Справа № 815/4433/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4433/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
«Компанія «Водна техніка» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 12 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Компанія «Водна
техніка» до Державної податкової
інспекції у Овідіопольському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
стягнення з Державного бюджету України
судові витрати,

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство (далі ПП)
«Компанія «Водна техніка» до Державної
податкової інспекції в
Овідіопольському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 23 квітня 2013 року та № від 07
березня 2013 року та стягнення з
Державного бюджету України судові
витрати у сумі 2 294 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову ПП «Компанія
«Водна техніка» до Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 23 квітня 2013 року та № від 07
березня 2013 року та стягнення з
Державного бюджету України судові
витрати у сумі 2 294 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «Компанія
«Водна техніка» ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ПП «Компанія «Водна
техніка», перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Державною податковою інспекцією в
Овідіопольському районі ГУ Міндоходів
в Одеській області в період з 08.02.2013
року по 14.02.2013 року проведена
позапланова виїзна перевірка
приватного підприємства «Компанія
«Водна техніка» з питань господарських
відносин з ТОВ «Лемпира Групп» за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року. За
результатами проведеної перевірки
складений акт №285/22-0/25422073 від 21.02.2013
року.

На підставі зазначеного акту ДПІ у
Овідіопольському районі Одеської
області відносно позивача прийнято
податкове повідомлення - рішення №
від 07.03.2013 року на загальну суму
935080 грн. (за основним платежем 748064 грн.,
187016 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями) та податкове повідомлення -
рішення № від 07.03.2013 року на
загальну суму 590205 грн. Позивач не
погодився із зазначеними рішеннями та
звернувся до ГУ Міндоходів в Одеській
області зі скаргою.

26.04.2013 року позивач отримав рішення про
результати розгляду первинної скарги,
яким податкове повідомлення рішення
від 07.03.2013 року № залишено без
змін, а скарга без задоволення, а
податкове повідомлення - рішення від
07.03.2013 року № скасовано в частині
донарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 10307,00 грн. та
штрафних санкцій з податку на прибуток
у сумі 2577,00 грн. На підставі рішення про
результати розгляду скарги
відповідачем прийнято нове податкове
повідомлення - рішення від 23.04.2013 року №
.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
оскаржив їх у судовому порядку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що ДПІ в
Овідіопольському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області були правомірно прийняті
податкові повідомлення - рішення від
07.03.2013 року № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
590205,00 грн., та № від 23.04.2013 року,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем у розмірі 737757,00 грн. та
штрафними (фінансовими санкціями) у
розмірі 184439,00 грн.

Судова колегія не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» -
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності (п.5.1). До складу валових
витрат включаються: суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну) (пп.5.2.1
п.5.2). Не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку (пп.5.3.9. п.5.3).

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, а також у зв'язку з придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій в необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх імпорті, з
метою подальшого використання у
виробництві та/або поставці товарів
(послуг) для оподатковуваних операцій у
межах господарської діяльності
платника податку.

З наведених норм Закону слідує, що
правомірність формування податкового
кредиту має бути підтверджена й фактом
придбання товарів (послуг).

Таким чином, позивач мав підтвердити
правомірність формування податкового
кредиту також й «товарністю»
господарських операцій з
контрагентами, тобто, довести суду, що
за цими операціями він дійсно
отримував товари (послуги, результати
виконаних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції (тобто, реальної зміни
майнового стану платника податків).

Колегія суддів акцентує увагу на тому,
що якщо навіть безпосередній
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені Законом умови отримання
такого відшкодування та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту і, тому,
суперечні цьому висновку доводи
апелянта є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, у
перевіряємий період ПП «Компанія
«Водна техніка» мало взаємовідносини з
ТОВ «Лемпира Групп», що
підтверджується господарським
договором поставки №34 від 30 жовтня 2009
року.

На підтвердження правомірності
формування підприємством податкового
кредиту з податку на додану вартість та
валових витрат з податку на прибуток за
спірними правовідносинами за
перевіряємий період позивачем суду
надано, зокрема видаткові та податкові
накладні.

Подальша реалізація отриманих
позивачем товарів, підтверджується
наданими під час апеляційного розгляду
справи, господарськими договорами
поставки №1ПП від 01.01.2007 року, № 3 від
04.01.2010 року, довіреностями на отримання
товару та видатковими накладними.

Наведені первинні документи містять
необхідну для цілей оподаткування
інформацію щодо змісту спірних
операцій та мають усі необхідні
реквізити первинних документів, що
дозволяють ідентифікувати учасників
цих операцій та встановити факт
надання послуг.

Також, колегія суддів акцентує увагу на
тому, що перевірка підприємства була
проведена на підставі постанови
слідчого СУ ГУМВС України в Одеській
області від 19.11.2012 року у зв'язку з
порушенням кримінальної справи
№4 від 14.087.2011 року відносно
директора ТОВ «Лемпира груп» ОСОБА_2 за
фактом шахрайських дій, вчинених в
особливо великих розмірах відносно
ОСОБА_3, за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно п.78.1.11 ст. 78 ПК України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин, а саме якщо
отримано судове рішення суду (слідчого
судді) про призначення перевірки або
постанову органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону.

Пунктом 86.9 вказаного Кодексу
передбачено, що у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, проведеної з
обставин, визначених підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким податковим органом
протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
податковим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

З наведених норм слідує, що податкове
повідомлення-рішення за результатами
перевірки, яка була проведена на
підставі постанови слідчого може бути
прийняте протягом 10 робочих днів після
отримання податковим органом
відповідного судового рішення по
кримінальній справі.

Проте, докази наявності судового
рішення по вищевказаній кримінальній
справі відповідачем не надані, а отже
підстави для прийняття податкових
повідомлень-рішень були відсутні.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що податкові
повідомлення-рішення № від 23.04.2013
року та № від 07.03.2013 року прийняті
з порушенням норм діючого
законодавства та підлягають
скасуванню, що помилково не було
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
Приватного підприємства «Компанія
«Водна техніка».

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Компанія «Водна
техніка» - задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати
недійсними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 23 квітня 2013 року та
№ від 07 березня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Приватного підприємства
«Компанія «Водна техніка» судові
випрати у сумі 2 294 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:

Т.М.Танасогло

Суддя:

А.В.Бойко

Суддя:

О.В.Яковлєв