Справа № 824/121/14-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/121/14-а

13:15

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Брезіної Т.М.;

суддів - Боднарюка О.В., Лелюка О.П.;

секретаря судового засідання - Хміля
С.Р;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Пуйка Ю.А.;

представники відповідачів
командування Сухопутних військ ЗСУ та
Військової академії м. Одеса - не
з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
оборони України, Командування
Сухопутних військ Збройних Сил
України, Військової Академії м. Одеса
про визнання наказів незаконними, їх
скасування та поновлення на роботі,-

СУТЬ СПОРУ:

Позиція позивача.

В поданому до суду 27.01.2014 року
адміністративному позові позивач
просить суд винести рішення, яким
визнати неправомірними та скасувати як
незаконні - наказ Міністерства оборони
України №862 від 12.12.2013 р. про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора ОСОБА_1, наказ
командувача Сухопутних військ ЗСУ (по
особовому складу) №817 від 30.12.2013 р. про
звільнення з військової служби у запас
за п. "ж", ч. 6 (у зв'язку із позбавленням
військового звання в дисциплінарному
порядку) та виключення із списків
особового складу ЗСУ позивача та
наказу начальника Військової академії
м. Одеса (по стройовій частині) від
31.12.2013 року за №291 про виключення
позивача зі списків особового складу
академії; поновити позивача в
військовому званні майора ЗСУ з
моменту позбавлення військового
звання на військову службу у ЗСУ та
включити до списків особового складу
ЗСУ; поновити позивача на посаді
начальника курсу факультету
підготовки спеціалістів матеріально -
технічного забезпечення Військової
академії м. Одеса з дня виключення із
списків особового складу академії;
стягнути з Військової академії м. Одеса
на користь позивача середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 31.12.2013 р. по
24.01.2014 р. відповідно до грошового
забезпечення на займаній посаді.

Позивач на обґрунтування позову
зазначив, що станом на 31.12.2013 р. (на день
звільнення) позивач мав вислугу в ЗСУ -
19 років 5 місяців. Працював на різних
посадах. Станом на 31.12.2013 р. працював в
Військовій академії м. Одеса на посаді
начальника курсу факультету
підготовки спеціалістів матеріально -
технічного забезпечення Військової
академії, мав звання майор, весь час
служив чесно і добросовісно, будь-яких
порушень дисципліни чи законів України
не допускав, мав численні заохочення,
грошові винагороди та відзнаки.

Наказом Міністерства оборони України
№862 від 12.12.2013 р. «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
майора ОСОБА_1» було позбавлено
військового звання за дискредитацію
звання офіцера Збройних Сил України та
порушення вимог ст.ст. 11, 13 Статуту
внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 4, 5
Дисциплінарного Статуту ЗСУ, п.п. 3, 10
Кодексу честі офіцера ЗСУ.

В наказі зазначено, що підставою
позбавлення ОСОБА_1 військового звання
було те, що 19.11.2013 року о 21:30 год. позивач
перебуваючи з 09.10.2013 р. на
підсумково-установчому зборі в
Національному університеті оборони
України ім. І. Черняховського, як слухач
заочної форми навчання
командно-штабного інституту
застосування військ (сил), перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння,
заподіяв тілесні ушкодження черговому
університету полковнику ОСОБА_6 та
слухачам заочної форми навчання
командно-штабного інституту
застосування військ (сил)
підполковнику ОСОБА_7 і підполковнику
ОСОБА_8

На підставі цього наказу, наказом
командування Сухопутних військ ЗСУ (по
особовому складу) №817 від 30.12.2013 р.
згідно із ст. 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» позивача звільнено з
військової служби у запас за п. «ж» ч. 6
(у зв'язку із позбавленням військового
звання в дисциплінарному порядку) та
виключено із списків особового складу
ЗСУ. В подальшому наказом начальника
Військової академії М. Одеса (по
стройовій частині) від 31.12.2013 р. за №291
позивача виключено зі списків
особового складу академії, всіх видів
забезпечення.

Позивач вважає дані накази про
позбавлення військового звання,
звільнення з військової служби та
виключення із списків особового складу
академії необґрунтованими,
протиправними та такими, що винесені з
порушенням вимог закону.

Позиція відповідачів.

В запереченнях на адміністративний
позов відповідач Військова академія м.
Одеса зазначає, що під час проходження
військової служби в академії з 03.08.2012 р.
по 31.12.2013 р. згідно наказу начальника
академії від 25.09.2013 р. №212 (по стройовій
частині) начальник курсу факультету
спеціалістів матеріально-технічного
забезпечення майор ОСОБА_1 з 08.10.2013 р. по
06.12.2013 р. прибув до Національного
університету оборони України м. Київ
для здачі підсумкової сесії.

19.12.2013 р. вх. №2787 на адресу академії
надійшов наказ Міністерства оборони
України від 12.12.2013 р. №862 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора ОСОБА_1».

Відповідач зазначає, що згідно з даними
службової картки на позивача
Командуванням академії впродовж 2013
року неодноразово накладалися
дисциплінарні стягнення у вигляді
догани, а саме: 04.10.2013 року заступником
начальника академії з виховної роботи -
за особисту непідготовленість та
низький рівень знань з питань
організації виховної роботи на
навчальному курсі; 07.10.2013 р. начальником
факультету підготовки спеціалістів
матеріально - технічного забезпечення -
за низький рівень організації ротного
господарства на навчальному курсі;
31.12.2013 р. начальником академії (наказ
№739-А) - за порушення вимог п. 147
Положення самовільне ухилення від
маршруту слідування у відрядженні.

Більше того, за результатами
(висновком) щорічного оцінювання
військовослужбовців академії за 2013 рік
позивач визнаний таким, що займаній
посаді не відповідає та рекомендований
до розгляду на атестаційній комісії на
предмет відповідності займаній посаді.

Відповідач Міністерство оборони
України надав заперечення, в якому
зазначив, що ними проводилось
розслідування, яким встановлено, що
19.11.2013 р. близько 22:00 год. внаслідок
протиправних дій, маючи при цьому
ознаки алкогольного сп'яніння,
позивачем було завдано тілесних
ушкоджень (побоїв) полковнику ОСОБА_6,
під час виконання ним обов'язків
чергового університету у добовому
наряді, також побої отримали
підполковники ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Внаслідок події, полковник ОСОБА_6 був
госпіталізований до Головного
військового клінічного госпіталю
(ГВКГ) з діагнозом: закрита поєднана
черепно-мозкова травма,
щелепно-лицьова травма, забій
головного мозку легкого ступеню.
Закриті переломи кісток носа передньої
її зовнішньої стінок лівої гайморової
пазухи (лист начальника ГВКГ від 21.11.2013
р. №9/3480). У результаті таких дій, ОСОБА_1
був позбавлений військового звання за
дискредитацію звання офіцера Збройних
Сил України. Відповідач вважає,
оскаржувані рішення правомірними,
просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги із підстав, наведених у
адміністративному позові.

Представник відповідача позов не
визнав із підстав, наведених у
запереченні на позов.

Представники відповідачів -
Командування Сухопутних військ
Збройних Сил України та Військової
академії м. Одеса в зал суду не прибули,
причини неявки не повідомили, хоча були
повідомлені належним чином про дату,
час та місце розгляду справи.
Неприбуття відповідачів відповідно до
положень ч. 4 ст. 128 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи по суті
з урахуванням наявних доказів по
справі.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Наказом від 19.11.2013 р. №218-НР полковника
ОСОБА_6 призначено черговим
університету (а.с.33-35).

На підставі наказу начальника
Національного університету оборони
України ім. Івана Черняховського від
20.11.2013 р. №242 було проведено службове
розслідування за фактом нанесення
тілесних ушкоджень полковнику ОСОБА_6,
старшому викладачу командно-штабного
інституту застосування військ (сил)
(а.с.31).

Розслідуванням встановлено, що 19.11.2013 р.
близько 22:00 год. внаслідок протиправних
дій, маючи при цьому ознаки
алкогольного сп'яніння, позивачем було
завдано тілесних ушкоджень (побоїв)
полковнику ОСОБА_6, під час виконання
ним обов'язків чергового університету
у добовому наряді, також побої отримали
підполковники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с.74-82).

Судом досліджено лист начальника ГВКГ
від 21.11.2013 р. №9/3480, яким зафіксовано,
внаслідок події, полковник ОСОБА_6 був
госпіталізований до Головного
військового клінічного госпіталю
(ГВКГ) з діагнозом: закрита поєднана
черепно-мозкова травма,
щелепно-лицьова травма, забій
головного мозку легкого ступеню.
Закриті переломи кісток носа передньої
її зовнішньої стінок лівої гайморової
пазухи (а.с.53).

Судом досліджено протокол медичного
освідчення для встановлення факту
споживання алкоголю та стану сп'яніння
(наркотичними та іншими психотропними
речовинами) від 20.11.2013 р. та акт про
перебування офіцерів з ознаками
алкогольного сп'яніння від 20.11.2013 р., в
яких зафіксовано, що ОСОБА_7 перебував
на з ознаками алкогольного сп'яніння
(а.с.54, 55, 65)

Судом дослідженні пояснення свідків
підполковника ОСОБА_8, а також водієм
службового автомобіля чергового
університету солдатом ОСОБА_11 (а.с.36-41).

Також судом досліджено, що факт бійки
підтверджується письмовими
поясненнями свідків події з числа
добового наряду по університету
підполковниками ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, майором ОСОБА_15, а також
безпосереднім начальником позивача
полковником ОСОБА_16 (а.с.42-49).

Судом досліджено акт від 20.11.2013 р. про
відмову надання письмових пояснень, в
якому зафіксовано, що під час
проведення службового розслідування
призначеного наказом начальника
Національного університету оборони
України ім. Івана Черняховського від
20.11.2013 р. №242 за фактом нанесення
тілесних ушкоджень полковнику ОСОБА_6,
майор ОСОБА_1 надати письмові пояснення
відмовився (а.с.50).

Позивача наказом Міністерства оборони
України від 12.12.2013 р. №862 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора ОСОБА_1» за
порушення вимог статтей 11, 13 Статуту
внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4, 5
Дисциплінарного статуту ЗСУ на майора
ОСОБА_1 накладено дисциплінарне
стягнення - позбавлення військового
звання (а.с.8).

Відповідно до наказу від 31.12.2013 р. №291
ОСОБА_1 наказом командувача Сухопутних
військ ЗСУ від 30.12.2013 р. №817 звільнено з
військової служби у запас за пунктом
«ж» - у зв'язку з позбавленням
військового звання у дисциплінарному
порядку ч. 6 ст. 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» та виключеного зі списків
особового складу ЗСУ, вважати, що здав
комісійні справи та посаду і направити
для зарахування на військовий облік до
Чернівецького МВК Чернівецької
області. Відповідно до ст. 15 Закону
України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» одноразову грошову допомогу
при звільненні не виплачувати (а.с.7).

До вказаних правовідносин суд
застосовує положення законодавства та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних
критеріїв суб'єктом владних
повноважень при прийнятті рішення,
вчиненні дії чи допущення
бездіяльності.

Позивач вважає неправомірними
оскаржувані накази з огляду на те, що
звільняючи його за п.45 Дисциплінарного
Статуту, який передбачає накладення
дисциплінарного стягнення у разі
невиконання (неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення військової
дисципліни або громадського порядку та
порушення вимог ст.ст. 11,13 Статуту
внутрішньої служби ЗСУ в наказі
зазначено на обставини, вчинення ним
нібито кримінального проступку. Так,
згідно ч. 2 п.45 Дисциплінарного Статуту -
у разі вчинення кримінального
правопорушення військовослужбовець
притягується до кримінальної
відповідальності. Окрім цього позивач
зазначає, що по даному факту
військовою прокуратурою м.Київ внесено
відомості до ЄРДР і розпочато досудове
розслідування за ч.2 ст.405 КК України. У
вчиненні даного злочину позивач винним
себе не вважає, більше того матеріалами
розслідування це не підтверджено,
нікому підозру не пред'явлено та
остаточного рішення суду про взагалі
існування такого правопорушення немає.
Тому позивач вважає, що тільки в разі
засудження його та визнання винним за
вироком суду, його можна буде
відповідно до вимог закону позбавити
військового звання за вчинення
кримінального правопорушення.

Вказане твердження позивача не
відповідає фактичним обставинам
справи, оскільки позивача було
звільнено саме за порушення
дисципліни. Так, наказом Міністерства
оборони України від 12.12.2013 р. №862 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності майора ОСОБА_1» за
порушення вимог статей 11, 13 Статуту
внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4, 5
Дисциплінарного статуту ЗСУ на майора
ОСОБА_1 накладено дисциплінарне
стягнення - позбавлення військового
звання.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі -
Закон №2232-ХІІ) присвоєння та
позбавлення військових звань,
пониження та поновлення у військовому
званні військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
переатестація військовозобов'язаних,
які мають спеціальні звання, для
присвоєння військових звань
здійснюються в порядку, визначеному
статутами Збройних Сил України,
положеннями про проходження
військової служби громадянами України,
положеннями про проходження
громадянами України служби у
військовому резерві.

Згідно п. 77 Положення про проходження
громадянами України військової служби
у Збройних Силах України,
затвердженого Указом Президента
України від 10.12.2008 р. №1153 (далі -
Положення) військовослужбовці можуть
бути позбавлені військового звання у
зв'язку із засудженням за вчинення
злочину, а також у порядку
дисциплінарного стягнення.

Про позбавлення військовослужбовців
військового звання у порядку
дисциплінарного стягнення посадові
особи, яким надано таке право
Дисциплінарним статутом Збройних Сил
України, видають відповідний наказ.

Позивач зсилаючись на ч.2 ст. 45
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України від 24.03.1999 р. №551-ХІV (далі - Закон
№551-ХІV) Закону №551-ХІV ігнорує ч. 1 цієї
статті відповідно до якої у разі
невиконання (неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення і
надає право командиру накладати
дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. «ж» ст. 68 Закону №551-ХІV
на молодших та старших офіцерів можуть
бути накладені такі дисциплінарні
стягнення: позбавлення військового
звання.

Позивач мав звання майора - перше
військове звання старших офіцерів у
Збройних силах України.

Відповідно до п.п.3 п. 225 Положення
звільнення військовослужбовців з
військової служби на підставах,
передбачених частинами шостою і сьомою
статті 26 Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу",
здійснюється: у військових званнях до
майора (капітана 3 рангу) включно за
всіма підставами (крім звільнення осіб
офіцерського складу через службову
невідповідність та у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів) -
командувачами видів Збройних Сил
України, а також першим заступником
начальника Генерального штабу
Збройних Сил України.

Згідно ст. 49 Закону України «Про Статут
внутрішньої служби Збройних Сил
України» від 24.03.1999 №548- ХІV
військовослужбовці повинні постійно
бути зразком високої культури,
скромності й витримки, берегти
військову честь, захищати свою й
поважати гідність інших людей,
зобов'язані завжди пам'ятати, що за їх
поведінкою судять не лише про них, а й
про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 45 Закону №551-ХІV у разі
невиконання (неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 83 Закону №551-ХІV на
військовослужбовця, який порушує
військову дисципліну або громадський
порядок, можуть бути накладені лише ті
дисциплінарні стягнення, які визначені
цим Статутом і відповідають
військовому званню військовослужбовця
та дисциплінарній владі командира, що
вирішив накласти на винну особу
дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Закону №551-ХІV
прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого
дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування.
Воно проводиться з метою уточнення
причин і умов, що сприяли вчиненню
правопорушення, та ступеня вини.

Судом встановлено, що на підставі
наказу начальника Національного
університету оборони України ім. Івана
Черняховського від 20.11.2013 р. №242 було
проведено службове розслідування за
фактом нанесення тілесних ушкоджень
полковнику ОСОБА_6, старшому викладачу
командно-штабного інституту
застосування військ (сил) (а.с.31).
Розслідуванням встановлено, що 19.11.2013 р.
близько 22:00 год. внаслідок протиправних
дій, маючи при цьому ознаки
алкогольного сп'яніння, позивачем було
завдано тілесних ушкоджень (побоїв)
полковнику ОСОБА_6, під час виконання
ним обов'язків чергового університету
у добовому наряді, також побої отримали
підполковники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с.74-82).

Твердження позивача про те, що 19.11.2013
року він, майор ОСОБА_1, виходив із
території командно-штабного інституту
застосування військ Національного
університету оборони країни
ім.І.Черняховського, черговий
університету полковник ОСОБА_6
перебуваючи позаду позивача,
безпідставно схопив його за плече та
потягнув на себе, позивач впав на нього
спиною завдавши йому тілесні
ушкодження неумисно, не
підтверджується наявними у справі
матеріалами.

Так, згідно витягу із кримінального
провадження від 20.11.2013 року Київської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Центрального
регіону України 19.11.2013 року полковник
ОСОБА_6 заступив черговим по
Національному університету оборони
України ім. Черняховського. Того ж дня
приблизно о 21.30 хв. він під час обходу
території університету побачив на
плацу університету двох офіцерів
заочної форми навчання
командно-штабного інституту
застосування військ (сил) університету
майора ОСОБА_1 та підполковника ОСОБА_7
з ознаками алкогольного сп'яніння.
Останні направлялись в бік КПП№1, у
свою чергу полковник ОСОБА_6 підійшов
до них, зробивши їм зауваження з привод
у їх стану та наказав прослідувати до
кімнати чергового університету для
виклику начальника їх курсу. У
відповідь майор ОСОБА_1 та підполковник
ОСОБА_7 відмовилися виконати його
розпорядження. Після цього між майором
ОСОБА_1 та полковником ОСОБА_6 виникла
суперечка, в ході якої майор ОСОБА_1
наніс полковнику ОСОБА_6 удар головою в
область носа, декілька разів кулаками в
обличчя, в результаті чого останньому
заподіяно чисельні тілесні ушкодження,
а саме: закрита черепно-мозкова травма,
забій м'яких тканин обличчя, рвана рана
нижньої губи та перелом кісток черепа.
(а.с. 59).

Отримані підполковником ОСОБА_6 травми
підтверджуються актом про нещасний
випадок від 29.11.2013 року, складений
комісією у складі чотирьох осіб
Національного університету ім.
Черняховського, в якому зазначено, що
потерпілий ОСОБА_6 перебуває на
лікуванні в нейрохірургічному
відділенні Головного військово -
медичного клінічного центру "ГВКГ". (а.с.
69-71). А також листом від 21.11.2013 року №913480
начальника Головного
військово-медичного клінічного центру
"Головний військовий клінічний
госпіталь" полковника медичної служби
А.П. Казмірчука, в якому повідомляється,
що полковник ОСОБА_6 знаходиться на
стаціонарному лікуванні в
нейрохірургічному відділенні
госпіталю із 19.11.2013 року з діагнозом:
закрита поєднана
черепно-мозкова-щелепо - лицьова
травма, забій головного мозку легкого
ступеню. Закриті переломи кісток носа
передньої і зовнішньої стінок лівої
гайморової пазухи, лівої вилецевої
кістки з незначним зміщенням кісткових
уламків. Підшкірні крововиливи в
верхні і нижні повіки обох очей.
Рвано-забійна рада нижньої губи,
множинні забої м'яких тканин і садна
обличчя. (а.с. 53).

Крім того, факт бійки підтверджується
письмовими поясненнями свідків події з
числа добового наряду по університету
підполковниками ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, майором ОСОБА_15, а також
безпосереднім начальником позивача
полковником ОСОБА_16, які містяться в
матеріалах справи.

При цьому під час службового
розслідування позивач відмовився
надати будь-які пояснення щодо
ситуації що мала місце 19.11.2013 року на
території командно-штабного інституту
застосування військ Національного
університету оборони країни ім.
І.Черняховського про що було складено
акт. (а.с. 50).

З огляду на наявні у справі матеріали,
не знайшла свого підтвердження версія
позивача, що полковник ОСОБА_6 потягнув
його ззаду на сходах, і в результаті
позивач ненавмисно впав на ОСОБА_6 і той
побився.

Стосовно позиції позивача щодо того, що
відповідачі невірно зазначають у
матеріалах службового розслідування
про те, що він перебував у стані
алкогольного сп'яніння, суд зазначає
таке.

Судовим розглядом встановлено, та й сам
позивач підтвердив, що від медичного
освідчення після бійки він категорично
відмовся про що складено акт. (а.с. 66). У
судовому засіданні позивачем не було
надано акту медичного освідування на
стан алкогольного сп'яніння на який той
посилався у позові, який мав би
спростувати його перебування у день
бійки в стані алкогольного сп'яніння
(а.с. 3). Разом із тим, суд погоджується із
позицію відповідача - Міністерства
оборони України щодо того, що в даній
ситуації немає значення чи перебував
позивач у стані алкогольного сп'яніння,
це лише обставинна, що обтяжує
протиправну поведінку і ступінь його
вини. Накладення на позивача
дисциплінарного стягнення,
передбаченого ст. 68 Дисциплінарного
Статуту "позбавлення військового
звання", відбулося на підставі факту
допущених нестатутних відносин, бійки
і заподіяння тілесних ушкоджень
військовій посадовій особі під час
виконання нею службових обов'язків.

Крім того, у запереченнях на позов
відповідач звернув увагу суду на те, що
у позивача були не зняті догани.
Судовим розглядом встановлено, що
згідно службової картки позивача
04.10.2013 року позивачу було оголошено
усну догану за особисту
непідготовленість та низький рівень
знань з питань організації виховної
роботи на навчальному курсі; 07.10.3013 року
оголошено усну догану за низький
рівень організації ротного
господарства на навчальному курсі. (а.с.
63).

Аналізуючи викладене суд робить
висновок, що позов ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України,
Командування Сухопутних військ
Збройних Сил України, Військової
академії м. Одеса про визнання наказів
незаконними не належить до
задоволення, оскільки відповідачами
правомірно винесені накази
Міністерства оборони України №862 від
12.12.2013 р. про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
майора ОСОБА_1, наказ командувача
Сухопутних військ ЗСУ (по особовому
складу) №817 від 30.12.2013 р. про звільнення
з військової служби у запас за п. "ж", ч. 6
(у зв'язку із позбавленням військового
звання в дисциплінарному порядку) та
виключення із списків особового складу
ЗСУ позивача та наказу начальника
Військової академії м. Одеса (по
стройовій частині) від 31.12.2013 року за
№291 про виключення позивача зі списків
особового складу академії.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами доведено суду належними
засобами доказування, правомірність
вчинення дій, прийняття наказів.
Перевіривши виконання суб'єктом
владних повноважень вимог Закону, суд
робить висновок, що відповідачі в межах
компетенції визначеної Конституцією
України та Законами, діяли правомірно.
З врахуванням наведеного повно,
всебічно дослідивши докази по справі,
суд приходить до висновку, що в позові
слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку із тим, що таких
судових витрат не було, відповідне
клопотання не заявлялось, суд не
вирішував питання щодо повернення
відповідачу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 3, 11, 71, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України,
суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185,
частин першої-другої статті 186 КАС
України сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в
апеляційному порядку дану постанову
шляхом подання апеляційної скарги до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Скарга про
апеляційне оскарження даної постанови
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення або в разі відсутності
сторони в судовому засіданні з дня
одержання її копії. У разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини рішення
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанову у повному обсязі сторони
можуть отримати після 12 березня 2014 р.

Головуючий суддя
Т.М.
Брезіна

Суддя
О.В. Боднарюк

Суддя
О.П.Лелюк