Справа № 813/5197/13-а
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. Львів №
876/13856/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання
: Коцур В.К.

представників апелянтів:
Цебрівського Р.В., Здинянчина
Р.Т.

апелянта :
ОСОБА_3

представника апелянта:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Міністерства внутрішніх справ
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
28.10.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Міністерства внутрішніх справ
України про визнання наказів
протиправними та їх скасування,
поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Міністерства
внутрішніх справ України про визнання
наказів протиправними та їх
скасування, поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.10.2013 р.
позов задоволено частково. Суд визнав
протиправним та скасував наказ
Міністерства внутрішніх справ України
«По особовому складу» від 26.02.2013 року №
155 о/с про звільнення полковника
міліції, заступника начальника
Головного управління МВС України у
Львівській області - начальника
міліції громадської безпеки ОСОБА_3 в
частині дати видання.

Крім того, суд визнав протиправним та
скасував наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 10.07.2013 року №
284 о/с «По особовому складу» в частині
визначення дати звільнення полковника
міліції, заступника начальника
Головного управління МВС України у
Львівській області - начальника
міліції громадської безпеки ОСОБА_3
Датою звільнення позивача вважати
перший день після закінчення
відпустки, продовженої на строк
тимчасової непрацездатності.

Також, суд зобов'язав Міністра
внутрішніх справ України та Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
завершити процедуру звільнення
полковника ОСОБА_3 з органів внутрішніх
справ з врахуванням висновків суду в
частині звільнення.

Не погодившись із даною постановою,
сторони подали апеляційні скарги,
покликаючись на те, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 просить суд, апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
28.10.2013 р. скасувати та прийняти нову
якою повністю задовольнити позов.

Апелянти Головне управління МВС
України у Львівській області,
Міністерство внутрішніх справ України
просять суд, апеляційні скарги
задовольнити, вказану постанову
скасувати та прийняти нову якою в
позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарг, законність і
обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають до
часткового задоволення виходячи з
наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково позов дійшов висновку, що
припинення публічної служби позивача
відбулось в період тимчасової
непрацездатності та перебування у
відпустці, що є порушення прав
останнього.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

29.12.2012 р. наказом Міністерства
внутрішніх справ України за № 1173 о/с
«По особовому складу» позивачу ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 заступнику начальника
Головного управління МВС України у
Львівській області - начальнику
міліції громадської безпеки вирішено
не продовжувати строк служби в органах
внутрішніх справ понад граничний
вік.(а.с. 27 )

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 26.02.2013 р. № 155 «По особовому
складу» звільнено позивача у відставку
за п. 65 «а» відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

10.07.2013 р. наказом Міністерства
внутрішніх справ України за № 284 о/с «По
особовому складу» ОСОБА_3 звільнено з
органів внутрішніх справ у відставку
за п. 65 «а» (за віком ) з 10.07.2013 р.
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач на час прийняття оскаржених
наказів перебував з 24.12.2012 р. по 06.03.2013 р.
у відпустці та з 05.03.2013 р. по 19.07.2013 р. був
тимчасово непрацездатний, що
підтверджується наказом Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області «По
особовому складу» від 14.12.2012 р. № 429 о/с
про надання ОСОБА_3 відпустки з 24.12.2012 р.
по 06.03.2013 р. та листками
непрацездатності (а.с.8, 24 29-31 ).

Переглядаючи рішення суду в
апеляційному порядку, колегія суддів
зазначає, що у зв'язку із застосуванням
норм трудового законодавства ( така
можливість прямо передбачена у
спеціальному законі) суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що у такому випадку
відповідачі мали дотримати гарантії,
визначених частиною 3 ст. 40 Кодексу
законів про працю України, якою
встановлено недопустимість звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності а
також у період перебування працівника
у відпустці.

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов висновку, що порушене право
позивача може бути відновлено
відповідно до вимог ч. 3 ст. 235 Кодексу
законів про працю України шляхом зміни
дати звільнення тобто, після
закінчення періоду непрацездатності
та перебування у відпустці. Тобто, слід
змінити дату звільнення останньому з
10.07.2013 р. на 22.07.2013 р.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов в частині визнання протиправним
та скасування наказу Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області № 284 від 10.07.2013 р. «По особовому
складу» в частині дати звільнення
допустив процесуальне порушення.
Оскільки, резолютивна частина
судового рішення в якій зазначено що
датою звільнення ОСОБА_3 з органів
внутрішніх справ України вважати
перший день після закінчення
відпустки, продовженої на строк
тимчасової непрацездатності не
містить чіткі та вичерпні висновки. Зі
змісту рішення незрозуміло кінцева
дати звільнення позивача, що є
підставою для скасування судового
рішення в цій частині.

Відповідно до п. 6, п. 10 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове
рішення в адміністративній справі»
рішення суду повинно бути гранично
повним, зрозумілим, чітким.
Зрозумілість судового рішення полягає
в логічному, чіткому, переконливому
викладені змісту рішення. Резолютивна
частина рішення є завершальною і
відображає результат вирішення справи
адміністративної юрисдикції, а тому
повинна містити чіткі та вичерпні
висновки щодо всіх вимог, які були
предметом позову.

Крім того, суд першої інстанції
зобов'язуючи Міністра внутрішніх справ
України та Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області завершити
процедуру звільнення ОСОБА_3 з органів
внутрішніх справ з врахуванням
висновків суду в частині дати
звільнення допустив аналогічне
процесуальне порушення,

Також, суд першої інстанції не звернув
увагу на ту обставину, що Міністр
внутрішніх справ України не являється
стороною в даній справі. Тобто, суд
першої інстанції в порушення вимог п. 2
ст.11 КАС України вийшов за межі
позовних вимог, що є підставою для
скасування судового рішення в цій
частині.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність підстав для
поновлення ОСОБА_3 який досяг 55-річного
віку в органах внутрішніх справо
оскільки, останній перевищив граничний
строк перебування на службі - 50 років.

Згідно Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ особи які
досягли граничного віку - 50 років
перебування на службі в органах
внутрішніх справ підлягають
обов'язковому звільненню в запас або у
відставку.

Крім того, суд апеляційної інстанції
враховує ту обставину що позивач не
оскаржував наказ Міністерства
внутрішніх справ України «По особовому
складу» від 29.12.2012 р. за № 1173 в частині
не продовжувати останньому строк
служби в органах внутрішніх справ
понад граничний вік.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
вимог про поновленні на службі в
органах внутрішніх справ.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи відповідачів про те, що до
спірним правовідносин не
застосовується Кодекс законів про
працю України. Оскільки, Рішенням
Конституційного Суду України за №
8-рп/2002 від 07.05.2002 р. передбачено, що при
розгляді та вирішенні конкретних
справ, пов'язаних із спорами щодо
проходження публічної служби,
адміністративний суд, встановивши
відсутність у спеціальних
нормативно-правових актах положень,
якими врегульовано спірні
правовідносини може застосувати норми
Кодексу законів про працю України у
якому визначені основні трудові права
працівників.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційних скарг є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи тому,
колегія суддів приходить до висновку
що постанову слід скасувати та
прийняти нову про часткове задоволення
позову. В решті вимог відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.160, ст.195, ст. 198, ст.202, ст. 207,
ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
Міністерства внутрішніх справ України
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.10.2013 року
скасувати та прийняти нову якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Міністерства внутрішніх справ
України «По особовому складу» від
26.02.2013 року № 155 о/с про звільнення
полковника міліції, заступника
начальника Головного управління МВС
України у Львівській області -
начальника міліції громадської
безпеки ОСОБА_3 в частині дати видання.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 10.07.2013 року №
284 о/с «По особовому складу» в частині
дати звільнення полковника міліції,
заступника начальника Головного
управління МВС України у Львівській
області - начальника міліції
громадської безпеки ОСОБА_3 змінивши
дату звільнення з 10.07.2013 року на 22.07.2013
року.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання постановою законної сили.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель