Справа № 804/418/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. Справа № 804/418/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Фадєєва Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.11.2013 року №
, -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2014 року Приватний підприємець
ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області з вимогами про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 28
листопада 2013 року № .

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що акт перевірки від 11.11.2013 р.
№1079/17.3-21/НОМЕР_2 документально не
підтверджений, висновки перевіряючих
ґрунтуються на припущеннях, а не на
вивчених первинних документах, наданих
до перевірки, більш того - носять
суб'єктивний характер. Окрім того,
висновки акту перевірки не
відповідають фактичним обставинам.
Позивач зауважив на тому, що є цілком
необґрунтованими посилання
податкового органу у висновках про
порушення з боку ПП ОСОБА_1 п.44.1 ст.44,
п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 та п.177.2, п.177.4
ст.177 Податкового кодексу України щодо
заниження оподатковуваного доходу на
загальну суму 922444,31 грн., починаючи з ІV
кварталу 2010 р. по грудень 2012 року,
спираючись на відсутність у позивача
відповідних приміщень для здійснення
господарської діяльності (в т.ч.
складів), відсутність ТТН, виробничого
обладнання та трудових ресурсів
відповідної кваліфікації, а також - на
можливі порушення податкового
законодавства в господарській
діяльності контрагентів. Позивач
зазначив, що місцем здійснення його
діяльності та розміщення виробничих та
складських приміщень є нежилі
приміщення домоволодіння, власником
якого він є та де проживає; виробнича
діяльність здебільшого здійснювалась
безпосередньо, необхідні знання
здобуті самостійно, виробниче
обладнання придбано на безоплатній
основі, відновлення та вдосконалення
якого здійснюється власними силами.
Більш того, відповідачем не враховано,
що ПП ОСОБА_1 також здійснює
посередницьку діяльність у вигляді
торгівлі товарами широкого
асортименту (46.19 КВЕК). За твердженням
позивача, заниження чистого
оподатковуваного доходу не було,
витрати спірного періоду належно та
документально підтверджені про їх
оплату; з контрагентами
постачальниками та покупцями
обумовлено усі суттєві умови укладених
договорів, доказами виконання яких є не
тільки факт оплати за отриманий товар
(послугу), а також наявність податкових
накладних, довіреності, сертифікатів,
платіжних доручень, актів виконаних
робіт, актів приймання-здачі,
банківських виписок тощо, які належно
підтверджують реальність відповідної
господарської операції. При цьому
правильність податкового обліку та
визначення податкових зобов'язань
підтверджується первинними
бухгалтерськими та розрахунковими
документами, які були в наявності під
час проведення перевірки та додані до
матеріалів справи разом з
адміністративним позовом, зауважень до
вірності оформлення яких у податкового
органу не викликало сумніву, що також
підтверджено актом перевірки.

Позивач стверджує, що здійснює
господарську діяльність у
відповідності до вимог закону,
порушень порядку оподаткування доходу
та витрат не було, а тому, винесене за
результатами документальної планової
виїзної перевірки податкове
повідомлення-рішення від 28 листопада
2013 року № є протиправним і
підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили позов задовольнити
у повному обсязі, посилаючись на
доводи, викладені в адміністративному
позові.

Представник відповідача проти позову
заперечував. До суду надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
висновки перевірки відповідають
фактичним обставинам справи, акт
перевірки складений правомірно, згідно
із діючим законодавством, висновки
акту перевірки щодо не підтвердження
витрат, віднесених позивачем на
вартість реалізованої продукції в сумі
922444,31 грн., з отриманням доходу за 2010-2012
рр., є цілком обґрунтованими та
доведеним, отже підстави для
задоволення позовних вимог та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28 листопада
2013 року № відсутні.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, приватний
підприємець ОСОБА_1 зареєстрований
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
Дніпропетровської області 08.09.2003 року,
про що свідчить Свідоцтво про державну
реєстрацію серії НОМЕР_5.

З 11.09.2003 р. ПП ОСОБА_1 перебуває на обліку
в Державній податковій інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області на
спрощеній системі оподаткування та є
платником ПДВ (свідоцтво від 23.09.2003 р.
№56483418). Основні види діяльності за
КВЕД: виробництво будівельних виробів
із пластмас, виробництво інших
металевих баків, резервуарів і
контейнерів, будівництво житлових і
нежитлових будівель, інші
будівельно-монтажні роботи, інші
роботи із завершення будівництва,
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту,
неспеціалізована оптова торгівля.

На підставі наказу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 15.10.2013
року № 235, наказу про продовження
перевірки від 28.10.2013 р. № 287, та
плану-графіку проведення
документальних планових перевірок
суб'єктів господарювання у ІV кварталі
2013 році, керуючись пп.20.1.4 п.20.1 ст.20,
пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.77.1 ст.77 Податкового
кодексу України, п.3 ст.12, п.2. ст.13 Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» фахівцями
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області у період з
15.10.2013 р. по 04.11.2013р. була проведена
документальна планова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, вимог податкового
законодавства, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
валютного та іншого законодавства за
період 01.01.2011р. по 31.12.2012 р.

За результатами планової перевірки
складено акт від 11.11.2013 р.
№1079/17.3-21/НОМЕР_2 «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ОСОБА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_2) щодо виконання вимог валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2012 р.».

Під час перевірки використано:

- податкову звітність ПП ОСОБА_1 за
період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р.;

- відомості з ІС «Податковий блок»
Міндоходів України; ЦБД ДРФО тощо;

- реєстраційні дані щодо виду
господарської діяльності платника;

- договір «Про спільну діяльність
в сфері відповідального зберігання»
від 11.01.2010 р. №б/н, укладеного з ДП
«Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція»;

- акт приймання-передачі до
договору від 11.01.2010р.;

- договір суборенди від 14.09.2009р
№9/09, укладеного з ФОП ОСОБА_5;

- первинні документи (рахунки,
податкові накладні);

- акти виконаних робіт, видаткові
та прибуткові накладні;

- книги обліку доходів та витрат;

- відомості нарахування
заробітної плати;

- договори-заявки на перевезення
вантажів, укладених з ФОП ОСОБА_6;

- договори та інші документи;

- акт ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 21.12.2012 р.
№7203/224/32694059 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
податкового законодавства України ТОВ
«Старт Д» () під час
здійснення господарських відносин з
ТОВ «Інфотерм» за період червень 2011
року, ТОВ «Олімп» за період вересень 2011
року, ПП «СВ Гермес» за період березень
2011 року, ПВП «Форест» за період червень
2011 року, ТОВ «Пасіфік» за період
вересень 2011 року, БПП «Сура» за період
серпень, листопад 2011 року», ТОВ
«Хімагросервіс» за листопад 2011 року».

За висновками акту перевірки від 11.11.2013
р. №1079/17.3-21/НОМЕР_2 встановлено
наступне:

- відсутність об'єктів оподаткування у
ФОП ОСОБА_1 по ланцюгу постачання в
розумінні ст.185 Податкового кодексу
України, а саме: за жовтень - грудень 2010
р., січень-грудень 2011 р., 2012 рік з ТОВ
«ВАСІЛ», ТОВ «ЄВРОФАСАД», ТОВ «ЛЕКС»,
ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн», ТОВ «ВКФ
«Візаві Плюс», ТОВ «Флоат-Центр
Дніпро», ПП «Бест Плюс», ТОВ «Оптіма
Телеком», ТОВ «ЄФ-Пласт», ТОВ «АІМТЕК»,
ТОВ «Інтербуд», ТОВ «Інтерскло-Трейд»,
ПП «Лугадонцветмет», ТОВ «Білд-А», ТОВ
«Альянсмашпром», ОСОБА_7, ПП «Бест
Плюс», ТОВ «МКУ», ТОВ «Маядо», ОСОБА_8,
ТОВ «Юніпроф», ПП «Центр програмних
рішень «Маяк», ТОВ «Український
сертифікаційний центр», ПРАТ
«Фарлеп-Інвест», ТОВ «Інтербуд», ТОВ
«НВЦ «Комплекс-Союз», ТОВ «Укрспецбуд
АВ», ТОВ «АІМТЕК Запоріжжя», ПП
«Дромадер», ПП «Донбас-Бізнес», ТОВ
«Білд-А», ОСОБА_9, ТОВ «Малькут» (а.60-61
акту перевірки);

