Справа № 825/2560/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2560/13-а
інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року
у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті про визнання
незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті, в якому просив
визнати наказ Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті №428 від 28.05.2013 року стосовно
анулювання ліцензії серії НОМЕР_1 від
13.05.2009 року виданої ФОП ОСОБА_3, на право
провадження господарської діяльності
з надання послуг з внутрішніх
перевезень пасажирів автобусами
незаконним і скасувати його.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 в
задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову суду першої інстанції. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що
оскаржуване судове рішення є
необґрунтованим та таким, що винесено з
порушенням норм чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними в матеріалах справи
доказами, колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
13.05.2009 року позивач отримав ліцензію
НОМЕР_1 на термін дії з 13.05.2009 року до
12.05.2014 року щодо надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України «Про автомобільний транспорт»
та відповідно до норм чинного
законодавства мав виконувати
ліцензійні умови при провадженні
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

Комісією було складено акт № 76 від
23.05.2013 року про відмову ліцензіата в
проведенні перевірки, який відповідно
до статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» є підставою
для анулювання ліцензії ліцензіата.
Копія акту була надіслана позивачу
рекомендованим листом 23.05.2013року.

28.03.2013 року позивачу було направлено
лист-повідомлення про проведення
перевірки додержання Ліцензійних умов
у період з 20.05.2013 року по 23.05.2013 року,
який повернувся 28.04.2013 року на адресу
Управління Укртрансінспекції у
Чернігівській області за закінченням
терміну зберігання.

Як зазначив позивач, що на час
проведення планової перевірки позивач
знаходився за межами України у період з
17.05.2013 року по 24.05.2013.

23.05.2013 року Голові Укртранснінспекції
було надіслано матеріали планової
перевірки на розгляд ліцензійної
комісії щодо анулювання ліцензії
позивача Рішення про анулювання
ліцензії приймається
Укртранснінспекцією протягом десяти
робочих днів з дати встановлення
підстав для анулювання ліцензії.

28.05.2013 року ліцензійною комісією було
прийнято наказ № 428 про анулювання
ліцензії ФОП ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від
13.05.2009 року.

Відмовляючи в задоволені
адміністративного позову суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
знаходження позивача за межами України
у період з 17.05.2013 року по 24.05.2013 року не є
підставою для не проведення планової
перевірки.

З такими висновками Чернігівського
окружного адміністративного суду не
погоджується колегія суддів, виходячи
з наступного.

Колегія суддів зазначає, що підставами
для анулювання ліцензії згідно ст.21
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» є, зокрема, акт про
повторне порушення ліцензіатом
ліцензійних умов, або акт про
неможливість ліцензіата забезпечити
виконання ліцензійних умов,
встановлених для певного виду
господарської діяльності.

Ліцензійні умови провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт», затверджені Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 02.07.2010 № 427, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 27.07.2010
за № 562/17857.

Положенням про порядок контролю за
додержанням Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом відповідно до видів робіт,
визначених Законом України «Про
автомобільний транспорт»,
затвердженим Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 02.07.2010
№ 429, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27.07.2010 за № 561/17856 (далі -
Положення), визначені випадки, які
свідчать про неможливість ліцензіата
забезпечити виконання Ліцензійних
умов.

Пункт 7.9. розділу 7 Положення встановлює
перелік підстав, які чітко вказують на
відмову ліцензіата від проведення
планової перевірки виконання
Ліцензійних умов, зокрема:

7.9. Відмовою ліцензіата від проведення
планової перевірки вважається:

7.9.1. Відмова ліцензіата або
уповноваженої особи надати всі
необхідні документи, що підтверджують
додержання вимог Ліцензійних умов;

7.9.2. Створення ліцензіатом або
уповноваженою особою перешкод для
проведення комісією планової
перевірки (відмова в доступі комісії на
територію, до будівель, споруд та інших
приміщень);

7.9.1. Не призначення уповноваженої
особи, яка має право представляти
інтереси ліцензіата під час проведення
планової перевірки, у разі відсутності
керівника ліцензіата (юридичної особи)
або ліцензіата фізичної особи -
підприємця.

Так, з матеріалів справи слідує та
встановлено судом першої інстанції, що
в період з 17.05.2013 року по 24.05.2013 року
Позивач знаходився за межами України.

Зазначені обставини є об'єктивними
поважними причинами, що не
уможливлювали проведення зазначеної
позапланової перевірки їх не можна
ототожнювати із відмовою Позивача в
проведенні позапланової перевірки.

Крім того, акт про відмову складено
всупереч приписам Положення про
порядок контролю за додержанням
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України «Про автомобільний
транспорт», затвердженого Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 02.07.2010 N 429, а саме: п.7.8.
Положення. В акті не зазначаються
документи, які б підтверджували
відмову ліцензіата у проведенні такої
перевірки.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що Акт від 23.05.2013 року про
відмову Позивача, як ліцензіата, в
проведенні позапланової перевірки
складений із порушеннями вимог чинного
законодавства, не відповідає
затвердженій формі, містить дані, що не
відповідають обставинам справи, що
встановлені в судовому засіданні.

В розумінні вимог ст.21 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» такий
незаконний Акт від 23.05.2013 року не може
бути підставою для анулювання Позивачу
ліцензії серії НОМЕР_1 від 13.05.2009 року з
надання послуг з внутрішніх перевезень
пасажирів автобусами. А тому
оскаржуваний наказ Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті №428 від 28.05.2013
року в частині анулювання ліцензії
Позивачу є протиправним та підлягає
скасуванню.

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Постанова постановлено
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на Постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року -
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року -
скасувати.

Постановити по справі нову постанову,
якою адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті про визнання
незаконним та скасування наказу -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті № 428
від 28.05.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.