Справа № 1570/3331/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/11729/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Болградському районі Одеської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Болградському районі Одеської області
про стягнення суми витрат за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Болградському
районі Одеської області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 червня 2012 року та постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Болградському районі Одеської області
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Болградському
районі Одеської області про стягнення
суми витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання на загальну
суму 69517,08грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року позов задоволений частково;
стягнуто з відповідача невраховану
суму витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання до України на суму
9475,78грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року змінено постанову суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача невраховану суму витрат на
виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України на суму 9475,78грн. В іншій
частині постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012 року та постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Болградському
районі Одеської області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
часткове задоволенні касаційної
скарги з таких підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, у період з 01.04.2012 року по
31.05.2012 року відповідач при проведенні
щомісячної звірки зазначених витрат
відмовлявся прийняти до заліку список
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що стався за
межами України, підписуючи відповідні
акти розбіжностей щомісячної звірки
витрат.

Відповідач відмовився підписати акти з
вказаними до відшкодування сумами в
частині сум витрат на виплату пенсій 6-м
громадянам держав -учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД та переїхали на постійне
місце проживання в України у квітні 2012
року в сумі 4 737, 89 грн. та у травні 2012
року в сумі 4737, 89 грн., та сум витрат на
виплату державної адресної допомоги у
квітні 2012 року в сумі 29 634,11 грн. та в
травні 2012 року в сумі 30 407, 19 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно актів щомісячної звірки витрат
по особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за квітень 2012 року
відповідачем не прийнято до заліку
суми адресної допомоги у розмірі 29 634,11
грн. та витрати на виплату пенсій
громадянам, які отримали каліцтво в
державах СНД в сумі 4737,89 грн., а також за
травень 2012 року суми адресної
допомоги у розмірі 30 407,19 грн. та витрати
на виплату пенсій громадянам, які
отримали каліцтво в державах СНД в сумі
4737,89 грн.

Правове регулювання питань
відшкодування шкоди потерпілим, які
отримали каліцтво за межами України і
переїхали в Україну на постійне місце
проживання, і не є застрахованими в
Україні, здійснюється у відповідності
до Міжнародної Угоди, підписаної 09.09.1994
державами колишнього Союзу РСР,
країнами СНД.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Суд
першої інстанцій дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення з відповідача невраховану
суму витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання до України на суму
9475,78грн., а сума витрат пов'язаних з
витратами на доставку адресної
допомоги відшкодуванню не підлягає.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині задоволених позовних вимог,
Одеський апеляційний адміністративний
суд дійшов протилежного висновку про
відсутність підставі для
відшкодування зазначеної суми саме
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Болградському
районі Одеської області.

Проте, з таким висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися, з огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року N 1105-XIV, яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 вказаного
Закону, відповідно до пункту 5 якої,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12
червня 2012 року № 21-165а12 та 21 травня 2013
року № 21-129а13.

Разом з тим суд касаційної інстанції
вважає, що витрати ПФУ на виплату і
доставку державної адресної допомоги
та підвищення до пенсії, що передбачені
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення», не
підлягають відшкодуванню Фондом,
оскільки такі витрати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та визначеного ст. 21 Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» переліку соціальних
послуг і виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
адміністративного позову в частині
стягнення з відповідача невраховану
суму витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання до України на суму
9475,78грн.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 225, 226, 231 КАС
України суд,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Болградському
районі Одеської області - задовольнити
частково.

Постанову - Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року скасувати, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В.
Малинін