- відсутність об'єктів оподаткування у
ФОП ОСОБА_1 по ланцюгу реалізації
покупцям за жовтень-грудень 2010 року,
січень-грудень 2011, 2012 років, а саме: ДП
«А.Е.Т. ДЖОІН АП!», ТОВ «Укспецбуд АВ»,
ТОВ «Деметра Агроком», ПАТ
«Дніпрометиз», ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз»,
ТОВ «Ріверсі-Тур», ТОВ ФК «Дніпро», ТОВ
«РІМ-Буд», ТОВ «Агрофармахім», ПП
«АНТА», ТОВ «РІЕЛТІ-Груп», ТОВ
«Трансвей», ТОВ «Олфарммед» (а.61 акту
перевірки);

- в порушення п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижені
податкові зобов'язання з ПДВ на суму 8908
грн., в тому числі: ІV квартал 2010 р. - на 928
грн.; січень 2011 р. - на 300 грн.; квітень 2011
р. - на 822 грн.; вересень 2011 р. - на 5289 грн.,
листопад 2011 р. - 977 грн.; серпень 2012 р. - на
267 грн.; грудень 2012 р. - на 325 грн. (а.61 акту
перевірки);

- в порушення п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижені
податкові зобов'язання з ПДВ на суму
6306,67 грн. по ланцюгу постачання від ТОВ
«Старт-Д» у листопаді 2012 році (а.67 акту
перевірки);

- на порушення вимог п.44.1 ст.44, п.138.1,
п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 та п.177.2, п.177.4 ст.177
Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1
занижено оподатковуваний дохід на
загальну суму 922444,31 грн. по наступним
податковим періодам: 2010 рік - 52791,31 грн.;
2011 р. - 415130 грн., 2012 р. - 454523 грн. (а.17 акту
перевірки);

- на порушення п.п.2 п.1, п.3 ст.7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» ФОП ОСОБА_1
занижено зобов'язання на 126668,88 грн.

ПП ОСОБА_1, не погодившись з висновками
планової виїзної перевірки,
викладеними у акті від 11.11.2013 р.
№1079/17.3-21/НОМЕР_2, вважаючи їх хибними та
такими, що не ґрунтуються на дійсних
фактичних обставинах та здійсненими на
підставі неповного вивчення всіх
обставин ведення господарської
діяльності, неналежної оцінки його
бухгалтерських і податкових
документів та невірного застосування
норм діючого податкового
законодавства України, подав свої
заперечення на вказаний акт (вих.12 від
18.11.2013 р.).

На підставі акту перевірки від 11.11.2013р.
№1079/17.3-21/НОМЕР_2 відповідачем 28.11.2013
року винесено оспорюване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
де зазначено, що за встановлене
перевіркою порушення п.п.2) п.1, п.3 ст.7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платнику збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «для фізичних
осіб-підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування», на
135738,78 грн., у тому числі: 126668,88 грн. - за
основним платежем та 9069,9 грн. - штрафних
санкцій.

Порушення законодавства ФОП ОСОБА_1
обґрунтовані в акті перевірки
наступним чином.

Так, перевіркою правильності
визначення суми чистого
оподатковуваного доходу,
відображеного в додатку 5 до податкової
декларації встановлено завищення
валових витрат у періоді з 01.10.2010р. по
31.12.2012р. на загальну суму 922444,31 грн., в
т.ч.: 2010 рік - 52791,31 грн.; 2011 р. - 415130 грн., 2012
р. - 454523 грн.

Наявність встановленої розбіжності по
податковій звітності про майновий стан
та доходи, відомості нарахування
заробітної плати з даними про суми
витрат, визначеними в ході перевірки,
обґрунтована наданням до перевірки
неналежних первинних документів
ведення фінансово-господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1 та не в повному
обсязі.

Так, в акті зазначено, що в ході
перевірки наданих первинних
документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в
документах на реалізацію продукції
вказані неспівставні одиниці виміру, а
саме на одну і ту ж номенклатуру товару
в первинних документах визначено
неоднорідні одиниці виміру (кВ.м, шт.,
п/м), що не дає можливості визначити
фактичні витрати, пов'язані
безпосередньо з отриманим доходом.

Окрім того, в ході аналізу податкової
звітності, реєстраційних документів,
звітів та первинних документів за
перевіряємий період встановлено
нереальність здійснення операцій, а
саме:

- відсутні технічні умови для
виготовлення будівельних виробів із
пластмас (вікна та двері
полівінілхлорідні) у відповідності
вимог ДСТУ Б В.2.6-15-99, а саме: відсутність
належним чином обладнаних виробничих
приміщень (місця здійснення
діяльності);

- недостатність необхідного
виробничого обладнання та трудових
ресурсів відповідної кваліфікації для
виготовлення будівельних виробів із
пластмас та здійснення
ремонтно-будівельних робіт з монтажу
металопластикових та алюмінієвих
конструкцій (вікна, двері);

- відсутність приміщень для зберігання
готової продукції та комплектуючих;

- відсутність документів,
підтверджуючих завізення матеріалів
для виробництва - товарно-транспортних
накладних (а.16, 41, 54 акту перевірки).

Також, на вимогу ДПІ від 18.10.2013 р. та від
25.10.213 р. ФОП ОСОБА_1 не надано
калькуляції та кошторису на
виготовлення та встановлення
реалізованої продукції, сертифікати й
гігієнічні висновки на виготовлення та
використання матеріалів та
комплектуючих, інші документи,
пов'язані з отриманням доходів та
витрат.

З урахуванням зазначеного,
перевіряючими зроблений висновок, що
ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третіх осіб. Наслідком
діяльності ФОП ОСОБА_1 є виключно, чи
переважно, формування податкового
кредиту та валових витрат для інших
суб'єктів підприємницької діяльності.
Задекларовані показники ФОП ОСОБА_1 від
постачальників та покупців не
спричиняють реального настання
правових наслідків.

Вирішуючи спір по суті, та
задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд виходить із того, що
об'єктом оподаткування є певні
операції між конкретними суб'єктами
господарювання, а не договори, укладені
між ними, або незаявленими в таких
операціях третіми особами. Відсутність
особи за місцезнаходженням,
відсутність можливості перевірити
первинні документи не є самостійними і
достатніми підставами для визнання
угод недійсними (фіктивними). Тільки
встановлення мети та факту порушення
публічного порядку, ухилення від
оподаткування або створення умов для
порушення чинного законодавства,
відсутності наміру здійснити реальну
господарську операцію та її
нездійснення із штучним складанням
первинних документів може служити
підставою для вирішення питання про
визнання недійсними (фіктивними) угод у
встановленому законом порядку.

Поряд з цим, саме такі підстави можуть
свідчити про відсутність
оподатковуваної операції та/або
відсутність належних первинних
документів, що не може мати наслідком
внесення в податковий облік відомостей
щодо здійснення таких операції, та,
відповідно, отримання податкових
переваг у вигляді податкового кредиту
або валових витрат.

Окремою підставою для відсутності у
платника податків права на отримання
відповідних податкових переваг є
відсутність необхідних первинних
документів, що підтверджують
здійснення операцій, а також недоліки
таких документів, або складання таких
документів при фактичному
нездійсненні заявлених операцій, тобто
відображення у первинних документах
недостовірних даних.

У відповідності до п.2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Водночас, статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України, який набув чинності
01.01.2011 року.

Так, згідно статті 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Суд не погоджується із висновками
податкового органу про донарахування
позивачу грошового зобов'язання за
платежем «для фізичних
осіб-підприємців, у т.ч., які обрали
спрощену систему оподаткування» в сумі
126668,88грн. та штрафних санкцій, а також
про порушення ним вимог Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464).

Базою нарахування єдиного внеску є
суми нарахованої заробітної плати з
видами виплат, які включають основу та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
витрати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суми винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч.3,4 ст.4 Закону №2463 платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в том числі ті, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть у
провадженні ними підприємницької
діяльності. Працівники - громадяни
України, та особи без громадянства, які
працюють:

- на підприємствах, в установах та
організаціях, в інших юридичних осіб;

- у фізичних осіб-підприємців на умовах
трудового договору

(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством;

- у фізичних осіб, які забезпечують себе
роботою самостійно, та

в інших фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону
№2464, єдиний внесок для платників,
зазначених у п.1 ч.1 ст.4 цього Закону
встановлюється у відсотках до
визначеної абзацом першим п.1 ч.1 ст.7
цього Закону бази нарахування єдиного
внеску відповідно до класів
професійного ризику виробництва, до
яких віднесено платників єдиного
внеску, з урахуванням видів їх
економічної діяльності.

Відповідно до статті 9 Закону №2464,
обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 4 п. 164.1 ст. 164 ПК України
базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Згідно із п. 177.2. ст. 177 ПК України
об'єктом оподаткування фізичних
осіб-підприємців є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Таким чином, доходом фізичної
особи-підприємця, який перебуває на
загальній системі оподаткування, є
виручка у грошовій та негрошовій формі,
тобто всі суми коштів, що надійшли на
банківський рахунок чи в касу
підприємця в рахунок оплати за
реалізовані товари, виконані роботи чи
надані послуги протягом звітного
періоду.

У свою чергу, пунктом 177.4 статті 177 ПК
України передбачено, що до переліку
витрат фізичних осіб-підприємців,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу
(«Податок на прибуток підприємств»).

Перелік витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
закріплений у статті 138 ПК України та
відповідно до пункту 138.1 цієї статті
включає витрати операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті, а також інші витрати, визначені
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу.

В силу вимог п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.8 ст. 138
ПК України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, які складається з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно з п.138.4 ст.138 ПК України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп. 3.10 п. 3 Порядку ведення
Книги обліку доходів та витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
проводять незалежну професійну
діяльність, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 N 1025, графа 12 "Чистий
дохід" Книги обліку доходів та витрат
розраховується як різниця між доходом
від здійснення діяльності та
документально підтвердженими
витратами, пов'язаними із отриманням
доходу.

Згідно п. 178.3 ст. 178 ПКУ оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
дохід, тобто різниця між доходом і
документально підтвердженими
витратами, необхідними для провадження
певного виду незалежної професійної
діяльності.

За правилами, визначеними п. 138.2 ст. 138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16.07.1999 року №
996-14 з наступними змінами і
доповненнями передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Для вирішення спору по суті та надання
оцінки правомірності задекларованих
позивачем показників податкового
обліку за рахунок отриманих податкових
накладних від контрагентів у спірному
періоді, суд перевіряє відповідність
вимогам законодавства первинні
документи, їх наявність, що вимагається
нормативно-правовими актами та
безпосередньо укладеними угодами, що в
свою чергу в певній мірі свідчить про
реальність таких операцій.

Відповідно до Листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші
дані, що спростовують реальність
здійснення господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо. При цьому сама собою наявність
або відсутність окремих документів, а
так само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце».

Як вбачається з матеріалів справи, та
не заперечувалось представником
відповідача, висновки податкового
органу щодо завищення позивачем витрат
у зв'язку з чим був занижений
оподатковуваний дохід спірного
періоду, були сформовані внаслідок не
підтвердження документально витрат,
віднесених позивачем у 2010-2012р.р. на
вартість реалізованої продукції в
загальній сумі 922444,31 грн.

При цьому, дослідивши акт перевірки від
11.11.2013 р. №1079/17.3-21/НОМЕР_2, судом
враховано, що первинна документація ПП
ОСОБА_1 на відповідність її вимогам
Податкового кодексу України, Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент спірних
відносин) не досліджувалась
відповідачем, в акті перевірки
відсутні будь-які посилання
перевіряючих на можливі порушення щодо
їх оформлення, що виключає належність,
обґрунтованість, а також доведеність
висновків акту перевірки від 11.11.2013р.
№1079/17.3-21/НОМЕР_2, які полягли в основу
винесення оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

Щодо доводів відповідача про
відсутність у позивача технічних умов
для виготовлення будівельних виробів
із пластмас (вікна та двері
полівінілхлорідні) у відповідності
вимог ДСТУ, відсутність належним чином
обладнаних виробничих приміщень,
недостатність необхідного виробничого
обладнання та трудових ресурсів
відповідної кваліфікації, відсутність
приміщень для зберігання готової
продукції та комплектуючих,
відсутність ТТН, суд зазначає, що такі
посилання не можуть братись за основу в
якості доведеності виявлених в ході
перевірки порушень.

Окрім того, суд вважає беззмістовними
висновки податкового органу про
відсутність у ПП ОСОБА_1 технічних умов
для здійснення безпосередньої
господарської діяльності з
виготовлення вікон та дверей згідно з
ДСТУ, оскільки під час перевірки
відповідні документи не запитувались
перевіряючими (зворотнього не доведено
відповідачем в судовому засіданні),
по-друге - здійснення оцінки
відповідності тої чи іншої продукції
вимогам ДСТУ не належить до
компетенції податкового органу.

Крім того, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на відсутність у
позивача належним чином обладнаних
виробничих приміщень для здійснення
власної господарської діяльності,
недостатності, за висновками
перевіряючих, необхідного виробничого
обладнання та трудових ресурсів
відповідної кваліфікації.

В даному випадку, суд вважає, що слід
врахувати той факт, що ПП ОСОБА_1
здійснює діяльність на спрощеній
системі оподаткування, ПП Сердюк є
власником рухомого та нерухомого
майна, площа якого надає можливість
провадження підприємницької
діяльності з урахуванням видів
господарської діяльності позивача за
КВЕД, в тому числі для розміщення
обладнання та зберігання будівельних
матеріалів, а також - готової продукції.

Неможливість провадження власної
господарської діяльності позивача за
адресою: АДРЕСА_1, не спростована
відповідачем.

Окрім того, згідно наданих додаткових
пояснень позивача до позову, долучених
до матеріалів справи, господарська
діяльність здійснювалась позивачем
також з використанням складських
приміщень, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, які належать ДП
«Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція» (договір
«Про спільну діяльність в сфері
відповідального зберігання» від
11.01.2010р. №б/н, акт приймання-передачі до
договору від 11.01.2010р.).

Також, представником позивача було
зазначено, та не спростовано
представником відповідача, що
калькуляція та кошторис на
виготовлення та встановлення
реалізованої продукції були надані ФОП
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Крім того, суд зазначає, що згідно Листа
Міністерства фінансів України від
15.02.2013 р. № 31-08410-07/23-357/246 калькуляція
собівартості продукції за своїм
призначенням не відповідає ознакам
первинного документу, оскільки нею не
фіксуються будь-яка господарська
операція, розпорядження або рішення на
проведення господарської операції.

Що стосується трудових ресурсів
(найманих працівників) з відповідною
спеціальною кваліфікацією, суд
зазначає наступне. Під час розгляду
справи позивачем було доведено, що у
періоді з 28.07.2011 по 29.08.2011 році у нього в
штаті працювало троє осіб: ОСОБА_12, (і.к.
НОМЕР_3), ОСОБА_13 (і.к.НОМЕР_6) та ОСОБА_14
(і.к. НОМЕР_4) - копії трудових договорів
та докази оплати вартості проходження
їхнього навчання в учбовому комбінаті
«Дніпробуд» для отримання ними
відповідної кваліфікації
підтверджується матеріалам справи.
Відсутність заборгованості по виплаті
заробітної плати найманим працівникам
визнана актом перевірки.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, перевіркою ведення обліку сум,
на які нараховується єдиний внесок,
порушень встановлено не було.

Суд враховує положення ч.2 ст.61
Конституції України щодо
індивідуального характеру юридичної
відповідальності особи. Діюче
законодавство України, так само як
Податковий кодекс України не
передбачає відповідальності у виді
донарахування податкових зобов'язань,
застосування штрафних санкцій або не
підтвердження права на податковий
кредит на господарюючого суб'єкта за
можливі неправомірні дії свого
контрагента; окрім того не передбачає
обов'язку або права одного платника
податку контролювати показники
податкової звітності з податку на
додану вартість іншого платника
податку.

Більш того, податкове законодавство не
ставить податкові зобов'язання у
залежність від дійсності угоди, тобто
недійсність господарських операцій,
недійсність або нікчемність угоди не
впливає на податковий облік платника
податку та його зобов'язання перед
бюджетами та державними цільовими
фондами. У зв'язку з чим, є цілком
необґрунтованим посилання податкового
органу у своїх висновками на акт
перевірки контрагенту позивача без
дослідження на відповідність вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» первинної документації
самого платника-позивача.

За таких обставин, викладені в акті
перевірки факти та висновки є
безпідставними, оскільки ґрунтуються
на припущеннях і не містять достатніх
фактичних даних на підтвердження
висновків відповідача про
нереальність здійснення позивачем
господарських операцій у 2010-2012рр.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

На підставі вище наведеного, суд
приходить до висновку, що оспорюване
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 28.11.2013
року про збільшення грошового
зобов'язання за платежем «для фізичних
осіб-підприємців, у т.ч. які обрали
спрощену систему оподаткування», на
загальну суму 135738,78 грн. не відповідає
приписам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки винесено
відповідачем без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
від 28.11.2013 р. № .

Стягнути з Державного
бюджету України на користь приватного
підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору в сумі 271,49 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 10
лютого 2014 року.

Суддя В.В. Кальник