Справа № 815/4420/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

04 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4420/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ізмаїльського слідчого
ізолятору Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 21 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Ізмаїльського слідчого ізолятору
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Одеській області до
Ізмаїльської об'єднаної Державної
фінансової інспекції, Державної
фінансової інспекції в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування пунктів вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року Ізмаїльський слідчий
ізолятор Управління Державної
пенітенціарної служби (СІ УДПС) України
в Одеській області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Ізмаїльської об'єднаної Державної
фінансової інспекції (далі ОДФІ),
Державної фінансової інспекції (далі
ДФІ) в Одеській області про визнання
протиправними та скасування п.п.3,4,13
вимоги №850-16/1663 від 22 серпня 2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що твердження відповідачів
про переплату заробітної плати
внаслідок невідпрацювання робочого
часу вільнонайманими працівниками є
необґрунтованими, надбавки до
посадових окладів за особливі умови
праці, пов'язані з роботою із
засудженими виплачуються відповідно
до вимог законодавства, неправомірне
списання лікарських препаратів
відбулось вже після закінчення
періоду, за який проводилась ревізія.

Ізмаїльська ОДФІ та ДФІ в Одеській
області позов не визнали, зазначивши,
що позивачем зайво нарахована
заробітна плата вільнонайманим
працівникам, надбавки до посадових
окладів, неправомірно списані
лікарські засоби, а тому п.п.3,4,13 вимоги
№850-16/1663 від 22 серпня 2012 року є
обґрунтованими та підлягають
виконанню позивачем.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі Ізмаїльського СІ
УДПС України в Одеській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Ізмаїльського СІ
УДПС України в Одеській області,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Ізмаїльською ОДФІ, відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ в
Одеській області на ІІ квартал 2012 року,
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Ізмаїльського СІ Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Одеській області
за період з 01 січня 2010 року по 30 квітня
2012 року, за результатами якої складено
акт ревізії №850-16/89 від 27 липня 2012 року.

Зазначеною ревізією встановлено,
переплату позивачем заробітної плати
внаслідок невідпрацювання робочого
часу та виконання роботи на загальну
суму 44 566, 48 грн. вільнонайманими
медичними працівниками та, як наслідок,
зайве нарахування та сплата єдиного
соціального внеску в сумі 16 177,63 грн.,
неправомірне нарахування та сплату
надбавки за особливі умови праці,
пов'язаної з роботою із засудженими в
розмірі 30% посадового окладу на
загальну суму 155 495,43 грн. та сплату
єдиного соціального внеску в сумі 56 510,31
грн., неправомірне списання
медикаментів, строк використання яких
вичерпано, чим завдано матеріальну
шкоду установі на суму 8 365,37 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив що, п.п.3,4,13 вимоги №850-16/1663 від 22
серпня 2012 року є обґрунтованими та
підлягають виконанню, оскільки
позивачем зайво нараховано заробітну
плату вільнонайманим працівникам,
надбавки до посадових окладів,
неправомірного списано лікарські
засоби.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні».

В апеляційній скарзі Ізмаїльського СІ
УДПС України в Одеській області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з задоволення позовних
вимог у повному обсязі, оскільки п.п.3,4,13
вимоги №850-16/1663 від 22 серпня 2012 року
підлягають скасуванню, так як
позивачем не переплачено заробітної
плати внаслідок невідпрацювання
робочого часу вільнонайманими
працівниками, надбавки до посадових
окладів за особливі умови праці,
пов'язані з роботою із засудженими та
законно списано лікарські препарати
після закінчення періоду, за який
проводилась ревізія.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» на органи державного
фінансового контролю покладені
функції, зокрема, щодо проведення у
підконтрольних установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності, а також
здійснення контролю за усуненням
недоліків і порушень, виявлених під час
проведення державного фінансового
контролю.

Як вбачається з матеріалів справи,
Ізмаїльською ОДФІ винесено вимогу про
усунення порушень, виявлених ревізією
порушень фінансової дисципліни в
Ізмаїльському СІ ДП України з питань
виконання покарань в Одеській області
№850-16/1663 від 22 серпня 2012 року, в якій
зазначено про необхідність провести
претензійно-позовну роботу про
стягнення зайво виплачених коштів, або
стягнути їх з керівника та винних осіб
по порушенням щодо переплати
заробітної плати вільнонайманим
медичним працівникам та
неправомірного нарахування надбавки
за особливі умови праці, пов'язаної з
роботою із засудженими, а також
стягнути шкоду з винних осіб по
проведенню списання медикаментів.

Згідно ч.1 ст. 102-1 Кодексу законів про
працю України працівники, які працюють
за сумісництвом, одержують заробітну
плату за фактично виконану роботу.

З матеріалів справи вбачається, дані
табелів обліку робочого часу та дані
Журналу обліку відвідування
Ізмаїльського слідчого ізолятору
вільнонайманими медичними
працівниками за період з 01 серпня 2011
року по 30 квітня 2012 року не співпадають,
а саме: за табелями виходу на роботу і
графіком роботи зазначені працівники
працювали щоденно по 3-4 години, але за
даними Журналу обліку відвідування
установи факт знаходження медичних
вільнонайманих працівників в часи за
графіком не підтверджується.

