Справа № 2а-6673/11/1470
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-6673/11/1470

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року у справі за позовом
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманої допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року Вознесенський
міськрайонний центр зайнятості в
Миколаївській області звернувся до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю в розмірі 3632,72
грн. Позов обґрунтовував тим, що
перебуваючи у період з 04.04.2007р. по
21.12.2007р. на обліку в центрі зайнятості
відповідач одночасно був
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем, а тому порушив
умови перебування на обліку, що завдало
державі матеріальних збитків на
вказану суму.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08.12.2011р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Вознесенський
міськрайонний центр зайнятості в
Миколаївській області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, як таке, що прийняте із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин справи, та
прийняти нову постанову, якою його
позов задовольнити. В своїй скарзі
апелянт зазначає, що при вирішенні
спору судом першої інстанції не
враховано, що у разі стягнення штрафних
санкцій, передбачених Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» та Законом України
«Про зайнятість населення»,
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості, строк
давності не застосовується.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 був зареєстрований в Центрі
зайнятості як громадянин, який шукає
роботу з 28.03.2007р., що підтверджується
копією персональної картки
№32800002.

У зв'язку з наданням статусу
безробітного, наказом №НТ070404 з 04.04.2007р.
відповідачу призначено виплату
допомоги по безробіттю відповідно до
пп. 1, 3, 4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та п.2.1 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності. Особистим підписом ОСОБА_1
підтвердив достовірність внесених
даних до картки персонального обліку
громадянина, який шукає роботу
(безробітного). У заяві вказав на те, що
станом на 04.04.2007р. він не зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує.

Як безробітний відповідач перебував на
обліку в Центрі зайнятості по 21.12.2007р. і
був знятий з обліку у зв'язку з
працевлаштуванням по договору центру
зайнятості з підприємством,
організацією, установою щодо надання
дотації на створення додаткових
робочих місць для працевлаштування
безробітних, на підставі наказу
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області
№НТ071224 від 24.12.2007р. Допомога по
безробіттю відповідачу була припинена
у зв'язку з працевлаштуванням,
відповідно до п.п.1 п.1 ст.31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» з 21.12.2007р. У період
з 04.04.2007р. по 21.12.2007р. ОСОБА_1 позивачем
виплачено 3632,72 грн. допомоги по
безробіттю.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.2009р. №60/62, постановою правління
Пенсійного фонду України від 13.02.2009р.
№7, затверджено Порядок розслідувань
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, пунктом 3 якого
передбачено, що розслідування
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.
Рішення щодо проведення перевірки
приймається керівником центру
зайнятості.

Як зазначено у пункті 5 Порядку саме
перевірка достовірності даних, є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати її
матеріального забезпечення. За
результатами звірки або перевірки
оформляється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

З матеріалів справи вбачається, що в
порушення наведеного вище Порядку, при
вирішенні питання про надання ОСОБА_1
статусу безробітного, Вознесенським
міськрайонним центром зайнятості в
Миколаївській області не приймалося
рішень про проведення перевірки та не
проводилася перевірка достовірності
даних наданих заявником. Як наслідок,
акт про результати перевірки не
складався.

Лише у квітні 2011 року, тобто набагато
пізніше ніж це передбачено нормативним
актом та на його порушення, позивач
вирішив звернутися до державного
реєстратора із запитом чи
зареєстрований ОСОБА_1 приватним
підприємцем. Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців державний
реєстратор підтвердив факт реєстрації
23.01.1998р. виконавчим комітетом
Вознесенської міської ради
Миколаївської області відповідача як
фізичної особи-підприємця і припинення
ним діяльності 10.04.2009р.

09 вересня 2011 року Вознесенський
міськрайонний центр зайнятості в
Миколаївській області звернувся з
позовом до суду про стягнення
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю в розмірі 3632,72 грн.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним та обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про втрату
позивачем права стягнення з
відповідача отриманої ним допомоги по
безробіттю. Вказане, стало можливим
тільки тому, що посадові особи
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області не
виконали покладених на них Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та Порядком
розслідувань страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, обов'язків
по перевірці достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати її
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на п.4 ст.38
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», згідно якого строк
давності у разі стягнення штрафних
санкцій, передбачених цим Законом та
Законом України «Про зайнятість
населення», адміністративних штрафів,
а також інших видів заборгованості
перед Фондом не застосовується.

Колегія суддів критично ставиться до
таких тверджень апелянта, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

На час виникнення спірних
правовідносин (у період з 04.04.2007р. по
21.12.2007р.) діяла інша редакція ст.38
Закону, яка передбачала, що строк
давності у разі стягнення страхових
внесків, пені та фінансових санкцій,
передбачених цією статтею, не
застосовується.

Оскільки допомога по безробіттю за
своєю правовою природою не є
страховими внесками, пенею та
фінансовими штрафними санкціями, а
тому норма ст. 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» про не застосування до
стягнення страхових внесків, пені та
фінансових (штрафних ) санкцій строку
давності, не застосовується при
стягненні зайво сплачених сум допомоги
по безробіттю.

Крім того, оскільки право на
безстрокове стягнення інших видів
заборгованості, до яких слід віднести і
безпідставно виплачену допомогу по
безробіттю, виникло у позивача лише із
внесенням в квітні 2011 року змін до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», до цього часу на позивача
розповсюджувався загальний строк
звернення до суду встановлений
Кодексом адміністративного
судочинства України, який, на думку
колегії суддів, пропущено позивачем
без наявності на те поважних причин.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.