Справа № 818/440/14
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р.
Справа № 818/440/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання
- Кліщенко В.О.

представника позивача - Паламаренко
Т.І.

представника відповідача - Потапенко
Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром" до Сумської митниці
Міндоходів про скасування рішення,
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В
И В:

Публічне акціонерне товариство
"Сумихімпром" (далі - позивач, ПАТ
"Сумихімпром") звернулось до суду з
позовною заявою до Сумської митниці
Міндоходів (далі - відповідач, Сумська
митниця), якому просить суд скасувати
рішення відповідача від 08.08.2013р.
№805130000/2013/000150/1 про коригування митної
вартості товарів; стягнути з
Державного бюджету України суму
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 22639,51 грн. та суму надмірно
сплаченого ПДВ у розмірі 230922,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що позивачем до Сумської
митниці були надані всі документи, що
підтверджують митну вартість товару,
натомість відповідачем не
обґрунтовано підстав витребування
інших документів від ПАТ "Сумихімпром".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у їх задоволенні,
зазначає, що під час проведення
перевірки документів, поданих
декларантом на підтвердження
заявленої ним митної вартості товару
було виявлено відсутність всіх
відомостей щодо числових значень
складових митної вартості у
відповідності п.10 ст.58 Митного кодексу
України, у зв'язку з чим, Сумською
митницею прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару. При цьому, представник
відповідача зазначала, що всі дії
Сумської митниці були проведені на
виконання наданих державою
повноважень у відповідності до діючого
законодавства.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що
14 вересня 2012 року між ПАТ "Сумихімпром"
(покупець) та компанією "Тоlexis International"
(продавець) укладено контракт №1409 RPT,
відповідно до якого продавець
зобов'язується поставити на адресу
покупця фосфорити виробництва Алжир на
умовах поставки CIF порт
Миколаїв/Бердянськ або інший
український порт Чорного моря (в
редакції Інкотермс -2000).

В межах виконання господарських
зобов'язань між ПАТ "Сумихімпром" та
компанією "Tolexis International" укладено
додаткову угоду №2 від23.10.2012р., №10 від
14.09.2012р., згідно яких сторони визначили
ціну Товару 1 (фосфорити виробництва
Алжир) в розмірі 110,00 доларів США за 1
метричну тону, а оплата товару
здійснюється в 100 вартості отриманої
партії товару протягом 5-ти календарних
днів з дня відправлення товару чи
попередня оплата товару.

Відповідно до умов контракту продавцем
було зафрахтовано судно для перевозки
10000 м/т товару, що підтверджується
коносаментом № 44/2013 та виставлено
рахунок від 04.07.2013р. №03531 на загальну
суму 1100000 доларів США.

З Миколаївського порту в подальшому
товар для митного оформлення
доставлено залізничним транспортом, що
підтверджується залізничною накладною
№42051433 від 17.07.2013р. на загальну
кількість 3147130 кг (3,147,13м/т)
(МД№805130000/2013/009251 від 30.07.2013р.)

З метою митного оформлення отриманих
фосфоритів позивачем до Сумської
митниці було подано митну декларацію
(МД) від 30.07.2013 р. №805130000/2013/009251 з
зазначенням митної вартості товару в
розмірі 2767051,11 грн. за методом 1, тобто з
ціною договору щодо товару, який
імпортується (110,00 доларів США за 1
метричну тону), нараховано ввізне мито
в розмірі 55341,02 грн. (2767051,11 х 2%) та ПДВ в
розмірі 564478,43 грн. (2767051,11+55341,02) х 20%).

08.08.2013 р. Сумською митницею прийнято
рішення №805130000/2013/000150/1 про коригування
митної вартості товарів на рівні 155
доларів США за 1 тону метричну,
другорядним методом - за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів (б)
(ст. 57 МК України).

Згідно рішення митного органу митна
вартість заявленого до декларування
товару в перерахунку на 100% фосфорити)
склала 3899026,56грн., до сплати ввізне мито
склало 77980,53 грн. (2899026,56 x2%), ПДВ склав
795401,42 грн. ((3899026,56+77980,53) х 20%).

Різниця між митом визначеним до сплати
відповідачем та митом визначеним до
сплати позивачем склала 22639,51 грн., а
різниця між ПДВ визначеним до сплати
відповідачем та ПДВ визначеним до
:плати позивачем склала 230922,99 грн. (2 691
810,79 - 1 997 149,94), які були сумською
митницею перераховані до Державного
бюджету України.

За заявою позивача придбаний товар
(фосфорити виробництва Алжир) було
випущено у вільний обіг у
відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України з
визначенням митної вартості в розмірі
110 доларів США за 1 метричну тону.

Позивач вважає оспорюване рішення
Сумської митниці протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, виходячи
із того, що норми ч. 1 та 2 ст. 53 Митного
кодексу України ПАТ "Сумихімпром"
виконано у повному обсязі. ПАТ
"Сумихімпром" зазначає, що згідно
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
декларантом були надані наступні
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами,
залізнична накладна для внутрішнього
сполучення, коносамент №44/2013 від 03.07..2013
р., рахунок - фактура (інвойс) №03531 від
04.07.2013 р., контракт №1409 RРТ від 14.09.2012 р.,
доповнення до контракту №10 від 02.07.2013
р., довідку про проведення декларування
валютних цінностей доходів майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами, інформація
про позитивні результати
санітарно-епідеміологічного контролю
товару, інформація про позитивні
результати радіологічного контролю
товару, декларація про походження
товару №03531 від 04.07.2013 р.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що в разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) інші документи.

Отже, позивач вважає, що витребування
додаткових документів може мати місце
тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Крім того, п. 2 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу
України передбачено обов'язок митного
органу надавати декларанту письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ним митна вартість не може
бути визнана.

Жодних обставин та доказів на
підтвердження того, що позивач в
декларації митної вартості зазначив не
всі складові числового значення митної
вартості, неправильно здійснив
розрахунок, вніс до декларації
недостовірні або неточні відомості,
або що надані митному органу документи
містили розбіжності, ознаки підробки
або не всі відомості, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості задекларованих товарів
митним органом не доведено.

В декларації митної вартості не
зазначено жодних підстав для
витребування додаткових документів.

Згідно прийнятого спірного рішення
його підставою стало ненадання
позивачем на вимогу митного органу
додаткових документів, а саме:
платіжних або бухгалтерських
документів, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
договору (угоду) із третіми особами
пов'язаний з договором на поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснювались за умовами визначеними
договором; виписку з бухгалтерської
документації, прайс-листи, каталоги,
специфікації виробника товару, копію
митної декларації країни відправника
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Проте, позивач вважає, що зазначені
вимоги відповідача суперечать ч.3 ст. 53
Митного кодексу України, оскільки
норма даної статті МК містить
вичерпний перелік документів, які має
право витребовувати митний орган та
обставини за якими виникає таке право
вимоги.

Такою обставиною є "пов'язаність
додаткових документів з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається".

Контракт №1409 ІІРТ від 14.09.2012 р. не
містить положень стосовно третіх осіб
(їх прав чи обов'язків) пов'язаних з його
виконанням. Поставка товару
здійснювалась на умовах CIF. Тобто,
доставка товару до порту призначення
здійснюється за рахунок продавця, в
зв'язку з чим у декларанта не виникало
необхідності у залучені третіх осіб
(перевізників і таке інше).

Згідно контракту позивач є покупцем, а
не продавцем товару. Рахунків будь-яким
особам підприємство не виставляло і не
могло виставляти. Відповідно відсутні
будь-які документи, що стосуються
відчуження товару.

Митна вартість товару визначалась
підприємством на підставі контрактної
ціни з продавцем товару який не є його
виробником. Права вимоги, тим більше
обов'язку вимагати будь-яких
документів у виробника позивач не має,
тому ненадання позивачем на вимогу
митного органу додаткових документів
зумовлено об'єктивними причинами - їх
відсутністю.

Таким чином, позивач вважає, що
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам чинного законодавства щодо
законності та обґрунтованості, а тому є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

Суд не погоджується із позицією ПАТ
"Сумихімпром", виходячи із наступного.

Відповідно до ст.318 Митного кодексу
України, митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно митними органами відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

У свою чергу, згідно з ч. 1-3 ст.54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 5. ст. 58 Митного кодексу
України, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Згідно із ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9
Митного кодексу України, зокрема,
згідно з ч. 1 ст. 57 МК України, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом, або
уповноваженою ним особою, митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

При цьому слід зазначити, що відповідно
до ч.2 статті 334 Митного кодексу України,
особи, які переміщують товари,
транспортні засоби комерційного
призначення через митний кордон
України, зобов'язані надавати митним
органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Відповідно до підпунктів 2.4 - 2.7, 2.9 - 2.10
пункту 2 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362 (далі - Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів), робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом, зокрема:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

- перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

- перевірки інформації, наданої
декларантом або уповноваженою особою,
при продажу товарів між пов'язаними
особами, щодо наближеності митної
вартості товарів, визначеної основним
методом до однієї з операцій, які
наведені у частині вісімнадцятій
статті 58 Кодексу.

- перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів, перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну.

Разом з тим, в процесі дослідження
інформаційних даних товаросупровідних
документів та перевірки достовірності
складових митної вартості товарів,
заявлених позивачем у митній
декларації року, відповідачем
встановлено наступні обставини.

Поставка даного товару здійснювалась
за зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 1409 RPT від 14 вересня 2012
року, укладеним позивачем із "Tolexis
International Limited".

Відповідно до п.1 додаткової угоди №2
від 23.10.2012р. розрахунки між сторонами
здійснюються шляхом оплати вартості
товару у розмірі 100% вартості партії
товару протягом 5-ти календарних днів
від дати відвантаження або попередня
оплата (а.с.15).

Відповідно до п. 5.13 зазначеного
контракту датою постачання є дата
прибуття судна в порт розвантаження.
Дата відвантаження - дата коносамента.

З матеріалів справи, судом встановлено,
що здійснення відвантаження товару
зазначено у коносаменті №44/2013, а саме
03.07.2013 року.

Отже, на час пред'явлення імпортованого
товару до Сумської митниці рахунок мав
бути сплаченим, проте на момент подачі
МД №805130000/2013/009251 від 30.07.2013 року
будь-яких платіжних документів
декларантом не пред'явлено.

Також слід зазначити, що в поданих до
митного оформлення товару документах
містяться розбіжності в найменуванні
товару, а саме: у графі митної
декларації зазначена назва товару
"Фосфорит природний розмелений", в
залізничній накладній вказано товар
"Фосфориты алжирские", а в пункті 2
контракту від 14.09.2013 № 14.09.2012 товар
зазначений як "Фосфорит зарубежный" .

Відповідно до ч. 2 статті 53 Митного
кодексу України документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є в тому числі, якщо рахунок сплачено, -
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару.

Враховуючи той факт, що під час митного
оформлення декларантом не були подані
всі документи на підтвердження
числового значення складових митної
вартості товарів, а саме документів на
підтвердження оплати за рахунками,
митний орган мав всі підстави на
затребування додаткових документів
від позивача, визначених частиною
третьою та четвертою статті 53 Митного
кодексу України.

Посилання позивача на ненадання до
митного органу висновків про вартісні
характеристики товару, підготовлені
спеціалізованою експортною установою
про вартість товару в зв'язку із
оплатою даної послуги суд вважає
необґрунтованими, оскільки обов'язок
його надання передбачено п. 8 ч. 3 ст.53
Митного кодексу України.

