухвалами Донецького окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року у справі № 2а/0570/3940/2011 було
відстрочено виконання постанови суду
від 21 березня 2011 року до 31 березня 2013
року, від 30 березня 2012 року у справі №
2а-2434/09/0570 було відстрочено виконання
постанови суду від 17 березня 2009 року до
31 березня 2013 року.

Як зазначає позивач, судові рішення
набрали законної сили, тому
підприємство здійснювало сплату
розстроченого судом податкового боргу
відповідними платіжними дорученнями,
проте, відповідачем здійснювалося
перерахування частини коштів зі
сплачених платежів у рахунок пені, яка
утворилась в період з 01.01.2013 року по
31.11.2013 року, а також при сплаті
відповідної суми розстроченої судом
заборгованості відповідачем
нараховувалась пеня на загальних
підставах, тобто, на всю суму
податкового боргу за весь період його
існування.

Позивач вважає, що податковим органом
безпідставно застосована пеня на
підставі п. 129.1 ст. 129 Податкового
кодексу України, оскільки судом
фактично змінено дату сплати грошового
зобов'язання, визначену Податковим
кодексом України. На думку позивача,
спірні правовідносини стосовно
надання судом розстрочення
податкового боргу не регулюються
Податковим кодексом України.

З зазначених підстав розстрочення та
відстрочення податкового боргу судом
позивач вважає протиправним
нарахування пені за порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та просить виключити з картки
особового рахунку пеню в сумі 1767481,94
гривень за період з 01.01.2013 року по 30.11.2013
року.

В суді першої інстанції позивач
зменшив заявлені вимоги, просив їх
задовольнити лише в частині
зобов'язання внести зміни до картки
особового рахунку ДП "Артемвугілля"
шляхом виключення з картки особового
рахунку пені з податку на прибуток
підприємств, що перебувають у державні
власності в сумі 1767481,94 гривень за
період з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/18264/13-а позов задоволений (а.с.161-163).

Зобов'язано Горлівську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів
внести зміни до картки особового
рахунку ДП "Артемвугілля" шляхом
виключення з картки особового рахунку
пені з податку на прибуток підприємств,
що перебувають у державні власності в
сумі 1767481,94 гривень за період з 01.01.2013
року по 30.11.2013 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.
(а.с.166-167). Апелянт зазначає, що за даними
картки особового рахунку позивача в
період з 10.01.2013 року по 31.11.2013 року
нараховано пені з податку на прибуток в
сумі 1503481,02 гривень. Підставою
нарахування пені послужило
несвоєчасна сплата позивачем сум
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності, яка
стягнута та розстрочена судовими
рішеннями. Наявність податкового
боргу, не залежно від порядку його
стягнення, в тому числі і внаслідок
розстрочення/відстрочення платежу за
судовим рішенням, податковий орган має
право здійснювати перерозподіл
спрямованих підприємством на оплату за
таким судом рішенням грошових коштів
на погашення іншого податкового
зобов'язання, та внаслідок виникнення,
у зв'язку з таким перерозподілом
коштів, порушення строків сплати, існує
правова можливість нарахувати
підприємству пеню за порушення строків
сплати боргу.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу. Зазначив, що під час судового
розгляду спору в суді першої інстанції,
внаслідок проведеного розрахунку пені,
встановлена її наявність у розмірі
1767481, 94 грн., що підтверджується
представленим суду розрахунку.

Представники позивача заперечували
проти задоволення апеляційної скарги
та зазначили, що відповідачем
безпідставно нараховано пені у розмірі
1767481, 94 грн. Просили постанову суду
залишити без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Державне підприємство
"Артемвугілля" зареєстровано як
юридичну особу в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з кодом 32270533, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 № 298084 та довідкою управління
статистики у м. Горлівці АБ № 566267 від 29
листопада 2012 року (а.с.26-27).

Позивач перебуває на податковому
обліку у Горлівській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів, що не
заперечується сторонами і не є спірною
обставиною.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61,
статті 94 Податкового кодексу України
(надалі - ПК України) податковий
контроль - система заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Питання нарахування пені, врегульовано
положеннями ст. 129 ПК України,
аналогічні приписи по яким
відповідають пп.2.1.1 - 2.1.2 Інструкції про
порядок нарахування та погашення пені
за платежами, що контролюються
органами державної податкової служби,
затвердженою наказом ДПА України від 17
грудня 2010 року № 953.

