Справа № 805/17894/13-а
Суддя: Старосуд І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.
Справа № 805/17894/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Старосуд І.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у залі суду за адресою:
місто Донецьк, вулиця 50 Гвардійської
дивізії, 17, адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області, третя особа - Жовтневий відділ
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, про визнання недійсним рішень
від 09.08.2013 № 4676 та 4677, визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання недійсним рішень від 09.08.2013 №
4676 та 4677, визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона отримала виклик до
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 05.12.2013.
Від працівників виконавчої служби їй
стало відомо, що відносно неї було
відкрито два виконавчих провадження за
рішеннями про нарахування штрафних
санкцій за неподання звітності від
09.08.2013 № 4676 та 4677. Позивач зазначає, що
вказаних рішень від органу Пенсійного
фонду вона не отримувала та незважаючи
на це, їх було направлено до виконавчої
служби для примусового виконання.
Позивачу невідомо за який період до неї
було застосовано штрафні санкції.

ОСОБА_1 вважає, що згідно з чинним
законодавством, інваліди та пенсіонери
за віком не сплачують єдиного внеску за
себе та не подають звітності. З
вказаних підстав просила позовні
вимоги задовольнити та визнати
недійсними рішення від 09.08.2013 № 4676 та 4677
про сплату штрафів за неподання
звітності, визнати незаконними дії
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області по поданню заяв про
відкриття виконавчих проваджень до
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області
відкликати заяви про відкриття
виконавчих проваджень, зобов'язати
Жовтневий відділ Державної виконавчої
служби Маріупольського міського
управління юстиції прийняти рішення
про припинення виконавчих проваджень.
Також просила розглянути справу без
участі позивача.

Ухвалою судді Донецького окружного
адміністративного суду від 08.01.2014 було
залучено Жовтневий відділ Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
(арк. справи 1).

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про дату час та місце
слухання справи була повідомлена судом
належним чином (арк. справи 53).

Представник відповідача Азжеуров В.А.
проти задоволення позовних вимог
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову. 05.02.2014 через відділ
діловодства та документообігу надав
письмові заперечення проти позову (арк.
справи 86 - 88), в яких зазначив, що на
ОСОБА_1 не розповсюджується дія частини
4 статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08.07.2010 № 2464 у зв'язку з
тим, що право на пільги щодо
нарахування та сплати єдиного внеску
мають пенсіонери, які знаходяться на
спрощеній системі оподаткування.
Позивач у період здійснення нею
підприємницької діяльності
знаходилась на загальній системі
оподаткування, а тому відповідачем
було правомірно застосовано фінансові
санкції за неподання звітності за 2011 та
2012 роки.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце слухання справи був повідомлений
судом належним чином, причини неявки не
повідомив, заяв про відкладення або про
розгляд справи за відсутності
представника третьої особи суду не
надавав.

За таких обставин та враховуючи
приписи частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
позивача та представника третьої особи
у порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована у
встановленому законом порядку в якості
фізичної особи-підприємця 03.12.2001, що
підтверджується спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з
веб-сайту Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр», доступ
до якого запроваджено на підставі
Наказу Міністерства юстиції України
від 19.08.2011 року № 2009/5 «Про організацію
доступу до відомостей Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» (арк. справи
14) та свідоцтвом про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи (арк. справи
19), знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком. Вказана обставина
підтверджується пенсійним
посвідченням ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1,
виданим 12.11.2008, в якому зазначено вид
пенсії - за віком, термін дії - довічно
(арк. справи 13), протоколом про
призначення пенсії від 27.10.2008 № 141 (арк.
справи 63) та розпорядженням від 30.09.2011
(арк. справи 65 - 66). Відповідно до довідки
міжрайонної МСЕК № 2 міста Маріуполя
Серії ААБ № 040064, ОСОБА_1 є інвалідом 2
групи (арк. справи 3).

Відповідач - управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області
(далі за текстом - УПФУ в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області) є юридичною особою публічного
права, суб'єктом владних повноважень,
який в даних правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
статтею 12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 № 384/2011.

Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.

Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Третя особа - Жовтневий відділ
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції є юридичною особою публічного
права, суб'єктом владних повноважень,
який реалізує повноваження надані йому
Законом України «Про державну
виконавчу службу» та Законом України
«Про виконавче провадження».

09.08.2013 УПФУ в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області було
складено акт перевірки строків подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 4257, яким
встановлено, що у порушення пункту 3, 2
Розділу ІІІ «Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 № 22-2, ОСОБА_1 не
подала звітність за 2011 рік (арк. справи
69).

09.08.2013 на підставі зазначеного акту,
відповідачем було прийнято рішення №
4677 про застосування до позивача
штрафних санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності
передбаченої Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у розмірі 170,00
гривень, яке було направлене на адресу
позивача 19.09.2013, але повернулось до УПФУ
в Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області у зв'язку з
закінченням терміну зберігання, що
підтверджується копією конверта (арк.
справи 72).

09.08.2013 УПФУ в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області було
складено акт перевірки строків подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 4258, яким
встановлено, що у порушення пункту 3, 2
Розділу ІІІ «Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 № 22-2, ОСОБА_1 не
подала звітність за 2012 рік (арк. справи
67).

09.08.2013 на підставі зазначеного акту,
відповідачем було прийнято рішення №
4676 про застосування до позивача
штрафних санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності
передбаченої Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у розмірі 170,00
гривень, яке було направлене на адресу
позивача 19.09.2013, але повернулось до УПФУ
в Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області у зв'язку з
закінченням терміну зберігання, що
підтверджується копією конверта (арк.
справи 71).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 була платником єдиного податку
з 13.06.2008, що підтверджується свідоцтвом
платника єдиного податку Серії НОМЕР_2,
виданого Жовтневою МДПІ міста
Маріуполя Донецької області (арк.
справи 18). Але будь-яких доказів
продовження дії свідоцтва платника
єдиного податку Серії НОМЕР_2 у 2011 - 2012
роках суду не надано.

З довідки Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
06.03.2014 року слідує, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2011 року
по 03.03.2014 року знаходиться на загальній
системі оподаткування ( арк. справи 75).

Крім того, в письмовій заяві на адресу
суду від 05.03.2014 позивач також
підтвердила, що дію свідоцтва платника
єдиного податку вона не продовжувала і
з 2010 року не подавала звітність (арк.
справи 59).

Отже, у спірний період 2011 - 2012 роках
позивач знаходилась на загальній
системі оподаткування, обліку та
звітності.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсними рішень відповідача від
09.08.2013 № 4676 та 4677 про застосування до
позивача штрафних санкцій за неподання
звітності у розмірі 170,00 гривень, суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом - КАС України).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про збір на облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (у редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) від 08.07.2010 № 2464-VI,
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
збір на облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
за текстом - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464-VI, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 6
Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску
зобов'язаний подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 9
Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Базовим звітним періодом для
відповідача є календарний місяць.

Відповідно до пункту 4 части 11 статті 25
Закону № 2464-VI, за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої цим Законом,
територіальним органом Пенсійного
фонду накладається штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Як було встановлено судом вище, позивач
у спірний період у 2011 - 2012 роках
знаходилась на загальній системі
оподаткування, обліку та звітності, а
тому була зобов'язана подавати
звітність щодо обчислення та сплати
єдиного внеску до відповідного
територіального органу Пенсійного
фонду, оскільки не знаходилася на
спрощеній системі оподаткування, але
таку звітність позивач не подавала.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що відповідачем правомірно
застосовано штрафні санкції до
позивача за неподання звітності, тому у
цій частини позовних вимог слід
відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконними дій управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області по
поданню заяв про відкриття виконавчих
проваджень до Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, зобов'язання відкликати заяви
про відкриття виконавчих проваджень,
суд зазначає наступне.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Частиною 14 статті 25 цього закону
встановлено, що рішення про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа органу доходів і зборів
у порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

З аналізу пункту 6.4 розділу 6
«Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 № 21-5 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 27.10.2010 за № 994/18289 (яка втратила
чинність, але діяла на момент вчинення
спірних правовідносин) вбачається, що
вимога вважається надісланою
(врученою) фізичній особі, якщо її
вручено особисто такій фізичній особі
або її законному представникові чи
надіслано листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місця перебування (проживання) з
повідомленням про вручення за порядком
оформлення зазначених поштових
відправлень, установленим Кабінетом
Міністрів України.

Якщо платник на день надсилання йому
органом Пенсійного фонду вимоги не
повідомив в установленому порядку про
зміну місцезнаходження (місця
проживання), вимога вважається
належним чином врученою навіть у разі
її повернення як такої, що не знайшла
адресата.

У разі коли не можливо вручити платнику
єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку
з відсутністю його за
місцезнаходженням (відсутністю
службових осіб платника єдиного внеску
за його місцезнаходженням), відмовою
службових осіб платника єдиного внеску
прийняти вимогу, вимога вважається
врученою платнику єдиного внеску у
день, зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Як вбачається з заяви про призначення
пенсії від 29.07.2008 (арк. справи 62), ОСОБА_1
самостійно зазначила своє місце
проживання як: АДРЕСА_1.

Рішення про застосування штрафних
санкцій надсилались позивачу 19.09.2013
органом Пенсійного фонду за вказаною
позивачем у заяві адресою, тобто за
останньою відомою адресою, але були
повернуті на адресу відповідача за
закінченням терміну зберігання (арк.
справи 71, 72). Тобто у цьому випадку,
рішення про застосування штрафних
санкцій відповідно до пункту 6.4 розділу
6 «Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вважаються
врученими позивачу.

Відповідно до частини 15 статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
(чинної на час виникнення спірних
відносин), рішення територіального
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені та/або застосування
штрафів, передбачених частинами
одинадцятою і дванадцятою цієї статті,
є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного
внеску не сплатив зазначені в рішенні
суми протягом десяти робочих днів, а
також не повідомив у цей строк
територіальний орган Пенсійного фонду
про оскарження рішення, таке рішення
передається державній виконавчій
службі в порядку, встановленому
законом.

Таким чином, рішення відповідача від
09.08.2013 № 4676 та № 4677 про застосування до
позивача штрафних санкцій за неподання
звітності у розмірі 170,00 гривень
надсилались позивачу 19.09.2013, вказані
рішення вважаються врученими позивачу
і протягом десяти робочих днів
територіальний орган Пенсійного фонду
не був повідомлений про оскарження
рішень.

З огляду на викладене, суд вважає, що
УПФУ в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області
правомірно звернулось до Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції із заявами від 04.11.2013 про
відкриття виконавчого провадження на
підставі рішень про застосування
фінансових санкцій від 09.08.2013 № 4676 та
№4677 (арк.справи73,74).

Таким чином, суд приходить до висновку
щодо відсутності підстав для визнання
дій відповідача по направленню заяв
про відкриття виконавчих проваджень
неправомірними та відсутності підстав
для зобов'язання відповідача щодо
вчинення дій по відкликанню заяв про
відкриття виконавчих проваджень.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції прийняти
рішення про припинення виконавчих
проваджень, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 50 КАС України
встановлено, що відповідачем в
адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, а частиною 4
цієї ж статті визначені випадки, за
яких громадяни України, які не є
суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень.

ОСОБА_1 пред'являє вимоги до третьої
особи - Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції, що
суперечить пункту 4 частини 1 статті 106
КАС України, якою передбачено
пред'явлення вимог до відповідачів, а
не до третіх осіб. Отже, позовні вимоги
у цій частині не підлягають
задоволенню.

У відповідності до частини третьої
статті 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач довів перед судом
правомірність своїх дій та рішень,
тобто виконав обов'язок, покладений на
нього частиною 2 статті 71 КАС України.

Отже, суд відмовляє у задоволенні
позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7 - 11, 17 - 20, 69 - 72, 86, 94, 122 - 154, 158 -
163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И
В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області,
третя особа - Жовтневий відділ
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, про визнання недійсним рішень
від 09.08.2013 № 4676 та № 4677, визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Старосуд І.М.