Обов'язок надання митному органу копію
митної декларації країни відправлення
передбачений п. 7 ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України, який позивачем також
не було виконано.

Відповідно до ч. 2 статті 52 Митного
Кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
декларувати достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Враховуючи виявлені розбіжності та
керуючись положенням частини 3 ст.53
Митного кодексу України, посадовою
особою митного органу письмово
запитані у позивача додаткові
документи на підтвердження заявленою
митної вартості (перелік зазначений на
зворотній стороні основного аркуша
декларації митної вартості), а саме:
платіжні або бухгалтерські документи,
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; виписки з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; розрахунок ціни
(калькуляцію).

Підставою затребування додаткових
документів договору з третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається стали умови
п.5.9. контракту згідно якого зазначено,
що вантажовідправником товару № 1 по
цьому контракту є "SOMIPHOS" (Filiale "Ferphos Group").

Тобто, в самому контракті зазначено про
наявність третіх осіб пов'язаних з
поставкою товарів, митна вартість яких
визначається.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про наявність законних підстав у
митного органу для витребування
додаткових документів.

Підписом декларанта позивача,
поставленим на зворотній сторінці
декларації митної вартості, засвідчено
факт ознайомлення із зазначеним вище
переліком документів.

Між митним органом та декларантом з
метою вибору підстав та методу
визначення митної вартості було
проведено процедуру консультації.

Зазначена обставина зафіксовано
записами посадової особи митного
органу та декларанта на зворотному
боці декларації митної вартості.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд погоджується з висновками
відповідача про те, що декларантом
позивача заявлені неповні,
необ'єктивні та непідтверджені
документально відомості про митну
вартість товару.

Таким чином, враховуючи, що декларантом
не спростовано факт впливу
взаємозв'язку з продавцем товару на
ціну товарів, а надані до митного
оформлення документи містять
розбіжності щодо вартості товару,
тобто не є об'єктивними, заявлені
відомості не були підтверджені
документально та не піддавалися
обчисленню, суд приходить до висновку,
що Сумською митницею правомірно було
визначено митну вартість товарів
згідно зі ст.ст. 51, 53-55, 59, 61 Митного
кодексу України та правомірно прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів 08.08.2013 р.
№805130000/2013/000150/1 відповідно за
другорядним методом .

Щодо заявлених позивачем вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Сумихімпром" суми
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 22639,51 грн. та податку на додану
вартість у розмірі 230922,99 грн., суд
зазначає наступне.

Процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України визначено Порядком повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 року
№618 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 року (далі -
Порядок № 618).

Відповідно до Порядку № 618 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/а надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України.

Таким чином, повернення надмірно
сплачених платежів, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами можливо при наявності
наступних чинників: наявність факту
надмірної сплати коштів, звернення до
митного органу платника податків,
відповідно до якого останній
визначається щодо напряму зарахування
коштів.

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги, що під час розгляду справи не
було встановлено факту надмірної
сплати позивачем коштів, та останнім не
було надано доказів на підтвердження
факту звернення до митного органу, дані
позовні вимоги також в цій частині є
необгунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС
України встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно із статтею 86
цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що позивачем, під час
розгляду справи у суді не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження правомірності
визначеної ним під час митного
оформлення вартості товару, та
незаконності прийняття митним органом
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товару за другорядним
методом, натомість, відповідач, будучи
суб'єктом владних повноважень та
заперечуючи проти позову, довів
правовірність власних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Сумська митниця діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України з питань державної митної
справи, а тому підстави для визнання
протиправним і скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
відсутні.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" до Сумської
митниці Міндоходів про скасування
рішення від 08.08.2013 р. №805130000/2013/000150/1,
стягнення коштів - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду в десятиденний строк з дня
отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження,
набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження,
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Повний текст постанови складено та
підписано 18.03.2014 р.

Суддя
С.М. Гелета