Справа № 9101/74714/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2013 рокусправа № 2а/0470/2450/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новоженін І.Є.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року

у справі № 2а/0470/2450/11

за позовом приватного підприємства
«Транс-Грейн»

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.
Дніпропетровська, державного
податкового інспектора відділу
організації перервірок ризикових
операцій управління податкового
контролю юридичних осіб Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Паламаренка
С. О.

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

Приватне підприємство «Транс-Грей»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.
Дніпропетровська, державного
податкового інспектора відділу
організації перевірок ризикових
операцій управління податкового
контролю юридичних осіб Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Паламаренка
С. О., в якому просило:

- визнати протиправними дії посадової
особи - державного податкового
інспектора відділу організації
перевірок ризикових операцій
управління податкового контролю
юридичних осіб Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Паламаренка С.О. по
визнанню правочинів "нікчемними";

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Кіровському районі
м.Дніпропетровська відновити в
автоматизованій системі співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів
податкову декларацію з податку на
додану вартість за липень 2010 року та
податкову декларацію з податку на
додану вартість за вересень 2010 року,
подані ПП "Транс-Грейн".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
державним податковим інспектором
відділу організації перевірок
ризикових операцій управління
податкового контролю юридичних осіб
ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Паламаренком С. О.
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку позивача, за
результатами якої був складений акт
від 03.02.2011 № 55/234/36725965 "Про результати
позапланової виїзної документальної
перевірки ПП "Транс Грейн" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Оптдевайс" за період з 01.01.2010 по
31.11.2010", в якому встановлені факти
здійснення господарських операцій без
мети настання реальних наслідків між
позивачем, постачальником (ТОВ
«Оптдевайс») та покупцями, з чого
зроблені висновки про нікчемність
договорів, укладених позивачем з
контрагентами, зазначеними у таблиці №
10 та таблиці № 13, які позивач вважає
протиправними та такими, що не
підкріплені жодним доказом і носять
характер суб'єктивних припущень.

15 квітня 2011 року позивачем подана
письмова заява про уточнення до
адміністративного позову (т.1 а.с.139), яка
судом першої інстанції не прийнята до
розгляду, виходячи з того, що вимоги,
викладені у вказаній заяві, по суті є
зміною підстав та предмету зазначеного
вище адміністративного позову, які
подані позивачем після початку
судового розгляду справи в порушення
приписів ч.1 ст.137 КАС України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року вищевказаний
адміністративний позов задоволено.

Постанову суду першої інстанції
мотивовано відсутністю доказів того,
що договори, укладені позивачем, мали
на меті ухилення від сплати податків,
встановленням реальності та
правомірності фінансово-господарської
діяльності позивача. У судовому
засіданні знайшли своє підтвердження
необхідні факти, які надавали право ПП
«Транс-Грей» віднести сплачені суми
ПДВ до податкового кредиту, та
встановлена відсутність повноважень
податкового орган щодо визнання
правочинів нікчемними.

Не погодившись з постановою суду, ДПІ у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на висновках акту перевірки ПП
«Транс-Грей». Відповідач-1 вважає, що
суд першої інстанції не врахував
доводів, що податковий кредит ПП
«Транс-Грей» сформований по операціям
з ТОВ "Оптдевайс", яке не знаходиться за
місцем реєстрації юридичної особи, не
має матеріально-технічних ресурсів для
здійснення господарської діяльності,
тобто підприємство має ознаки
фіктивності, а отже, правочини укладені
позивачем з даним контрагентом є
нікчемними, оскільки порушують
публічний порядок, спрямовані на
заволодіння майном держави (дохідної
частини бюджету).

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним податковим інспектором
відділу організації перевірок
ризикових операцій управління
податкового контролю юридичних осіб
ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Паламаренком С.О.
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка ПП
«Транс-Грейн» з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Оптдевайс» за період з 01.01.2010 по
30.11.2010, за результатами якої складено
акт від 03.02.2011 №55/234/36725965 (т.1, а. с.7-36).

Перевіркою встановлено порушення
підприємством ч.5 ст.203, ч.ч.1, 2 ст.215, ст.216,
ст.228 ЦК України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинам,
здійснених при придбанні та продажу
товарів (робіт, послуг), що призвело до
завищення суми податкових зобов'язань
в розмірі 4375375 грн. за липень 2010 року,
завищення суми податкового кредиту в
розмірі 4190417,28 грн. за липень 2010 року.

ПП "Транс-Грейн" не має права формувати
податковий кредит та валові витрати за
рахунок операцій, проведених з ТОВ
«Оптдевайс» у вересні 2010 року, та
формувати податкові зобов'язання
покупцям по здійсненим операціям.

Вказані висновки зроблені податковим
органом в результаті опрацювання
податкової звітності, копій первинних
документів, вилучених згідно протоколу
виїмки б/н від 24.12.2010, а також
результатів проведеної перевірки
контрагента позивача - постачальника
ТОВ «Оптдевайс» (акт перевірки
№4943/23-20/36900457 від 26.11.2010, в якому
встановлено, що правочини щодо
придбання та продажу товару (робіт,
послуг) мають ознаки нікчемності та є
нікчемними).

Як зазначено в акті перевірки, стосовно
ТОВ «Оптдевайс» встановлено
відсутність поставок товарів та
укладення угод з метою настання
реальних наслідків. У зв'язку з тим, що
угоди поставки є нікчемними, нікчемний
правочин є недійсним в силу закону, не
створює інших юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. В даному випадку відсутні
як база, так і об'єкт оподаткування
податком на додану вартість та
податком на прибуток.

Вищевказане свідчить про відсутність
наміру створення правових наслідків, в
тому числі щодо сплати належних сум
податків та обов'язкових платежів,
тобто такі угоди носять фіктивний
характер.

На підставі акту перевірки від 03.02.2011
№55/234/36725965 відповідачем-1 видалено з
електронної бази податкових
декларацій (Автоматизована система
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів) подані позивачем
податкові декларації з податку на
додану вартість за липень та вересень
2010 року.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, частково погоджується
з судом першої інстанції про наявність
підстав для задоволення позову,
зважаючи на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що
матеріалами справи не підтверджений
висновок податкового органу, зроблений
в акті перевірки, що господарські
операції позивача з його контрагентами
є нікчемними згідно ст.ст.215, 228 ЦК
України. Наявими в матералах справи
доказами підтверджено реальність
здійснення господарських операцій
позивачем з його контрагентом - ТОВ
«Оптдевайс» та правомірність
відображення вказаних господарських
операцій в податковому обліку.

В частині задоволення позовних вимог
про визнання протиправними дій
посадової особи ДПІ у Кіровському
районі м.Дніпропетровська по визнанню
правочинів нікчемними, колегія суддів
зазначає наступне.

З огляду на принцип дії закону в часі,
закріплений у ст.58 Конституції України,
слід застосовувати норми законів, які
діяли на момент виникнення
правовідносин, тобто Закон України
«Про податок на додану вартість» та
Закон України «Про оподаткування
прибутку підприємств», виходячи з того,
що спірні правовідносини мали місце у
період 2010 року, а також норми
Податкового кодексу, який набрав
чинності з 01.01.2011 стосовно порядку
проведення перевірки.

Відповідно до пп.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються, в
тому числі, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті. (пп.5.2.1 п.5.2
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5 цього
Закону, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п.5.11 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі, не дозволяється.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 цього ж Закону
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (абзац 1
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього ж
Закону).

Виходячи з наведених правових норм,
колегія суддів вважає, що
використовуючи лише інформацію, наявну
у податкових органах, без дослідження
первинних бухгалтерських документів,
на підставі яких платник податку
відображає відповідні господарські
операції в бухгалтерському та
податковому обліку, висновки
податкового органу про порушення
позивачем податкового законодавства, є
необґрунтованими та безпідставними.

Жодна норма законодавства, що регулює
порядок формування податкового
кредиту, не позбавляє платника
податків права на формування
податкового кредиту в разі порушення
його контрагентами вимог податкового
законодавства по ланцюгу постачання.

Відповідно до п. 6 розділу І Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 № 984, факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в
повній мірі, із посиланням на первинні
або інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

За правилами п.5.2 розділу ІІ вказаного
Порядку у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним
в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що
порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському
обліку, навести регістри
бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки;

у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що висновки
відповідача, викладені в акті
перевірки від 03.02.2011 №55/234/36725965,
зроблені без дослідження документів
первинного бухгалтерського та
податкового обліку позивача, а факти,
викладені в зазначеному акті, не можуть
бути належними доказами наявності
порушень позивачем вимог статей 203, 215,
216 ЦК України відносно того, що укладені
ним угоди з контрагентами не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
та є підставою для невизнання таких
угод недійсними.

Факт реальності здійснення
вищевказаних господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Оптдевайс»,
підтверджується первинними
документами, які повністю наведені
судом першої інстанції в оскарженій
постанові та містяться в матеріалах
справи: договорами, актами
прийому-передачі виконаних робіт,
видатковими накладними, податковими
накладними, актом приймання-передачі
векселів

Факт використання позивачем
поставленого товару та послуг у
власній господарській діяльності
відповідачем не спростовується.

Разом з тим, з огляду на зазначений вище
Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 № 984,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправними дій посадової
особи відповідача - державного
податкового інспектора відділу
організації перевірок ризикових
операцій управління податкового
контролю юридичних осіб Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Паламаренка
С.О. - по визнанню правочинів
нікчемними.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку акт
- службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

За правилами п.6 розділу IV Порядку у
разі незгоди платника податків або
його законних представників з
висновками перевірки чи фактами та
даними, викладеними в акті (довідці)
документальної перевірки, вони мають
право подати свої заперечення
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки), які у випадку
їх подання, є невід'ємною частиною
(додатком) до акта (довідки) перевірки.

За результатами розгляду заперечень
складається висновок довільної
форми, у якому зазначаються наведені в
акті (довідці) перевірки висновки,
факти та дані, відносно яких надано
заперечення платником податків,
короткий зміст заперечень, наводиться
обґрунтування позиції органу
державної податкової служби стосовно
кожного питання, порушеного в
запереченнях, та підводиться підсумок
щодо обґрунтованості заперечень.

Зазначений висновок є складовою
частиною (додатком) матеріалів
перевірки, залишається в органі
державної податкової служби та
враховується керівником (заступником
керівника) органу державної
податкової служби при їх розгляді і
прийнятті податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, акт перевірки лише фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, факти виявлених
порушень законодавства та не є
остаточним документом, зобов'язуючим
до вчинення будь-яких дій. Права та
обов'язки для суб'єкта господарювання,
перевірку якого проведено, породжує
саме рішення, прийняте на підставі
складеного за результатами перевірки
акту, а не акт перевірки.

Контролюючий орган, його посадова
особа не позбавлені права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин,
та в подальшому обґрунтовувати ними
власну позицію щодо наявності певних
допущених платником податків порушень
у разі виникнення спору щодо прийнятих
на підставі такого акту рішень. Оцінка
акту перевірки, в тому числі і оцінка
дій посадових осіб податкового органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, а також щодо самих
висновків перевірки, надається при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту, дій податкового органу, що
здійснюються за таким актом перевірки,
та впливають на права та законні
інтереси платника податків.

За таких обставин колегія судів
вважає, що законодавством не
передбачено можливості для оскарження
в судовому порядку та, відповідно, для
визнання протиправними дій
податкового органу щодо викладення в
акті перевірки відповідних висновків
податкового органу.

Щодо решти задоволених судом першої
інстанції позовних вимог колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не прийнято жодного
податкового повідомлення-рішення про
визначення позивачеві суми грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток.

Разом з тим, судом встановлено,
сторонами не заперечується, що
відповідачем використані висновки
акту перевірки від від 03.02.2011 №55/234/36725965,
видалені дані про самостійно
задекларовані позивачем суми податку
на додану вартість за липень та
вересень 2010 року з Автоматизованої
системи співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів.

Податковим кодексом України не
передбачено повноважень податкової
служби щодо коригування показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на підставі акту перевірки.

Наказом ДПА України № 266 від 18.04.2008 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів» на виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 06.02.2008 № 262-р та з метою
реалізації положень наказу ДПА України
від 17.03.2008 № 159 "Про внесення змін до
податкової звітності з податку на
додану вартість" затверджено Примірний
порядок взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів.

Пунктом 1.3.3 Методичних рекомендацій
щодо взаємодії органів державної
податкової служби при проведенні
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість з
урахуванням інформації розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів (додаток до
Наказу ДПА України № 266 від 18.04.2008) для
реалізації Методичних рекомендацій,
зокрема, створено такий програмний
продукт як система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Відповідно до п.2.14 Методичних
рекомендацій інформація податкової
звітності з ПДВ, надіслана до
центральної бази даних податкової
звітності, підлягає розподілу
відповідно до вимог Методичних
рекомендацій щодо порядку розподілу
платників податків за категоріями
уваги та співставленню засобами
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Відповідно до п.2.21 Методичних
рекомендацій підсумки перевірок за
результатами автоматизованого
співставлення податкової звітності з
податку на додану вартість на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в
автоматизованій системі «Аудит». По
мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з податку на додану вартість
за поданням підрозділу, яким завершено
процедуру такого узгодження та яким
прийнято таке повідомлення-рішення.

Вказаним наказом ДПА України №266 від
18.04.2008 не передбачено, що акт перевірки
є підставою для коригування в
електронній базі податкової звітності
задекларованих платником податків
показників, а вказано, що акт перевірки
є підставою для винесення податковим
органом податкових повідомлень-рішень.

Виходячи з наведених правових норм,
приймаючи до уваги що показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань конкретного платника
податків, які відображаються в
Деталізованій базі співставлення,
формуються на підставі показників
поданих таким платником податків
податкових декларацій з ПДВ з додатком
№ 5, і повинні їм відповідати, колегія
суддів дійшла висновку про порушення
прав позивача у спірних
правовідносинах, оскільки невизнання
та зняття з обліку податкового кредиту
та податкових зобов'язань з податку на
додану вартість позивача, визначених
при придбанні та подальшому продажу
товарів (робіт, послуг) за липень та
вересень 2010 року фактично є зміною
показників декларації платника
податків, здійсненою поза межами
компетенції податкового органу з
огляду на зміст ст.49 ПК України, якою
визначено порядок подання декларацій
до органів державної податкової
служби.

Отже, колегія суддів доходить висновку
про правомірність рішення суду першої
інстанції в частині зобов'язання
відповідача відновити в
«Автоматизованій системі
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» податкові декларації з
податку на додану вартість за липень та
вересень 2010 року, подані позивачем.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів, керуючись ст.202 КАС України
вважає за необхідне частково
задовольнити апеляційну скаргу
відповідача, скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог про визнання
протиправними дій посадової особи
-державного податкового інспектора
відділу організації перевірок
ризикових операцій управління
податкового контролю юридичних осіб
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Паламаренка С.О. по визнанню правочинів
"нікчемними".

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року у справі № 2а/0470/2450/11 -
скасувати в частині задоволених
позовних вимог про визнання
протиправними дій посадової особи
-державного податкового інспектора
відділу організації перевірок
ризикових операцій управління
податкового контролю юридичних осіб
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Паламаренка С.О. по визнанню правочинів
"нікчемними".

Прийняти нову постанову в цій частині
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

В іншій частині Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року у справі № 2а/0470/2450/11
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко