Справа № 813/1145/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Справа №
876/13811/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2013 року з питань подання звіту
про виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до начальника
Головного управління МВС України у м.
Києві, Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Дніпровське районне управління
ГУ МВС України у м. Києві, про визнання
дій незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою, в якій просив зобов'язати
начальника ГУМВС України в м. Києві
генерал-лейтенанта міліції В.В. Коряка
подати у встановлений судом строк звіт
про виконання судового рішення.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що
відповідно до ч.1 ст.267 Кодексу
адміністративного судочинства України
- суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2013
року в задоволенні клопотання ОСОБА_1
про подачу звіту про виконання
судового рішення відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку, оскільки
вважає, що ухвала винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції порушив норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим,
що відповідачем не виконано постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16.04.2013
набрала законної сили. Пунктом 1 статті
267 КАС України (тобто законом) не
встановлено, що тільки у момент
ухвалення постанови суду останній має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Відповідно, законом не заборонено суду,
після того як скінчився строк на
виконання постанови суду вжити заходів
по виконанню судового рішення, у захист
права фізичної І особи, як сторони
адміністративного процесу, на
обов'язкове виконання конституційного
права згідно статті 124 Конституції
України "Судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території
України.", у забезпечення виконання
вищенаведених положень КАС України.

Крім того, апелянт зазначає про те, що
інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
09.01.2013 № 28/12/13-13 не має законодавчої
сили, не має статусу Закону України на
відміну від КАС України та не має
повноважень тлумачити Закони України
або вносити до них доповнення.

На думку апелянта, головуючим суддею не
організовано та не вчинено у судовому
засіданні належного дослідження
доказів для забезпечення виконання
судом вимог КАС України, зокрема,
статей 86, 151, 159 КАС України.

З огляду на викладене, просить визнати
дії головуючого судді Львівського
окружного адміністративного суду Н.А.
Кухар як істотні порушення норм
процесуального права, порушення
неупередженості, свідоме вчинення
порушень і як порушення присяги судді
та зловживання службовим положенням;
визнати ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013 про
відмову постановлення ухвали про
зобов'язання відповідача надати звіт
суду у виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
16.04.2013 неправомірною та скасувати її.
Справу направити до Львівського
окружного адміністративного суду для
розгляду клопотання про зобов'язання
відповідача надати звіт суду у
виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
16.04.2013; визнати дії головуючого судді
Н.А.Кухар Львівського окружного
адміністративного суду щодо розгляду в
одному провадженні відразу два позовів
неправомірними; визнати дії
Львівського окружного
адміністративного суду щодо
організації розгляду в одному
провадженні відразу два позовів
неправомірними; визнати ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013 про
відмову у задоволенні заяви (позову)
від 09.10.2013 до Львівського окружного
адміністративного суду щодо визнання
дій начальника ГУ МВС України в м.Києві,
відповідача у справі, щодо невиконання
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 16.04.2013
неправомірною та скасувати, а справу
направити до Львівського окружного
адміністративного суду для відкриття
окремого провадження; визнати дії
головуючого судді Н.А.Кухар
Львівського окружного
адміністративного суду щодо не
розгляду встановленим чином
клопотання від 18.10.2013 про встановлення
строку на розгляд та вирішення
звернення позивача відповідачем
неправомірними; за наявності інших
неправомірних дій головуючого судді
Н.А.Кухар Львівського окружного
адміністративного суду вчинити дії
передбачені статтею 166 КАС України.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року, задоволено позов ОСОБА_1 та
ухвалено визнати дії (бездіяльність)
начальника ГУ МВС України в м. Києві,
які виразились у скеруванні звернення
ОСОБА_1 від 05.12.2012 року на розгляд
начальнику Дніпровського РУ ГУМВС в м.
Києві та не розгляду даного звернення
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян» протиправними.
Також ухвалено зобов'язати начальника
ГУ МВС України в м. Києві розглянути
звернення ОСОБА_1 від 05.12.2012 року на
незаконні дії начальника
Дніпровського РУ ГУМВС в м. Києві та
надати відповідь відповідно до норм
Закону України «Про звернення
громадян». В решті позовних вимог
відмовлено.

Постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року набрала законної сили,
начальником ГУ МВС України в м. Києві,
як вказує заявник, не виконана.

КАС України передбачає загальні та
спеціальні способи судового контролю.
Загальні способи контролю мають усі
суди, незалежно від спеціалізації, і
вони полягають в розгляді скарг на
рішення, дії чи бездіяльність
державних виконавців. Загальний
судовий контроль за виконанням судових
рішень в адміністративних справах
здійснюється в порядку, встановленому
ст. 181 КАС України. Спеціальні способи
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах передбачені ст. 267 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 267
КАС України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 названого
Кодексу, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної інстанції зазначається
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіт про виконання постанови, якщо вона
вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Відтак, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що у разі звернення
позивача із заявою про зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення після прийняття
постанови у справі суд ухвалою
відмовляє у задоволенні такої заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не містять доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, а тому
скарга є безпідставною та такою, що не
належить до задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ухвала суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування оскарженої ухвали немає.

Керуючись ст.ст. 158-160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2013 року з питань подання звіту
про виконання судового рішення у
справі № 813/1145/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов