Справа № 2а-6317/11/2070
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/28436/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Островича С.Е., Степашка О.І., Федорова М.
О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року у справі за позовом Прокурора
Київського району м. Харкова в
інтересах Держави в особі Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова до Державного
підприємства "Харківцукорзбут",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПФД-Хим" про
стягнення коштів за нікчемним
правочином, -

ВСТАНОВИЛА

Прокурор Київського району м. Харкова
звернувся до суду в інтересах Держави в
особі Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова (далі - ДПІ
у Київському районі) з позовом до
Державного підприємства
"Харківцукорзбут" (далі - ДП
"Харківцукорзбут"), Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПФД-Хим"
(далі - ТОВ "ПФД-Хим") в якому просить
стягнути кошти за нікчемним
правочином.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року позов Прокурора Київського району
м. Харкова задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року апеляційну скаргу ДП
"Харківцукорзбут" задоволено.
Скасовано постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2011 року та прийнято нову
постанову, якою у задоволенні позову
Прокурора Київського району м. Харкова
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції ДПІ у
Київському районі подала касаційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року та залишити в силі постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року.

Сторони в судове засідання не
з'явились, а тому відповідно до вимог
ст. 222 КАС України розгляд справи
проведено в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

24 листопада 2010 року між ДП
"Харківцукорзбут" та ТОВ "ПФД-Хим" був
укладений договір №1011241 поставки цукру
на умовах, визначених у додатках до
нього. На виконання договору ТОВ
"ПФД-Хим" були складені податкові
накладні: №1213 від 13 грудня 2010 року на
загальну суму 169070000, 00 грн. (в т.ч. ПДВ
-28178333, 33 грн.), №1221/3 від 21 грудня 2010 року
на загальну суму 58500000, 00 грн. (в т.ч. ПДВ -
6416666, 67 грн.), №1221/1 від 21 грудня 2010 року
на загальну суму 13862562, 50 грн. (в т.ч. ПДВ -
13977093, 75 грн.), №1221/2 від 21 грудня 2010 року
на загальну суму 236975970, 00 грн. (в т.ч. ПДВ -
39495995, 00 грн.). На підставі податкових
накладних ДП "Харківцукорзбут"
сформувало податковий кредит з ПДВ.
Поставка товару підтверджується
видатковими накладними, актами
приймання-передачі цукру за кожним
окремим місцем зберігання товару,
банківськими виписками про рух коштів
на рахунку ДП "Харківцукорзбут" за
період з 01 січня 2010 року по 11 березня 2011
року щодо оплати на користь ТОВ
"ПФД-Хим" безготівкових коштів у сумі
252891507, 15 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 228
Цивільного кодексу України у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Судом апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно висновку
експертного економічного дослідження
№6829 від 30 червня 2011 року завідуючого
сектором "Дослідження документів по
справам, пов'язаним з оподаткуванням"
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. засл.
Проф. М.С. Бокаріуса, підтверджується не
тільки правильність відображення в
бухгалтерському обліку ДП
"Харківцукорзбут"
фінансово-господарських операцій, які
мали місце в листопаді 2010 року - квітні
2011 року між ДП "Харківцукорзбут" та ТОВ
"ПФД-Хим", ТОВ "Оіл-Рівер" та ТОВ
"Албента", формування за такими
операціями податкових зобов'язань, але
й їх фактичне здійснення та
пов'язаність з господарською
діяльністю ДП "Харківцукорзбут".

Також, судом апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідно до договору
№1011241 від 24 листопада2010 року та
додатків до нього ТОВ "ПФД-Хим"
(Постачальник) зобов'язалось передати
(продати), а ДП "Харківцукорзбут"
(Покупець) прийняти у свою власність
(придбати) та оплатити цукор у
кількості 9633 тон за ціною 7350, 00 грн. за 1
тону на складі виробника ТОВ "Сахара"
(термін відвантаження до 30 листопада 2010
року), цукор-пісок у кількості 32912, 50 тон
за ціною 7685, 00 грн. за 1 тону на складі
ВАТ "Горохівський цукровий завод"
(термін відвантаження до 21 грудня 2010
року); цукор-пісок у кількості 35776, 10 тон
за ціною 7700, 00 грн. за 1 тону на складі
ТОВ "Наркевицький цукровий завод", ТОВ
"Красносільський цукровий завод"
(термін відвантаження до 31 грудня 2010
року).

Крім того, судом апеляційної інстанцій
встановлено, що первинними документами
бухгалтерського обліку підтверджено
постачання цукру між ТОВ "Украгро-5" та
ТОВ "ПФД-Хим" (за договорами поставки
від 07 грудня 2010 року та 17 грудня 2010
року), між ТОВ "ПФД-Хим" та ДП
"Харківцукорзбут" (договір від 24
листопада 2010 року). В подальшому ДП
"Харківцукорзбут" реалізувало
придбаний цукор ТОВ "Албента" та ТОВ
"Оіл-Рівер" (за договорами від 29 жовтня
2010 року та від 20 грудня 2010 року), які в
свою чергу передали цукор Аграрному
фонду України, згідно укладених
договорів про закупівлю об'єктів
державного цінового утворення за
наслідками проведених конкурсних
торгів від 27 жовтня 2010 року. Аграрний
фонд для забезпечення зберігання
придбаного цукру для формування
державного інтервенційного фонду
передав придбаний цукор ДП
"Харківцукорзбут", як підприємству що
входить до сфери управління
Міністерства АПК, за договором
складського зберігання цукру №10Ц від 19
листопада 2010 року. Передача цукру по
ланцюгу постачання відбувалася у
більшості випадків без його фізичного
переміщення зі складу на склад, а
шляхом підписання сторонами угод актів
прийому-передачі за місцем знаходження
такого цукру після перевірки його
наявності. Згідно документів
первинного бухгалтерського обліку ДП
"Харківцукорзбут" без застосування
заходів фізичного переміщення цукру,
придбавши у ТОВ "ПФД-Хим" цукор та
здійснивши в подальшому реалізацію та
заміну цукру на складах, отримало його
на збереження від Аграрного фонду на
складах. Реальність настання наслідків
щодо передачі цукру на складах
підтверджується висновками акта
№123-10-478 позапланової ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
"Харківцукорзбут" за період з 01 січня 2010
року по 22 листопада 2011 року, складеного
Контрольно-ревізійним відділом у м.
Харкові Контрольно-ревізійного
управління у Харківській області.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що оскільки транспортування цукру не
відбувалося, то відсутня необхідність
підтвердження здійснених
господарських операцій належним чином
складеними товарно-транспортними
накладними. Крім того, фізична
наявність та якість товару
підтверджується сертифікатами
відповідності та посвідченнями якості
цукру, доказами проведення постійної
перевірки фактичного знаходження у ДП
"Харківцукорзбут" цукру на збереженні
за участі представника Аграрного
фонду.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, врахувавши наявність
ділової мети та економічної вигоди для
ДП "Харківцукорзбут" щодо придбаного у
ТОВ "ПФД-Хим" цукру, дійшов висновку про
те, що ні прокурором, ні податковим
органом не надано достатніх та
належних доказів на підтвердження
правомірності заявлених позовних
вимог щодо наявності у сторін умислу на
укладення договору №1011241 від 24
листопада 2010 року з метою, що
суперечить інтересам держави та
суспільства, а тому відсутні підстави
для стягнення коштів, отриманих за
договором.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог Прокурора
Київського району м. Харкова.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова залишити без задоволення,
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров