Справа № 826/367/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2014 року № 826/367/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., розглянувши
адміністративну справу в письмовому
за позовомОСОБА_1до третя
особаРеєстраційної служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
Товариство з обмеженою
«Техінвентаризація»проскасування
рішення №5257878 від 23.08.2013р., зобов'язання
вчинити дії

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1, звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Реєстраційної
служби Алуштинського міського
управління юстиції Автономної
Республіки Крим про скасування рішення
від 23.08.2013 року № 5257878 державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Польщікової І. А. Реєстраційної служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень; зобов'язати Реєстраційну
службу Алуштинського міського
управління юстиції Автономної
Республіки Крим: перенести з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
Кримського республіканського
підприємства «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень - даних про нерухоме майно, що
належить ОСОБА_1 приміщення -
апартаменти АДРЕСА_1; змінити статус -
відомості про тип та призначення
об'єкту нерухомого майна з «АДРЕСА_1» на
«АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що неодноразово
звертався до Відповідача з заявою про
зміну статусу відомості про тип та
призначення об'єкту нерухомого майна з
«АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1», проте
Відповідач надав Позивачу пояснення в
яких зазначив, що Позивачу необхідно
звернутися до суду для вирішення
даного питання.

Відповідач до суду не з'являлися, хоча
були належним чином повідомлені про
судовий розгляд справи, відповідно до
вимог статей 35, 37 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На адресу Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшли письмові
пояснення від Відповідача.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд зазначає
наступне.

Між Позивачем (ОСОБА_1, Покупець), з
однієї сторони, та Науково-виробничим
підприємством «Пластополімер»
(Виконавець) було укладено договір №
11/05-07-07 від 11.05.2007 року, за даним
Договором Позивачка придбала квартиру
на 4 поверсі по АДРЕСА_1.

При підписанні вищезгаданого договору
бронювання апартаментів для передачі
їх у власність: підпунктом 1.4. пункту 1
«Предмету договору» визначено - номер
квартири; пунктом 3 визначено - «Умови
та підстави бронювання квартири».

У 2009 році забудовником ТОВ
«Підприємство «Союзстройтехнологія»
передало Позивачці супровідну
документацію до договору від 11.05.2007
році № 11/05-07-07 щодо передачі під
оздоблювання квартири АДРЕСА_1, у якій
міститься: заява про погодження
планування квартири з додатками
план-схеми; акт передачі квартири під
оздоблювання; правила здійснення
внутрішнього оздоблювання квартири,
тощо, що підписані відповідними
посадовими особами забудовника.

Кримським республіканським
підприємством «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» 24 серпня 2010 року було
зареєстровано Позивачки квартира
АДРЕСА_1 зі статусом типу об'єкту -
«апартаменти».

Після завершення внутрішнього
оздоблювання квартири у червні 2013 року
Позивачка звернулася до ТОВ
«Техінвентаризація» щодо проведення
технічної інвентаризації та надання
технічного паспорту на квартиру.

За результатами проведення технічної
інвентаризації 19 червня 2013 року ТОВ
«Техінвентаризація» видано Позивачці
технічний паспорт на квартиру.

Позивачка 12 серпня 2013 року звернулася
до Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим щодо
державної реєстрації квартири АДРЕСА_1.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Польщікова І. А. 23 серпня 2013 року
прийняла Рішення за № 5257878 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

В вищезазначеному Рішенні зазначено,
що документи, подані для проведення
державної реєстрації прав не
відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Крім того, 09 грудня 2013 року, Позивачка
звернулася до державного реєстратора
прав на нерухоме майно, начальника
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції АР Крим
Польщікової І. А. з приводу не згоди з
цим Рішенням за № 5257878 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, та надати мені письмові
відповіді на наступні питання: Яким
чином перенести з Реєстру прав
власності на нерухоме майно Кримського
республіканського підприємства
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації» до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень - дані про нерухоме майно, що
належить мені, ОСОБА_1 АДРЕСА_1 площею 39
квадратних метрів, що розташовано за
адресою: АДРЕСА_1 Яким чином змінити
статус - відомості про тип та
призначення об'єкту нерухомого майна з
«АДРЕСА_1» на АДРЕСА_1

Листом від 31.12.2013 року на № 1009/02/16
державний реєстратор прав на нерухоме
майно, начальник Реєстраційної служби
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим Польщікова І. А.
повідомляє наступне: Реєстраційна
служба Алуштинського міського
управління юстиції АР Крим не є
правонаступником Кримського
республіканського підприємства
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації». Здійснення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, а саме:
перенесення з Реєстру прав власності
на нерухоме майно Кримського
республіканського підприємства
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації» до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень - даних про нерухоме майно, що
належить Вам, ОСОБА_1 приміщення -
апартаменти АДРЕСА_1; зміна статусу -
відомості про тип та призначення
об'єкту нерухомого майна з «АДРЕСА_1» на
«АДРЕСА_1» - можливо на підставі рішення
суду.

Крім того, на запит Позивачки від 08
квітня 2013 року до Міністерства юстиції
України щодо надання інформації
стосовно застосування в законодавстві
України терміну «апартаменти»,
Міністерство юстиції України листом
від 08.05.2013 року № Г-5556/8-1 повідомило
наступне.

Визначення терміну «апартаменти» в
законодавчих актах та
нормативно-правових актах Уряду
України - відсутнє.

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про часткове обґрунтування позовних
вимог виходячи з наступного.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та Порядком
КМ України, від 22.06.2011, № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (надалі по тексту
Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна; державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна.

Якщо нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діє два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація права власності та
інших речових прав, облік безхазяйного
нерухомого майна проводяться одним з
таких органів, обраним заінтересованою
особою або уповноваженою нею особою
(далі - заявник).

Нотаріус проводить державну
реєстрацію прав: реєстрація яких
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, під
час вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва (нотаріус,
яким вчиняється така дія); у результаті
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва (нотаріус, яким вчинено
таку дію).

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно. Право власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини) може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані. Право власності на
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), в
яких вони розташовані.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав, згідно із ст. 19 Закону
№ 1952-IV, є Державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою. Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) постанови
органів досудового слідства,
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до вимог пункту 7 Порядку,
для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Заява про державну реєстрацію
подається щодо кожного об'єкта
нерухомого майна окремо. У разі коли
виникнення, перехід або припинення
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду відбувається
одночасно з виникненням, переходом або
припиненням у відповідної
заінтересованої особи речових прав на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані, подається одна заява про
державну реєстрацію щодо таких
об'єктів.

Згідно п. 10 Порядку, Заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита. У
разі коли заінтересована особа
відповідно до закону звільнена від
сплати державного мита, плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита та документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, не подаються.
Документи, необхідні для проведення
державної реєстрації, що подані з
порушенням вимог, установлених
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію. Орган
державної реєстрації прав, нотаріус не
приймає заяву про державну реєстрацію
у разі відсутності документа, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документа про сплату державного мита,
крім випадку, передбаченого абзацом
другим цього пункту.

У відповідності до п. 27 Порядку,
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Судом встановлено, що на
приміщення-апартаменти АДРЕСА_1 за
позивачами оформлено та зареєстровано
право власності, що підтверджено
належним правовстановлювальним
документом - свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 19.08.2010
р., серія САЕ №033772.

Вказані реєстраційні дії було
проведено відповідно до Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 № 7/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.02.2002 за №157/6445, в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно (далі - Реєстр прав), який
відповідно до пункту 1.8 вказаного
Положення є єдиною державною
інформаційною системою, що містить
відомості про зареєстровані права,
суб'єктів прав, об'єкти нерухомого
майна та незавершеного будівництва
(далі - об'єкти, права щодо яких
підлягають державній реєстрації),
правовстановлюючі документи та
документи, на підставі яких проведено
державну реєстрацію права власності на
об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до Розділу II Прикінцеві та
Перехідні Положення Закону України від
11.02.2010 №1878-VI державна реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого
майна до 01.01.2013 провадилась
реєстраторами бюро технічної
інвентаризації, створеними до набрання
чинності цим Законом та підключеними
до Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Пунктом 5 розділу ІІ вказаного Закону
№1878 було встановлено, що державна
реєстрація в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державному реєстрі іпотек,
надання інформації із зазначених
реєстрів здійснюються до 01.01.2013р.

Державний реєстратор, нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
починаючи з 01.01.2013 мають доступ до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек і
використовують під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.

Порядок використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру іпотек
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

З 01.01.2013 Державна реєстрація прав
власності на об'єкти нерухомого майна
здійснюється в Державному реєстрі
прав, який відповідно до частини першої
статті 10 Закону №1952 містить відомості
про зареєстровані права і обтяження,
суб'єктів прав, об'єкти нерухомого
майна, документи, на підставі яких
проведено державну реєстрацію прав.
Невід'ємною складовою частиною
Державного реєстру прав є база даних
про реєстрацію заяв і запитів та
реєстраційні справи.

Відповідно до пункту 92 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703 під час розгляду заяви
про державну реєстрацію, відповідно до
якої державну реєстрацію прав у
Державному реєстрі прав заявлено
вперше, державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
записів про обтяження речових прав на
нерухоме майно під час проведення
державної реєстрації права власності
або іншого речового права на таке
майно.

Згідно абзацу 3 пункту 94 вказаного
Порядку порядок використання та
перенесення державним реєстратором
записів з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна до Державного реєстру прав
встановлює Мін'юст.

Наказом від 14.12.2012 №1844/5, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 18.12.2012
за №2102/22414, затверджений Порядок
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Згідно з пункту 3,6 Порядку № 1844/5
відомості Реєстрів використовуються
державним реєстратором для
встановлення наявності (відсутності)
записів про обтяження речових прав на
нерухоме майно, у тому числі обтяжень
податковою заставою, під час
проведення державної реєстрації прав з
метою їх перенесення до Державного
реєстру прав та під час розгляду заяв
про взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, заяв/запитів на
отримання інформації з Державного
реєстру прав. Перенесення записів з
Реєстрів до Державного реєстру прав
здійснюється державним реєстратором
прав у разі, коли наявні у Реєстрах
записи є чинними та ідентифікують
об'єкт нерухомого майна або суб'єкта
речових прав, їх обтяжень.

Таким чином, з 01.01.2013 функції державної
реєстрації прав було передано від
підприємств технічної інвентаризації
до органу державної реєстрації прав, що
відповідає необхідності забезпечення
здійснення повноважень органів
державної влади та безперервності їх
реалізації, та зумовлює
правонаступництво щодо конкретних
управлінських (організаційних) прав та
обов'язків, що складають зміст
відповідних правовідносин, зокрема в
сфері державної реєстрації прав.

В Реєстрі прав на нерухоме майно (до
01.01.2013) право власності на об'єкт
нерухомості було зареєстровано за
Позивачем.

Згідно статті 3 Закону №1952 права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та
перехідних положень Закону №1878
встановлено, що фізичні та юридичні
особи звільняються від сплати
державного мита під час проведення
державної реєстрації прав, які виникли
та зареєстровані до проведення
державної реєстрації прав у порядку,
визначеному Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Зареєстроване за Позивачем право
власності на нерухоме майно до 01.01.2013 р.
визнається, а Закон не зобов'язує
фізичних та юридичних осіб вчиняти
будь-які додаткові дії з повторної
реєстрації зареєстрованих раніше прав,
а визнає їх як діючі.

Повноваження Кримського
республіканського підприємства
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації» щодо підготовки
документів для видачі свідоцтва про
право власність об'єкту нерухомого
майна, внесення змін до Реєстру, надані
пунктами 8.1, 8.3. Тимчасового Положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, так само як і
повноваження органів місцевого
самоврядування по прийняттю рішення
про оформлення свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, припинені
з 01.01.2013р.

Згідно пункту 2 частини другої статті 9
Закону №1952 державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Таким чином, з 01.01.2013р. повноваження
стосовно внесення змін про об'єкт
нерухомості, на який було
зареєстровано право власності за
Позивачем до 01.01.2013р, перейшли до
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим.

Порядок прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, був
затверджений Наказом Міністерства
юстиції України від 12.12.2011 №3502/5.

Згідно пунктів 2.1., 2.2 Порядку для
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав заявник подає
органу державної реєстрації прав,
державним реєстратором якого було
проведено державну реєстрацію прав,
або нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Орган державної реєстрації прав або
нотаріус приймає заяви у день їх
надходження в порядку черговості і
реєструє у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів з автоматичним
присвоєнням їм реєстраційного номера,
фіксацією дати та часу реєстрації.

Пунктом 2.5. Порядку передбачено, що для
внесення змін до записів Державного
реєстру прав у зв'язку зі зміною
відомостей про нерухоме майно, право
власності та суб'єкта (суб'єктів) цього
права, інші речові права та суб'єкта
(суб'єктів) цих прав, обтяження прав на
нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів)
цих прав, що містяться у Державному
реєстрі прав, які не пов'язані з
проведенням державної реєстрації прав,
заявник подає документ, що є підставою
для зміни відомостей, копії документів,
визначених у пункті 2.3 цього розділу, та
документ про внесення плати за
внесення змін до запису Державного
реєстру прав.

Так, Позивачкою подана Державному
реєстратору заява про внесення змін до
запису Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно та всі необхідні
документи, яка є підставою для внесення
змін до Реєстру про об'єкт нерухомості.

Відповідно пунктів 2.9, 2.10, 2.11 Порядку
під час розгляду заяви та документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор перевіряє наявність
підстав для внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав.

За результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав або рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі
прийнятого рішення щодо внесення змін
до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
або скасування записів Державного
реєстру прав вносить зміни до записів,
вносить записи про скасування
державної реєстрації прав або скасовує
записи Державного реєстру прав.

Згідно пункту 2.14.1 Порядку державний
реєстратор приймає рішення щодо
відмови у внесенні змін до записів,
відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: органом
державної реєстрації прав або
нотаріусом, до якого звернувся заявник,
не проводилась державна реєстрація
прав на відповідний об'єкт нерухомого
майна; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами;
відповідні зміни до записів Державного
реєстру прав уже внесені; із заявою
звернулась неналежна особа; відсутній
запис, щодо якого подано заяву;
документи подані не в повному обсязі.

Таким чином, Позивачем повністю
дотримано вимоги пункту 2.14.1 Порядку,
оскільки за ними було зареєстровано
право власності на об'єкт нерухомості,
всі надані документи відповідали
вимогам закону та надані реєстратору у
повному обсязі, аналогічні записи в
Реєстрі відсутні.

Посилання відповідач на те, що
Реєстраційна служба Алуштинського
міського управління юстиції АР Крим не
є правонаступником Кримського
республіканського підприємства
"Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації" судовою не приймаються
до уваги з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи правонаступником.

Згідно правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у пункті 9 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№2 від 06.03.2008, при визначенні
процесуального правонаступництва
судам слід виходити з того, хто є
правонаступником у спірних
правовідносинах, та враховувати, що
якщо під час розгляду адміністративної
справи буде встановлено, що орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, рішення, дії чи
бездіяльність яких оскаржуються,
припинили свою діяльність, то в такому
випадку суду необхідно залучити до
участі у справі їх правонаступників. У
випадку ж відсутності
правонаступників суду необхідно
залучити до участі у справі орган, до
компетенції якого належить вирішення
питання про усунення порушень прав,
свобод чи інтересів позивача.

У разі зменшення обсягу компетенції
суб'єкта владних повноважень, не
пов'язаного з припиненням його
діяльності, до участі у справі як
другий відповідач судом залучається
інший суб'єкт владних повноважень, до
компетенції якого передані або
належать функції чи повноваження щодо
вирішення питання про відновлення
порушених прав, свобод чи інтересів
позивача.

Виходячи з положень статей 55, 56
Конституції України у будь-якому разі в
названих вище випадках спірні
правовідносини допускають
правонаступництво, а тому суди повинні
враховувати, що відмова у відкритті або
закриття провадження у такій справі з
підстав ліквідації (припинення
діяльності, позбавлення частини
повноважень, звільнення з посади,
скорочення посади) суб'єкта владних
повноважень є неприпустимими.

Посилання Відповідача щодо
відсутності технічних можливостей та
правового регулювання порядку
внесення змін щодо реєстрації права
власності на нерухоме майно, яка
здійснена до 01.01.2013р. реєстраторами
бюро технічної інвентаризації,
суперечить принципам
адміністративного судочинства та
перешкоджає поновленню законних прав
та охоронюваних інтересів позивача.

Неурегульованість технічних дій
Відповідача, його взаємодії з
попередніми органами, які виконували
такі функції держави, не можуть бути
підставою для відмови особам в
реалізації та захисті їх законних прав
та інтересів.

У відповідача відсутні будь-які
перешкоди для перенесення даних з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та внесення змін
про об'єкт нерухомості, право на який
було зареєстровано до 01.01.2013р. у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.

Пунктом 3.6. Порядку використання даних
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна прямо визначено можливість
перенесення записів з Реєстрів до
Державного реєстру прав державним
реєстратором у разі, коли наявні у
Реєстрах записи є чинними та
ідентифікують об'єкт нерухомого майна
або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Відповідач на підставі заяви позивача
про внесення змін про об'єкт
нерухомості був зобов'язаний перенести
запис про реєстрацію права власності з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та після цього
внести до нього відповідний запис.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
28.08.13р. по справі № 801/6404/13-а.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення сторін,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Скасувати рішення від 23.08.2013 року №
5257878 державного реєстратора прав на
нерухоме майно Польщікової І. А.
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
розглянути питання щодо перенесення з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно Кримського республіканського
підприємства «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень - даних про нерухоме майно, що
належить ОСОБА_1 приміщення -
апартаменти АДРЕСА_1 та зміни статусу -
відомості про тип та призначення
об'єкту нерухомого майна з «АДРЕСА_1» на
«АДРЕСА_1».

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук