Справа № 810/5202/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5202/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лиска
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013 року
у справі за його позовом до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«БЦКомфорт» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЦКомфорт» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013 року
в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Київське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову, якою задовольнити
позов. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
що є підставою для його скасування.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до ст.197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем подано до Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звіт про зайнятість
і працевлаштування інвалідів за 2012 рік
форми №10-ПІ, в якому зазначено: що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
відповідача становить 102 особи, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 особи; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
становить 4 особи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 34 677,06 грн. за невиконання
протягом 2012 року нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Судова колегія погоджується з такою
позицією з наступних підстав.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-ХІІ, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 № 420 "Про затвердження форм
звітності та інструкцій щодо їх
заповнення" формою звітності про
наявність вакантних місць на
підприємстві є форма № 3-ПН "Звіт про
наявність вакансій", яка подається
підприємствами у разі потреби до
державної служби зайнятості. Згідно з
приписами Інструкції щодо заповнення
форм звітності № 3-ПН, затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України від 21
грудня 2005 року за № 1534/11814, ця форма
використовується для інформування
населення про наявність вакансій,
сприяння працевлаштуванню громадян,
зареєстрованих у центрах зайнятості,
як такі, що шукають роботу, для підбору
персоналу на замовлення роботодавців,
для оцінки поточної потреби в кадрах та
організації професійної підготовки
населення відповідно до потреб ринку
праці.

Таким чином, за своїм змістом звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство інвалідів для
працевлаштування.

Згідно із статтею 20 Закону № 875-ХІІ,
підприємства (об'єднання), установи і
організації незалежно від форми
власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою
статті 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Частиною другою статті 20 Закону №
875-ХІІ передбачено, що порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку
сплати підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрі України від 31.01.2007 №
70, роботодавці сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за місцем їх реєстрації, як
юридичних осіб, до 15 квітня року, що
настає за роком, в якому відбулося
порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а
порушення строків сплати суми
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річних облікової
ставки Національного банку України за
кожний календарний день прострочення.

Вимоги позивача про притягнення
відповідача до відповідальності та
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
грунтуються на звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за формою
10-ПІ за 2012 рік, поданим відповідачем до
Фонду соціального захисту інвалідів, з
якого випливає, що на підприємстві
відповідача повинні працювати чотири
особи-інваліди, а працює лише дві особи.

Оскільки, виходячи із визначеного
законом нормативу по створенню
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів, вільними
залишилися два робочих місця,
позивачем зроблено висновок про
порушення вимог Закону відносно
працевлаштування інвалідів. Суму
адміністративно-господарських санкцій
позивач доводить відповідними
розрахунками, виходячи із середньої
річної заробітної плати працівника на
підприємстві відповідача.

Разом з тим, відповідачем було надано
звітність за формою № 3-ПН про
наявність вакансій, з відміткою про
можливість працевлаштування
інвалідів. Згідно з вищезазначеними
звітностями для інвалідів на
підприємстві було передбачено робочі
місця, а саме : прибиральник територій
-2 вакансії, робітник з комплексного
прибирання та утримання будинків з
прилеглими територіями - 2 вакансії.

Доказів тому, що відповідач відмовив у
працевлаштуванні хоча б одній особі з
обмеженими можливостями (інваліду), яка
до нього звернулася, або що
уповноваженими органами держави
направлялися відповідні
особи-інваліди, які не були
працевлаштовані з вини відповідача, не
надано.

Крім того, відповідно до листа
Білоцерківського міського центру
зайнятості від 21.10.2013 року №1724-03 та від
03.10.2013 року 31557 ТОВ "БЦКомфорт" активно
співпрацює із службою зайнятості,
приймає участь у масових заходах,
зокрема ярмарках вакансій, круглих
столах.

Також, директором ТОВ "БЦКомфорт"
Висіцьким І.В. 04.01.2012 року було
прийнято наказ, відповідно до якого,
він наказує з метою виконання Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні:
забезпечити працевлаштування
інвалідів у розмірі 4 відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників згідно зі ст. 19 Закону
України № 875; щомісячно надавати в
Білоцерківський міськрайонний центр
зайнятості звіт про наявність вакансій
(Форма-З-ПН), на які можуть бути
працевлаштовані інваліди; для
виконання квоти по працевлаштуванню
інвалідів брати участь представнику
підприємства в ярмарках вакансій,
організованих центром зайнятості;
проводити роботу з майстрами та
робітниками підприємства по пошуку
інвалідів для роботи на підприємстві.

Крім того, протягом 2012 року в ТОВ
"БЦКомфорт" працювали особи, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність.

Обов'язок відповідача створити робочі
місця для інвалідів не супроводжується
обов'язком їх виявлення з метою
подальшого працевлаштування.

Таким чином, за положеннями пункту
першого статті 19 Закону України №
875-ХІІ відповідачем було забезпечено
норматив робочих місць для інвалідів
за 2012 рік.

Доказів на підтвердження того, що
відповідачем не створено робочі місця
для працевлаштування інвалідів або ж
про факти відмови у працевлаштуванні з
боку відповідача за зверненням
інваліда або направленням державної
служби зайнятості, позивачем не надано.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
рішення суду першої інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
відмовити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21.10.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України).

Касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 28.02.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.