Даний факт підтверджений поясненням
фельдшера СІЗО ОСОБА_2, згідно якого
ОСОБА_2 в період з 01 січня 2010 року по 30
квітня 2012 року заповнювала табелі
обліку робочого часу на підставі
графіку прийому лікарів-спеціалістів,
тобто без перевірки фактичного
знаходження вільнонайманих осіб на
роботі.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є вільнонайманими
працівниками, працювали в інших
закладах охорони здоров'я з графіком
роботи ідентичним графіку роботи в
СІЗО, що підтверджується матеріалами
справи.

Крім того, актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Ізмаїльського слідчого ізолятору,
управління Держдепартаменту в
Одеській області за період з 01 березня
2010 року по 31 травня 2011 року
Херсонського територіального
контрольно-ревізійного відділу
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 30 червня
2011 року встановлено аналогічні
порушення щодо невідповідності даних
табелів обліку робочого часу з даними
Журналу обліку відвідування установи
вільнонайманими медичними
працівниками №12/54 в порушення
«Інструкції з організації охорони
кримінально-виконавчих установ
закритого типу»,

Колегія суддів не приймає до уваги
послання апелянта на наявність у
вільнонайманих працівників на той час
постійних перепусток та відсутність в
зв'язку із цим обліку цих осіб в
журналах, оскільки доказів зазначених
обставин позивачем не надано.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо правомірності п.3
вимоги №850-16/1663 від 22 серпня 2012 року.

Положеннями п.п.1,2,3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» №268 від 09
березня 2006 року затверджено схеми
посадових окладів керівників,
спеціалістів і службовців органів
державної влади, зокрема, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
надано право керівникам органів
виконавчої влади у межах фонду оплати
праці встановлювати посадові оклади,
надбавки за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливих
завдань, доплати, виплачувати надбавки
за знання іноземної мови, доплати за
наукові ступені, надбавку за почесне
звання «Заслужений», надбавку за
вислугу років.

З матеріалів справи вбачається, що
працівникам Ізмаїльського слідчого
ізолятору нараховувалася та
виплачувалася надбавка за особливі
умови праці, пов'язані з роботою із
засудженими в розмірі 30% до посадового
окладу з посиланням на Постанову
Кабінету Міністрів України «Про
поліпшення умов оплати праці
працівників установ виконання
покарань, слідчих ізоляторів Державної
кримінально-виконавчої служби» №534 від
14 липня 1993 року та Порядок підвищення
посадових окладів (тарифних ставок)
працівників установ Державної
кримінально-виконавчої служби…»,
затверджений наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань №190 від 03 жовтня 2004
року, якими передбачено право
керівника установи встановлювати
працівникам, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу, посадові оклади (тарифні
ставки) з підвищенням за особливі умови
праці, пов'язані з роботою із
засудженими та особами, що
тримаються у слідчих ізоляторах.

Колегія суддів вважає дані виплати
надбавок в зазначеному розмірі
необґрунтованими, оскільки надбавка за
особливі умови праці, пов'язані з
роботою із засудженими не передбачена
саме положеннями Постанови Кабінету
Міністрів України №268 від 09 березня 2006
року.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності п.4 вимоги
№850-16/1663 від 22 серпня 2012 року.

Відповідно до п.п.27,31,38 Інструкції про
облік медикаментів, перев'язувальних
засобів і виробів медичного
призначення в
лікувально-профілактичних установах
охорони здоров'я, які знаходяться на
держаному бюджеті СРСР, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
№747 від 02 червня 1987 року, при
встановленні втрат лікарських засобів
складається акт на списання цінностей,
однак отримання лікарських засобів
повинно бути в межах поточних потреб та
отримання цих засобів в більшій
кількості ніж поточні потреби
забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем списано лікарських засобів
на суму 8 365,37 грн. в зв'язку із
закінченням їх терміну зберігання.

Слід зазначити, що позивачем даний факт
виявлених порушень не заперечувався.

Посилання апелянта на списання частини
лікарських засобів в червні 2012 року,
тобто в іншому періоді, ніж той що
перевірявся фінансовою інспекцією є
підставою для визнання протиправним
п.13 вимоги №850-16/1663 від 22 серпня 2012 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки перевірка
проведена за період з 01 січня 2010 року по
30 квітня 2012 року, в якому зазначені
лікарські засоби було отримано (за
розподілом від 28 березня 2011 року
надійшло 70 флаконів), а 05 червня 2012 року
термін придатності зазначений
лікарський засобів в кількості 57
флаконів вже закінчився та їх списано,
що свідчить про порушення позивачем
вимог «Інструкції про облік
медикаментів, перев'язувальних засобів
і виробів медичного призначення в
лікувально-профілактичних установах
охорони здоров'я, які знаходяться на
держаному бюджеті СРСР».

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ізмаїльського
слідчого ізолятору Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 21
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв