Справа № 2а-2768/10/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014р.
Справа № 9104/26652/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі
Львівської області, м.Дрогобич
Львівської області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010р. у
справі №2а-2768/10/1370

за позовом управління Пенсійного фонду
України в м.Дрогобичі Львівської
області, м.Дрогобич Львівської області

до відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області, м.Львів

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2010р. управління Пенсійного фонду
України в м.Дрогобичі Львівської
області звернулось до Львівського
окружного адміністративного суду із
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови ВП
№17132365, винесеної 10.03.2010р. державним
виконавцем ППВР ВДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області про накладення штрафу в сумі
1020,00грн.

Позовні вимоги позивача мотивовано
тим, що 15.03.2010р. управлінням Пенсійного
фонду України в м.Дрогобичі Львівської
області отримано постанову за №17132365,
винесену 10.03.2010р державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про накладення
штрафу, якою було накладено штраф на
позивача в розмірі 1020,00грн. за
невиконання рішення суду щодо
виконання виконавчого листа №2-а-1382/2009,
виданого Дрогобицьким міськрайонний
судом про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі
Львівської області провести
нарахування та здійснити щомісячну
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії,
отриманої в період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, право на
яке надане ст.6 Закону України від
18.11.2004р. №2195-IV "Про соціальний захист
дітей війни" та ст.28 Закону України від
09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням виплачених сум.

Позивач з вищевказаною постановою не
погодився і зазначив, що ним було вжито
заходи щодо виконання рішення суду.
Так, 10.02.2010 за вих.№772/06-14 було подано
заяву про роз'яснення виконання
рішення суду до Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області. Разом з тим, 10.02.2010р. за
вих.№776/06-14 позивачем було подано
клопотання начальнику підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області про зупинення
виконавчого провадження, у зв'язку з
подачею заяви про роз'яснення
виконання рішення суду.

Станом на момент подання позовної
заяви жодного разу від дати відкриття
виконавчого провадження (04.02.2010р.) з
виконання виконавчого листа №2-а-1382/2009,
державний виконавець не виїжджав за
місцем реєстрації боржника (площа
Ринок, 3, м.Дрогобич, Львівська область,
82100), а з цього позивачем робиться
висновок, відповідачу так само, як і
позивачу, не відомий спосіб і порядок
виконання вищевказаного виконавчого
документа, тому, на думку позивача,
державному виконавцю потрібно було
звернутися до суду за роз'ясненням
рішення і скористатися своїм правом
зупинення виконавчого провадження.

З вищевикладених обставин, позивач
вважає, що постанова про накладення
штрафу є безпідставною.

Ухвалою суду першої інстанції 12.04.2010р.
із занесенням секретарем судового
засідання у журнал судового засідання
в порядку ч.1 ст.52 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну первинного
відповідача: Підрозділ примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Львівській
належним відповідачем: Відділом
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області.

Оскільки відповідач жодних заперечень
проти позову не подав, суд першої
інстанції розглянув справу справу на
основі наявних доказів, і 26.04.2010р. ним
було прийнято постанову у справі
№2а-2768/10/1370, якою у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

26.05.2010р. позивачем на адресу
Львівського апеляційного
адміністративного суду було подано
апеляційну скаргу за №2819/06-14, в якій
зазначено, що судом першої інстанції
було розглянуто адміністративну
справу з порушенням норм матеріального
і процесуального права, не досліджено
всі обставини справи і на підставі
цього просить постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
26.04.2010р. у справі №2а-2768/10/1370 про відмову
в задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі
Львівської області скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задоволити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ч.1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Як вбачається із матеріалів справи,
04.02.2010р. державним виконавцем
Підрозділу примусового виконання
рішення Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП №17132365 на виконання виконавчого
листа №2а-1382/09/1306, виданого 26.01.2010р.
Дрогобицьким міськрайонним судом про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м.Дрогобичі Львівської
області провести нарахування та
здійснити щомісячну виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії, отриманої в
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.
по 31.12.2008р. розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, право на яке надане ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням виплачених
сум.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України
№606-XIV, примусове виконання рішень
державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів. Згідно із п.1 ч.2 ст.3 цього
Закону, державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема, такі
виконавчі документи як виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.24 Закону
України №606-XIV, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.30 Закону
України №606-XIV, якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання, і згідно із ст.5 цього закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходи примусового виконання
рішень, встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Згідно із вимогами ст.76 Закону України
№606-XIV, у разі невиконання без поважних
причин вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
чи інші заходи, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. Якщо після цього
рішення не буде виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, а на
боржника державним виконавцем
накладається штраф у сумі двократного
розміру витрат на проведення
виконавчих дій у порядку,
встановленому ч.2 ст.87 цього закону.

10.03.2010р. державним виконавцем
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області
винесено постанову ВП №17132365 про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду у встановлений строк у
розмірі 1020,00грн.

Згідно із вимогами ст.87 Закону України
№606-XIV, норми якої діяли на момент
виникнення спірних правовідносин, у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Постанова державного виконавця про
накладення штрафу може бути оскаржена
до начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець або до суду в
10-денний строк.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Управління Пенсійного фонду в
м.Дрогобичі Львівської області 10.02.2010р.
надало до Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області заяву за №772/06-14 про роз'яснення
виконання рішення суду та одночасно
подало 10.02.2010р. начальнику Підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції
Львівській області клопотання про
зупинення виконавчого провадження
№776/06-14 у зв'язку з її подачею заяви про
роз'яснення виконання рішення суду.
Судом першої інстанції вірно
зазначено, що ст.35 Закону України №606-XI
встановлено право державного
виконавця зупинити виконавче
провадження, зокрема, у разі звернення
державного виконавця до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'янення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.25Закону
України №606-XI Закону, державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії по виконанню рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. На час звернення позивача
до адміністративного суду, постанова
суду ні в добровільному порядку, ні в
примусовому порядку не виконана, що є
порушенням ст.129 Конституції України,
якою визначено основні засади
судочинства, однією з яких є
обов'язковість рішень суду.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України
№606-XI, на державного виконавця
покладено обов'язок вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Отже, висновок суду першої інстанції
слід вважати вірним, оскільки він
ґрунтується на правильній оцінці
наявних у матеріалах справи доказів,
враховує зміст заявлених позовних
вимог та вимог матеріального і
процесуального права.

Із врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі
Львівської області, м.Дрогобич
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010р. у
справі №2а-2768/10/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м.Дрогобичі Львівської області,
м.Дрогобич Львівської області до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області, м.Львів про
скасування постанови, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010р. у
справі №2а-2768/10/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м.Дрогобичі Львівської області,
м.Дрогобич Львівської області до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області, м.Львів про
скасування постанови, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга