Справа № 2-а-5279/11
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-5279/11
Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого-судді:
Грищенко Т.М.,

Суддів:
Лічевецького І.О.,

Мацедонської В.Е.

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнянському районі Київської
області на постанову Рокитнянського
районного суду Київської області від
10.03.2011 року у справі за позовом ОСОБА_3
до управління Пенсійного фонду України
в Рокитнянському районі Київської
області про зобов'язання провести
нарахування, перерахунок та виплату
недоотриманої суми пенсії, -

ВСТАНОВИВ

16 лютого 2011 року позивач звернувся до
Рокитнянського районного суду
Київської області з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Рокитнянському районі
Київської області про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
донарахування та виплати доплат до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю та стягнення
щомісячної соціальної допомоги, як
дитині; зобов'язання відповідача
провести донарахування та виплату
позивачу щомісячної доплати до пенсії
в розмірі мінімальної заробітної плати
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
щомісячної додаткової пенсії у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
щомісячної суми державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та проводити такі виплати
у подальшому.

Постановою Рокитнянського районного
суду Київської області від 10.03.2011 року
позовні вимоги позивача до управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнянському районі Київської
області про визнання неправомірними
дій Управління Пенсійного Фонду
України в Рокитнянському районі
Київської області щодо відмови у
проведені перерахунку та виплати
недоотриманої сум пенсії та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату недоотриманих сум пенсії -
задоволено частково, а саме: визнано
дій відповідача щодо відмови у
донарахуванні та виплаті
недоотриманих сум пенсії
протиправними; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
щомісячної доплати до пенсії у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
щомісячної додаткової пенсії у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст.ст.39,51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 16.07.2010 року по 16.02.2011 року та
щомісячну соціальну допомогу як дитині
війни у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» починаючи з 17.02.2011 року до того
часу поки дані норми Законів будуть
чинними, а саме: не змінені, доповнені
або скасовані.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Управління Пенсійного Фонду
України в Рокитнянському районі
Київської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення
(категорія 4), Серія НОМЕР_1, отримує
пенсію у відповідача та проживає у смт.
Рокитне Рокитнянського району
Київської області, яке за переліком
населених пунктів Київської області
віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

У відповідності до ст. 49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Статтею 51 Закону передбачено, що
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Всупереч ст. 39,51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу доплати
виплачувалась відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року № 530, від 26 липня 1996 року
№836.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530 та від 26 липня 1996 року №836
відповідач не правомірно виплачував
доплату до пенсії в меншому розмірі ніж
це передбачено ст.ст. 39,51 зазначеного
Закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст. 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», з 01 січня 2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про Державний бюджет
України»на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування підвищення до його пенсії
в розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону відповідачем не здійснено, у
зв'язку з чим він звернувся до суду за
захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»позивачу щомісячне підвищення
до пенсії виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»має
вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530. Отже,
відповідач не правомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6
зазначеного Закону.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини, а
посилання скаржника на положення
постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26 липня 1996 р. є помилковим,
оскільки згаданою постановою не може
бути звужено зміст та обсяг прав
позивача, встановлених Законом.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що
згідно частини 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в
адміністративному судочинстві
підлягають захисту порушені права,
свободи та інтереси осіб у сфері
публічно-правових відносин.

Суд першої інстанції на зазначені
положення уваги не звернув та
помилково зобов'язав Управління
проводити виплати до моменту
припинення правових підстав для
зазначених виплат за відсутності
порушеного права позивача у
майбутньому.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Рокитнянському районі Київської
області задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного
суду Київської області від 10 березня 2011
року скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Рокитнянському районі
Київської області неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Рокитнянському районі
Київської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3 з
16.07.2010 року додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком та доплату
до пенсії в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст.ст. 39,
51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та щомісячної суми
державної соціальної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням проведених за цей період
виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді
Лічевецький
І.О.

Мацедонська
В.Е.

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.