Справа № 826/15929/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними дій, скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірними дій Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
звільнення його з посади старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ. Позивач просив також
скасувати наказ ГУ Міндоходів у м.
Києві № 373-О від 10.09.2013 р., зобов'язати
відповідача поновити ОСОБА_2 на займані
посаді та стягнути на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року адміністративний
позов задоволено частково. Скасовано
наказ № 373-О від 10.09.2013 р. в частині
звільнення позивача на підставі
підпункту «д» пункту 64 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», зобов'язано ГУ
Міндоходів у м. Києві поновити ОСОБА_2
на посаді старшого оперуповноваженого
з особливо важливих справ та стягнуто 2
668 грн. 07 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ Міндоходів у м.
Києві, посилаючись на порушення
окружним адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
згадане рішення та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
попередньої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до наказу № 450-о від 23.06.2008 р.
ОСОБА_2 призначено на посаду
оперуповноваженого відділення
боротьби з фіктивними суб'єктами
підприємницької діяльності ГВПМ СДПІ у
м. Києві по роботі з великими
платниками податків.

Наказом Головного управління
Міндоходів у місті Києві № 232-о від
01.08.2013 р. «По особовому складу
податкової міліції» позивача з 01.08.2013 р.
зараховано в розпорядження
оперативного управління Головного
управління Міндоходів у м. Києві по
посаді старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ.

17 липня 2013 р. першим заступником
начальника ГУ Міндоходів у м. Києві -
начальником слідчого управління
фінансових розслідувань видано окреме
доручення про проведення службового
розслідування відносно ряду
працівників податкової міліції, у тому
числі і відносно ОСОБА_2

Висновок службового розслідування
відносно працівників податкової
міліції м. Києва ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та першого заступника начальника ОУ ГУ
Міндоходів у м. Києві ОСОБА_5
затверджено 29.07.2013 р.

За даними цього висновку під час
проведення перевірки робочого місця
позивача було виявлено ряд документів,
що стосуються кримінальних проваджень
(запитів, відповідей на запити,
доручень, пояснень громадян). Згідно
пояснень ОСОБА_2 він отримав названі
документи безпосередньо у слідчих та
через велику завантаженість не
зареєстрував у канцелярії для
подальшого візування керівництвом до
виконання.

Крім того, службовим розслідуванням
встановлено, що на виконанні в ОСОБА_2
знаходилося доручення у кримінальному
провадженні №0000145 з ухвалами суду
на тимчасовий доступ до речей та
документів. Проте, позивач не повідомив
слідчому та керівництву в десятиденний
термін про його виконання.

Також, у висновку службового
розслідування зазначено, що позивачем
не виконувались неодноразові вказівки
керівництва стосовно ведення робочого
щоденника та здійснення щоденного
планування роботи.

За результатами службового
розслідування зроблено висновок, що за
грубе порушення службової дисципліни
та своїх посадових обов'язків, що
виразилося у недотриманні норм статті
41 Кримінального процесуального
кодексу України, вимог пункту 4.5
Інструкції про взаємодію структурних
підрозділів органів Державної
податкової служби при досудовому
розслідуванні вчинених кримінальних
правопорушень, підпункту 3.5.1 пункту 3.5
розділу ІІІ Типової інструкції з
діловодства у територіальних органах
Державної податкової служби України та
пункту 21 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, у
відповідності до пункту 8 статті 12
розділу 4 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів Державної
податкової служби міста Києва.

16 серпня 2013 р. начальником ГУ
Міндоходів у м. Києві видано наказ «Про
результати службового розслідування».

За змістом пункту 1 цього наказу за
грубе порушення названих нормативних
актів позивач заслуговує на звільнення
через службову невідповідність.

На підставі названого наказу 10 вересня
2013 р. видано наказ № 373-о «По особовому
складу податкової міліції», яким
ОСОБА_2 звільнено в запас за пп. «д» п. 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (через
службову невідповідність).

У розгляді цієї справи суд попередньої
інстанції, дійшовши висновку про
наявність підстав для притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності, задовольнив позов з
тих підстав, що атестація ОСОБА_2 не
проводилась.

Тобто, суд першої інстанції дійшов
висновку, що тільки висновок
атестаційної комісії може свідчити про
службову невідповідність позивача.

На думку колегії суддів, зазначений
висновок суду є наслідком неналежного
застосування нормативно-правових
актів, що регулюють спірні
правовідносини.

Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України (надалі за
текстом - «Дисциплінарний статут»)
затверджено Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту
визначає дисциплінарний проступок, як
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, якою
визначено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Відповідно до підпункту «д» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114,
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) через службову
невідповідність.

Враховуючи те, що обставини вчинення
дисциплінарного проступку встановлені
матеріалами службового розслідування,
звільнення позивача проведено у
відповідності до вставленого порядку,
а відтак судова колегія приходить до
висновку, що відповідач діяв
правомірно, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, і правові підстави
для визнання неправомірними
оскаржуваних дій та рішень суб'єкта
владних повноважень відсутні.

Враховуючи наведене ухвалене у справі
судове рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у м. Києві
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року
скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 19
лютого 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.