Як встановлено судом першої інстанції,
Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року у справі № 2а-8707/10/0570 розстрочено
виконання постанови суду від 29 квітня
2010 року у вказаній справі на 60 місяців з
20 листопада 2011 року по 20 листопада 2015
року зі сплатою щомісячно по 142598,00
гривень згідно графіку (а.с. 49).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 грудня 2010
року у справі № 2а-26782/10/0570 розстрочено
виконання постанови суду від 28 грудня
2010 року у вказаній справі на 60 місяців з
січня 2011 року по грудень 2015 року зі
сплатою щомісячно по 222578,00 гривень
згідно графіку (а.с. 50).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 червня 2013
року у справі № 2а/0570/2631/2012 розстрочено
виконання постанови суду від 19 березня
2012 року у вказаній справі з червня 2013
року по квітень 2014 року зі сплатою
щомісячно по 50000,00 гривень до 30 числа
місяця (а.с. 53).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі № 2а/0570/11879/2012 було
відстрочено на один рік виконання
постанови (а.с.55-57). Ухвалою від 07 жовтня
2013 року у цій же справі виконання
постанови суду від 04 жовтня 2012 року
було відстрочено до 04 жовтня 2014 року
(а.с. 147-148).

Крім того, ухвалами Донецького
окружного адміністративного суду від 29
березня 2012 року у справі № 2а/0570/3940/2011
відстрочено виконання постанови суду
від 21 березня 2011 року до 31 березня 2013
року (а.с. 51), від 30 березня 2012 року у
справі № 2а-2434/09/0570 відстрочено
виконання постанови суду від 17 березня
2009 року до 31 березня 2013 року (а.с.59).

Згідно зворотного боку облікової
картки позивача з податку на прибуток
підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності
станом на 01.01.2013 року пеня не
нараховувалася через наявність
переплати (а.с. 72). Станом на 30.11.2013 року
позивачеві було нараховано 1503481,02
гривень пені з посиланням на
вищеназвані судові рішення про
розстрочення та відстрочення сум
податкового боргу (а.с.133).

Як встановлено в судовому засіданні
судом першої та апеляційної інстанції,
сторони дійшли згоди стосовно суми
пені, нарахованої відповідачем з 01.01.2013
року по 30.11.2013 року згідно судових
рішень про надання розстрочень та
відстрочень виконання постанов суду в
розмірі 1767481,94 гривень, про що
податковим органом надано відповідний
розрахунок пені за відповідний період
(а.с.156-157).

Як встановлено судом першої інстанції,
правовою підставою нарахування пені в
картці особового рахунку позивача є
посилання на вищезазначені судові
рішення та наказ ДПА України від 07
грудня 2012 року № 927 "Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
взаємодії структурних підрозділів
органів державної податкової служби
при розстроченні, відстроченні на
підставі рішення суду сум
заборгованості за платежами, контроль
за справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби".

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не було своєчасно
сплачено узгоджені податкові
зобов'язання з податку на прибуток,
постановами Донецького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2009 року у справі № 2а-2434/09/0570 було
стягнуто з позивача 72852005,62 гривень, від
29 квітня 2010 року у справі № 2а-8707/10/0570
було стягнуто з позивача 8555927,25 гривень,
від 28 грудня 2010 року у справі №
2а-26782/10/0570 було стягнуто з позивача
13354667,00 гривень податку на прибуток та
2098498,00 гривень з податку частини
чистого прибутку, від 21 березня 2011 року
у справі № 2а/0570/3490/2011 було стягнуто з
позивача 39912456,00 гривень, від 19 березня
2012 року у справі № 2а/0570/2631/2012 було
стягнуто з позивача коштів у розмірі
7623821,03 гривень з рахунків у банках, що
обслуговують платника податків, від 04
жовтня 2012 року у справі № 2а/0570/11879/2012
було стягнуто з позивача коштів у
розмірі 9980707,09 гривень з рахунків у
банках, що обслуговують платника
податків, про що зазначено в постанові
від 04 жовтня 2012 року та ухвалах про
розстрочення та відстрочення
виконання постанов суду у зазначених
справах (а.с. 49-58).

Судом встановлено, що договір
розстрочення податкового боргу між
сторонами не укладався.

Податковий орган нарахував пеню за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток, які вищезазначеними
ухвалами Донецького окружного
адміністративного було розстрочено до
2015 року.

На розстрочення грошових зобов'язань,
наданих судовими рішеннями відповідно
до статті 263 КАС України приписи наказу
Міністерства фінансів України від
30.11.2012 року № 1261, яким затверджено
Порядок розстрочення (відстрочення)
грошових зобов'язань (податкового
боргу) платників податків не
розповсюджуються. Даний вид
розстрочень не регулюється також
Податковим кодексом України, як
помилково вважає відповідач, оскільки
судом встановлено особливий порядок
погашення підприємством податкового
боргу.

Судом першої інстанції обґрунтовано не
прийнято до уваги, посилання
відповідача на наказ ДПА України від 07
грудня 2012 року № 927 "Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
взаємодії структурних підрозділів
органів державної податкової служби
при розстроченні, відстроченні на
підставі рішення суду сум
заборгованості за платежами, контроль
за справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби",
оскільки вказаний наказ, не є законом, а
та не зареєстрований в Міністерстві
юстиції України, тобто не є
нормативно-правовим актом у розумінні
статті 117 Конституції України.

Відповідно до принципу законності,
закріпленого у статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вирішує справи відповідно
до Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією.

Оскільки Методичні рекомендації
податкового органу не є
нормативно-правовим актом, то
застосувати їх до спірних
правовідносин не передбачається
можливим, оскільки це суперечить
принципу законності.

Колегія суддів під час апеляційного
перегляду встановила, що суд першої
інстанції у повному обсязі встановив
фактичні обставини справи, визначив
правові норми які підлягають
застосуванню. Відповідач не врахував
правові підстави та встановлений
порядок здійснення сплати коштів в
рахунок погашення податкового боргу.

Положення ст.129 ПК України встановлює
певного виду відповідальність за
несплату або несвоєчасну сплату
узгодженої суми грошового зобов'язання
(боргу) з податку на прибуток
підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом. У даному ж
випадку сплата податкових зобов'язань
розстрочена позивачу та строки сплати
податкового зобов'язання були
визначені постановою суду.

Відповідач формуючи свої висновки,
ототожнює порядок застосування
процедур погашення податкового боргу
платників податків, передбачених
главою 9 Податкового кодексу України,
із порядком виконання судових рішень.

Так, відповідно до частини другої
статті 14 КАС України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Статтею 255 КАС України встановлено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до частин першої-другої
статті 257 цього Кодексу, у разі
необхідності спосіб, строки і порядок
виконання можуть бути визначені у
самому судовому рішенні. Так само на
відповідних суб'єктів владних
повноважень можуть бути покладені
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення. Судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Таким чином, оскільки вищенаведені
судові рішення набули чинності, то вони
мають виконуватись позивачем з
урахуванням способу та порядку
виконання, встановленого в них.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до частини 5 статті 124 Конституції
України Судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Однак всупереч зазначеному положенню
Основного Закону, Відповідачем при
складанні оскарженого ППР було грубо
порушено приписи судового рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
регулюючи порядок списання податкової
заборгованості ПК України визначає як
таку, що підлягає списанню, визнану
рішенням суду податкову
заборгованість. Строки погашення
податкового боргу, стягнутого у
судовому порядку, не регулюються
положеннями ПК України щодо строків
сплати відповідного податку, з якого
виник податковий борг, а визначається
змістом відповідного судового рішення
про стягнення заборгованості.

Відповідачем не було взято до уваги, що
розстрочене грошове зобов'язання, що
сплачується позивачем за визначеними
судовими рішеннями, безпосередньо
відповідає змісту позовних вимог та у
відповідності з винесеним судовим
рішенням. Дані судові рішення набрали
законної сили, тому вказане виключає
можливість застосування пені, як міри
відповідальності, передбачених ст.129
Податкового кодексу України. Тобто,
строки погашення податкового боргу,
визначається змістом відповідного
судового рішення про стягнення
заборгованості.

За даних обставин спірні
правовідносини виходять за межі
предмету регулювання, оскільки грошові
кошти не сплачувались за ініціативою
підприємства, а стягнені у примусовому
порядку податковим органом, як органом
стягнення, за рішеннями суду.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, а нарахована відповідачем
пеня є неправомірною.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/18264/13-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 12
березня 2014 року. У повному обсязі
складена 13 березня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя

М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф.
Ханова

А.В.
Гайдар