Справа № 817/445/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/445/14

11 березня 2014 року 09год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі доПублічне
акціонерне товариство "Рівнесільмаш"
про стягнення витрат на виплату та
доставку пенсій,

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Рівнесільмаш"
про стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком №2 за листопад 2013 року у сумі
31798,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком №2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за №64/8663, позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином. Подав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі представника управління.

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, в
судове засідання не прибув. Про дату та
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином. Судом не
визнавалася обов'язковою участь
відповідача в судовому засіданні.

Представник відповідача неодноразово
подавав клопотання про відкладення
судового розгляду у зв'язку з
відсутністю уповноваженого
представника. Судом не визнається
вказана обставина поважною причиною
для неприбуття в судове засідання.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до вимог закону, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Публічне акціонерне товариство
"Рівнесільмаш" є юридичною особою, що
зареєстрована Рівненською районною
державною адміністрацією Рівненської
області 30.03.1994 року, як платник внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Рівненському районі
Рівненської області.

Позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(список № 2), відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій
пенсіонерів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32
Зазначені пенсіонери працювали у
відповідача та набули права на
призначення пенсій на пільгових умовах
за Списком №2, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами.

Надаючи правову оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон
України від 09.07.2003 року №1058-ІV), зокрема:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону України
від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами "б" - "з" частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статтями 27 та 28). При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року №21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 1 статті 1 та абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 Закону
України від 26.06.1997 року №400/97-ВР "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднань,
бюджетних, громадських та інших
установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
року №1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", частини шостої
статті 20 Закону України від 09.07.2003 року
№1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Статтею 25 Закону України від 08.07.2010 року
№ 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено
право органів Пенсійного фонду
звертатись до суду з позовами про
стягнення недоїмки.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, зокрема, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, у яких обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Наявність у відповідача
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
підтверджується доказами, наданими
позивачем. З матеріалів справи
вбачається, що органом Пенсійного
фонду направлено на адресу відповідача
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій
пенсіонерам відповідача, в якому
зазначено суми пенсій, виплачені
пенсіонерам разом з витратами на
доставку цих пенсій.

На день судового розгляду відповідач
суму заборгованості не сплатив, жодних
заперечень проти заявлених позовних
вимог суду не надав.

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Рівнесільмаш" () на користь Управління Пенсійного
фонду України в Рівненському районі
() Рівненської області
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за Списком №2 за листопад 2013
року у сумі 31798,99 грн. (тридцять одна
тисяча сімсот дев'яносто вісім грн. 99
коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В. В.