Справа № 2-а-595/10/2102
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-595/10/2102

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Коваленко Алла Володимирівна

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача -
Потапчука В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області на
постанову Білозерського районного
суду Херсонської області від 30
листопада 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
райдержадміністрації Херсонської
області, в якому просили поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та
інтересів, визнати протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
райдержадміністрації Херсонської
області щодо неперерахунку та
невиплати щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії
ОСОБА_2, та постраждалій внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії
інваліду 3 групи ОСОБА_3, передбаченої
ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії
ОСОБА_2, передбаченої ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2008,2009,2010 роки з урахуванням
проведених виплат за рахунок коштів
Державного бюджету та як постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії інваліду 3 групи ОСОБА_3 у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Постановою Білозерського районного
суду Херсонської області від 30
листопада 2010 року адміністративний
позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
райдержадміністрації Херсонської
області щодо неперерахунку та
невиплати щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008,2009,2010 роки у розмірі 4
мінімальних заробітних плат ОСОБА_3, та
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат
ОСОБА_2.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської райдержадміністрації
Херсонської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС II категорії щорічної допомоги
на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008, 2009, 2010 роки на час їх
виплат за відповідний період у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської райдержадміністрації
Херсонської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_3 як
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи І категорії та інваліду 3
групи щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008, 2009, 2010 роки на час їх
виплат за відповідний період у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій зазначається,
що постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права та не повно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи у зв'язку з чим апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участю, то колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС II категорії,
що підтверджуються копіями
посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.02.1992р.
ОСОБА_3 є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з наслідками
аварії, її визнано інвалідом 3 групи та
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджуються копією
посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.10.2002р.,
вкладкою до посвідчення за НОМЕР_3 від
22.12.2009р., довідкою МСЕ №021060 від 11.10.2002р.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог позивачів.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції
України та ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу
України встановлено, що видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розміри і цільове спрямування видатків
визначаються Бюджетним кодексом
України та не повинні суперечить
вказаним нормам та Закону України «Про
Державний бюджет України». Також в
самому Законі України (ст.62 ) «Про
статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зазначено,
що роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковим
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної влади
України, тому керуючись вищевказаними
нормами Кабінет Міністрів України з
метою забезпечення проведення
політики у сфері соціального захисту,
здійснює видатки на реалізацію
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно із бюджетними
призначеннями на відповідний рік та на
підставі постанови №562 від 12.07.2005р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановивши розмір виплат, який діє по
теперішній час. На 2007 рік дія статті 48
частини 4 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була призупинена Законом
№489-/ (489-16) від 19.12.2006р.

Також рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007р. не скасовано статтю
101 Державного бюджету України, якою
Кабінету Міністрів надається право у
2007 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати. Конституційний Суд також не
прийняв рішення щодо збільшення
фінансування за даною програмою, не
вказав механізму відшкодування таких
виплат, не зобов»язав Кабінет
Міністрів України та Міністерство
фінансів збільшити видатки за цією
програмою.

Головним розпорядником коштів є
Міністерство праці та соціальної
політики України, кошти на виконання
зазначеної програми виділяються
Міністерством фінансів України, вищим
розпорядчим органом виконавчої влади,
який своїми постановами визначає
розмір виплат є Кабінет Міністрів
України, тому управління праці та
соціального захисту населення не може
виступати в ролі відповідача по даній
справі.

В Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені та закріплені
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров»я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» від 28.12.2007р. №107-/І ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
викладено в новій редакції, а саме :
встановлено, що одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім»ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

22 травня 2008 року Рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
вказані зміни у ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

На підставі ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки зазначені зміни у ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визнано неконституційними, суд
приходить до висновку, що потрібно
застосовувати редакції цих статей, які
діяли до внесення у них вищевказаних
змін, а саме :

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
віднесеним до 1 категорії, які є
інвалідами 3 групи, призначається
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії п»ять
мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено розмір такої допомоги
інвалідам 3 групи в сумі 90грн.,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії 100грн.

Колегія суддів вважає, що виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку про те, що при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачам підлягають
застосуванню ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (з
урахуванням Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008), а не
постанови Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Згідно ст.48 ч.4 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що під час визначення
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, за основу її нарахування
береться мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати
щорічної допомоги на оздоровлення.

Зазначена норма є імперативною, а тому
підставою для перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення є
встановлення нового розміру
мінімальної заробітної плати, і цей
перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»
розмір мінімальної заробітної плати
визначено : з 01.01.2008р. 515грн., з 01.04.2008р.
525грн., з 01.10.2008р. 545грн., з 01.12.2008р. 605грн.;
відповідно до ст.55 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
розмір мінімальної заробітної плати
визначено : з 01.01.2009р. 605грн., з 01.04.2009р.
625грн., з 01.07.2009р. 630грн., з 01.10.2009р. 650грн., з
01.11.2009р. 744грн.; відповідно до ст.53 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» розмір мінімальної
заробітної плати визначено : з 01.01.2010р.
869грн., з 01.04.2010р. 884грн., з 01.07.2010р. 888грн., з
01.10.2010р. 907грн., та з 01.12.2010р. - 922грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що управлінню праці та
соціального захисту Білозерському
районі Херсонської області необхідно
було проводити нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення позивачам
виходячи з положень ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме :
ОСОБА_2 як учаснику ліквідації
наслідків на ЧАЕС 2 категорії у розмірі
5 мінімальних заробітних плат та ОСОБА_3
як постраждалій внаслідок
Чорнобильської катастрофи і категорії
інваліду 3 групи в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати на момент
здійснення виплати, зазначеної у
Законі України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік.

Однак, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, а саме не взято
до уваги пропуск строків звернення
позивачів до адміністративного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що адміністративний позов
подано позивачами лише 04 листопада 2010
року з вимогами до відповідача
починаючи з 2008 року.

Таким чином, враховуючи, що виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
виплачується один раз на рік, то
колегія суддів дійшла до висновку про
можливість задоволення позовних вимог
позивачів за 2010 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
оскільки судове рішення постановлено з
порушенням норм процесуального права,
а тому вбачає підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 99,100, 195, 197, 198, 202, 207 ,212,254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області -
задовольнити частково.

Постанову Білозерського районного
суду Херсонської області від 30
листопада 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії, -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Білозерської
райдержадміністрації Херсонської
області щодо неперерахунку та
невиплати щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік у розмірі 4
мінімальних заробітних плат ОСОБА_3, та
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат
ОСОБА_2.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської райдержадміністрації
Херсонської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС II категорії щорічної допомоги
на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік на час їх виплат
за відповідний період у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської райдержадміністрації
Херсонської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_3 як
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи І категорії та інваліду 3
групи щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 рік на час їх виплат
за відповідний період у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

Залишити без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 2008 та 2009 роки.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.