Справа № 826/1782/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева
Є.І.

Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
до Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "СОЮЗ" про стягнення
заборгованості з акцизного збору по
непогашеному векселю, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року Державна податкова
інспекція у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби (в
подальшому замінена на
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - Позивач, ДПІ у Печерському
районі) звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Союз»
про стягнення суми заборгованості із
акцизного збору по непогашеним
податковим векселям.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 листопада 2013 року в задоволенні
адміністративного позову Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва до Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "СОЮЗ" про стягнення
заборгованості з акцизного збору по
непогашеному векселю - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ТОВ «Фірма «Союз-Віктан»
ЛТД» на виконання ч. 20 статті 7 Закону
України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби»
було надано Позивачу податкові
векселі, а саме: -серії АА № 0940092 на суму
3 087 040,20 грн. (з урахуванням коригувань)
сплати акцизного збору із строком
погашення 12 жовтня 2009 року (аваліст -
ВАТ «КБ Союз»); серії АА № 0940105 на суму 1
023 421,60 грн. (з урахуванням коригувань)
сплати акцизного збору із строком
погашення 28 липня 2009 року (аваліст - ВАТ
«КБ «Союз»).

Як вірно встановив суд першої
інстанції, авалістом за вказаними
податковими векселями виступило
Відкрите акціонерне товариство
«Комерційний банк «Союз»
(правонаступником якого є Відповідач).

Враховуючи, що ПАТ «КБ «Союз» не було
виконано передбачених ч. 20 статті 7
Закону України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби»,
ДПІ у Подільському районі звернулося
до суду з позовом про стягнення коштів.

Врегулювання спірних правовідносин
здійснюється на підставі Закону
України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби»,
Закону України «Про обіг векселів в
Україні», Уніфікованого закону про
переказні векселі та прості векселі, а
також затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2005 року №498 Порядку випуску,
обігу та погашення податкових
векселів, авальованих банком
(податкових розписок), які видаються до
отримання спирту етилового
неденатурованого і є забезпеченням
виконання зобов'язання із сплати
акцизного збору.

Особливості нарахування та сплати
акцизного збору, що справляється з
виготовлених українськими виробниками
та ввезених на територію України
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів на момент виникнення спірних
правовідносин визначав Закон України
«Про акцизний збір на алкогольні напої
та тютюнові вироби».

Відповідно до ч. 20 статті 7 Закону про
акцизний збір до отримання суб'єктом
підприємницької діяльності з
акцизного складу спирту етилового
неденатурованого, призначеного для
переробки на іншу підакцизну продукцію
(за винятком виноматеріалів), такий
платник акцизного збору зобов'язаний
надати органу державної податкової
служби України за своїм
місцезнаходженням податковий вексель,
авальований банком (податкову
розписку), який є забезпеченням
виконання зобов'язання цього платника
у термін до 90 календарних днів
починаючи від дня видачі векселя
(податкової розписки), сплатити суму
акцизного збору, розраховану за
ставками для цієї продукції.

При отриманні спирту етилового
неденатурованого
підприємство-векселедавець за участю
представника державної податкової
служби на акцизному складі складає акт
про фактично отриману кількість спирту
та розрахунок акцизного збору виходячи
із фактично отриманої кількості
спирту. Цей акт є коригуванням вже
наданого податкового векселя,
авальованого банком (податкової
розписки), із зазначенням остаточної
суми акцизного збору, яка підлягає
сплаті.

У разі якщо передбачений цією статтею
податковий вексель, авальований банком
(податкова розписка), не погашається у
визначений термін, векселедержатель
здійснює протест такого векселя
(податкової розписки) у неплатежі
згідно з чинним законодавством та
протягом одного робочого дня з дня
здійснення протесту звертається до
банку, який здійснив аваль цього
векселя (податкової розписки), з
опротестованим векселем (податковою
розпискою). Банк-аваліст зобов'язаний
не пізніше операційного дня,
наступного за днем звернення
векселедержателя з опротестованим
векселем (податковою розпискою),
переказати суму, яка вказана у цьому
векселі (податковій розписці),
векселедержателю.

Відповідно до п. 2 Порядку податковий
вексель, авальований банком (податкова
розписка) (далі - податковий вексель) -
простий вексель, авальований банком, що
видається суб'єктом підприємницької
діяльності - виробником підакцизної
продукції до отримання з акцизного
складу спиртзаводу спирту етилового і
є забезпеченням виконання ним
зобов'язання сплатити у строк, що не
перевищує 90 календарних днів від дати
видачі такого векселя, суму акцизного
збору.

З вищенаведених положень Закону про
акцизний збір та Положення вбачається,
що виникненню у податкового органу
права на стягнення коштів за
вексельним зобов'язанням у
банка-аваліста має передувати такий
алгоритм дій: сплив 90-то денного строку
від дати видачі векселя, вчинення
протесту векселя та звернення до
банка-аваліста протягом одного
робочого дня з дня протесту із
опротестованим векселем.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, оскільки Векселедавцем - TOB
«Фірма «Союз-Віктан» ЛТД платежі не
здійснено, Векселедержатель - ДПІ у
Печерському районі м. Києва звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
із заявами про вчинення нотаріальних
дій - протестів в неплатежів виданих
податкових векселів.

Приватним нотаріусом винесено
постанови про відмову
Векселедержателю у вчиненні
нотаріальних дій податкових векселів,
що зазначені вище. Позивачем оскаржено
постанови нотаріуса до суду. На
виконання рішень, що набрали законної
сили, приватним нотаріусом ОСОБА_3 07
вересня 2011 року вчинено протест в
неплатежі податкового векселя,
виданого TOB «Фірма «Союз-Віктан» ЛТД,
авальованого - ВАТ «КБ «Союз». Позивачу
направлено листи від 22 вересня 2011 року
№ 34679/10/15-1010, від 29 серпня 2012 року №
29257/10/15-1010, від 31 серпня 2012 року №
29349/10/15-1010, від 02 жовтня 2012 року №
33552/10/15-1010 (вексель серії АА 094092) та
22 вересня 2011 року № 34679/10/15-1010, від 29
серпня 2012 року № 29257/10/15-1010, від 31 серпня
2012 року № 29349/10/15-1010, від 02 жовтня 2012
року № 33552/10/15-1010 щодо пред'явлення
податкового векселя до оплати.

Разом з тим, представником ПАТ «КБ
«Союз» 11 жовтня 2012 року складено акт №1
відмови від прийняття листів щодо
пред'явлення податкового векселя з
акцизного збору фірми «Союз-Віктан»
ЛТД (ТОВ) до сплати. Підставою для
відмови працівники банку визначили:
«неотримання ухвал суду на користь
інспекції».

З вищенаведеного випливає, що
податковим органом було вчинено всі
передбачені Законом про акцизний збір
та Порядком №498 дії з метою набуття
права на стягнення коштів за
податковими векселями.

Судом апеляційної інстанції
враховується, відповідно до пп. 14.1.176
п.14.1 статті 14 ПК України, податковий
вексель, авальований банком (податкова
розписка) - це простий вексель,
авальований банком, що видається
векселедавцем: до отримання з
акцизного складу спирту етилового, до
отримання з нафтопереробного
підприємства нафтопродуктів або до
ввезення нафтопродуктів на митну
територію України і є забезпеченням
виконання ним зобов'язання сплатити
суму акцизного податку у строк,
визначений ст.ст. 225, 229 цього Кодексу.

Отже, податковий вексель є простим
векселем і з огляду на відсутність
будь-яких спеціальних положень у ПК
України щодо питань його видачі, обігу
і погашення застосовуються положення
загального законодавства України у цій
сфері відносин (видачі, обігу і
погашення векселів). Єдиною
особливістю податкового векселя є
використання його у податкових
відносинах, проте вказане не змінює
суті і змісту загальних вексельних
відносин і зобов'язань, а саме:
наявність безумовного зобов'язання
сплатити визначену у ньому суму коштів.
Проте в силу вимог закону, особливість
податкового векселя полягає в лише
тому, що виплачені за векселем кошти,
направляються податковою службою на
погашення податкових зобов'язань
векселедавця.

Відповідно до статті 32 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі, запровадженого Женевською
конвенцією 1930 року (далі - Уніфікований
закон), платіж за переказним векселем
може бути забезпечений авалем повністю
або в частині його суми. Аваліст
відповідає так само, як і та особа,
зобов'язання якої він забезпечив.

Статтею 77 Уніфікованого закону
передбачено, що до простих векселів
застосовуються такі ж положення, що
стосуються переказних векселів, тією
мірою, якою вони є сумісними з природою
цих документів, а саме положення щодо
позовної давності (ст. ст. 70 і 71).

Згідно статті 70 Уніфікованого закону
позовні вимоги до акцептанта, які
випливають з переказного векселя,
погашаються із закінченням трьох
років, які обчислюються від дати
настання строку платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, в
обґрунтування своєї апеляційної
скарги ДПІ у Печерському районі
посилається на те, що строк подачі
адміністративного позову ними був
пропущений з поважних причин. Так,
Апелянт зазначає, що Уніфікований
закон передбачає можливість зупинення
та переривання строку, а тому
оскарження в судовому порядку дій
приватного нотаріуса щодо відмови в
протесті щодо неоплати податкових
векселів є підставою для переривання
строку позовної давності.

Разом з тим, така позиція Позивача, на
думку колегії суддів, є помилковою, з
огляду на наступне.

Згідно статті 17 додатку ІІ до
Женевської конвенції 1930 року
законодавству кожної з Високих
Договірних Сторін належить право
визначати підстави перерви або
зупинення відліку строків позовної
давності у разі пред'явлення позовів за
переказними векселями в їхніх судах.

Відповідно до статті 71 Уніфікованого
закону перерва перебігу строків
позовної давності має силу лише щодо
тієї особи, стосовно якої строки
перервалися.

Отже, як вірно зазначив суд першої
інстанції, Женевська конвенція 1930 року
не виключає можливості зупинення та
переривання строку давності, проте
лише у випадках, встановлених
законодавством договірної сторони.

Посилання Апелянта на необхідність
застосування до даних правовідносин за
аналогією норми ЦК України колегія
суддів вважає необґрунтованими, адже,
відповідно до ч. 7 статті 9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Разом з тим, правовідносини щодо строку
позовної давності та правил його
обчислення - врегульовані. Відсутність
в національному законодавстві підстав
для перерви або зупинення відліку
строків позовної давності не дає
підстав вважати, що такі
правовідносини є неврегульованими, а є
свідченням того, що за законодавством
України перевивання та зупинення
такого строку - не допускається.

Судом першої інстанції було
обґрунтовано зауважено, що згідно п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 08 червня 2012 року № 5 «Про
деякі питання практики розгляду
спорів, пов'язаних з обігом векселів»
встановлені ст. 70 Уніфікованого закону
строки пред'явлення позовних вимог за
векселем є присічними, вони не можуть
бути змінені за угодою сторін і не
підлягають зупиненню або відновленню.
Після їх закінчення припиняється дія
матеріального права вимоги платежу від
зобов'язаних за векселем осіб.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Таким чином правомірним є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову.

Отже суд першої інстанції при
винесенні постанови було дотримано
всіх вимог законодавства, а тому
відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.