Справа № 9101/119621/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 року справа № 0870/3014/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Запорізький
рибокомбінат»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.06.12

у справі № 0870/3014/12

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства
«Запорізький рибокомбінат»

про відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах,-

встановила:

Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
звернулося до ПАТ «Запорізький
рибокомбінат» з позовом, в якому
просило стягнути заборгованість з
відшкодування витрат на доставку та
виплату пільгових пенсій (за списком
№2) працівникам ПАТ «Запорізький
рибокомбінат» ОСОБА_1, ОСОБА_2 за період
з січня по грудень 2011 року (включно) в
розмірі 15239,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем порушуються норми
законодавства в частині
невідшкодування фактичних витрат
позивача на виплату та доставку
колишнім працівникам відповідача
пенсій за віком, призначених на
пільгових умовах за списком №2 на
підставі довідок, виданих
відповідачем.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.06.2012
адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
заборгованість по відшкодуванню
витрат на доставку та виплату
пільгових пенсій (за списком №2)
працівникам відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2
за період з січня по грудень 2011 року
включно в розмірі 15239,65 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що
спірні правовідносини врегульовані
чинним законодавством, на час розгляду
справи відповідач не надав суду
доказів погашення заборгованості
перед позивачем.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а.с.178), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та залишити позовну
заяву без розгляду. Апеляційна скарга
мотивована тим, що станом на 01.01.2011
відповідач мав статус платника
фіксованого сільськогосподарського
податку, а відтак не повинен
здійснювати виплати фактичних витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Відповідач
також вказує, що доказом відсутності
заборгованості з нарахування та сплати
виплат за списком №2 є акт звірки
взаємних розрахунків за платежами на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Управлінням
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
відповідно до п. «б-з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 №162, призначені пільгові
пенсії особам, які працювали на ПАТ
«Запорізький рибокомбінат» ОСОБА_1,
ОСОБА_2

Загальна сума фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених цим пенсіонерам за період
січень-грудень 2011 року включно
становить 15239,65 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач як платник збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівникам якої призначена пенсія на
пільгових умовах, зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду
України фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Виходячи з фактичних обставин справи,
норм чинного законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України
№400/97-ВР від 26.06.1997 «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Частиною другою статті 2 Закону №400/97-ВР
встановлено, що для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
врегульовано розділом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 №21-1.

Відповідно до п.6.1 Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в таких
розмірах:

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Виходячи з наведених правових норм,
дійсно суб'єкти підприємницької
діяльності - платники фіксованого
сільськогосподарського податку не
відшкодовують витрати Пенсійного
фонду на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, в 2011 році відповідач не був
платником фіксованого
сільськогосподарського податку.

З цього приводу судом першої інстанції
правильно встановлено, що протягом 2004 -
2010 років підприємство було платником
фіксованого сільськогосподарського
податку, проте, з 2011 року втратило
вказаний статус.

Відповідно до листа від 08.02.2011 № 71
Кам'янсько-Дніпровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізькій області податковим
органом прийнято рішення про
скасування реєстрації ПАТ
«Запорізький рибокомбінат» як
платника фіксованого
сільськогосподарського податку.

Листом від 07.02.2011 № 266/10/15-211 Державна
податкова інспекція у Запорізькому
районі Запорізької області повідомила
відповідача про відмову у прийнятті
наданих підприємством податкових
розрахунків фіксованого
сільськогосподарського податку на 2011
рік відповідно на підставі пп.301.6.3 п.301.6
ст.301 Податкового кодексу України.

Таким чином, доводи відповідача про те,
що на протязі 2011 року він мав статус
платника фіксованого
сільськогосподарського податку не
знайшли підтвердження в матеріалах
справи.

Отже відповідно до абз.4 ч.1 ст.2, ст.4
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
відповідача як платника збору об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.04 набрав чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який визначає
принципи, засади та механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення та
перерахунку пенсій, надання соціальних
послуг з коштів Пенсійного фонду.

За правилами, визначеними абз.1 п.2
Розділу XV (Прикінцеві положення)
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 цього
Закону.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Таким чином відповідно до п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пунктів
«б» - «з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
п.6 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.03 № 21-1.

Згідно п.6.4 Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в тому числі, в частині
пенсій, призначених відповідно до
п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»), які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного фонду України
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин (п.6.8
Інструкції).

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, колегія суддів дійшла
висновку про те, що відповідач
зобов'язаний в установленому порядку
вносити до Пенсійного фонду України
суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «б»-«з» ст.13 Закону
України «Пенсійне забезпечення» на
підставі розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій за 2011 рік.

Правомірність призначення пенсій
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» переліченим
вище особам не заперечується
відповідачем, підтверджена наявними в
матеріалах справи доказами.

В установленому порядку призначення
пенсії на пільгових умовах кожному із
зазначених в розрахунках фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», осіб, встановлення
розміру такої пенсії неправомірним,
неправильним не визнано.

Відповідно до п.6.2 наведеної вище
Інструкції витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій на декількох підприємствах,
покриваються цими підприємствами
пропорційно стажу роботи.

Стаж роботи на останньому підприємстві
враховується у повному розмірі, а з
попередніх місць роботи осіб він
додається до стажу, необхідного для
призначення пенсій на пільгових
умовах.

Суми витрат, що підлягають сплаті
відповідачем, визначені позивачем в
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б»-«з»
ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", за 2011 рік, який
направлено відповідачу і проти
отримання якого відповідач не
заперечує.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Запорізький
рибокомбінат» залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.06.12 у
справі № 0870/3014/12 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко