Справа № 802/247/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/247/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: Кудрик Я.О.

відповідача: Найчук О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниця на ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від 14
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниця
до Вінницького соціально-економічного
інституту вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" про
відшкодування виплаченої наукової
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

УПФУ в м. Вінниці звернулося до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Вінницького соціально-економічного
інституту вищого навчального закладу
«Відкритий міжнародний університет
розвитку людини «Україна» про
відшкодування виплаченої наукової
пенсії. Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 року
позов залишено без розгляду. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
ухвалу Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 року
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення питання.

В судовому засіданні представник
позивача (апелянта) апеляційну скаргу
підтримала у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просила
ухвалу Вінницького окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 року
скасувати, дала пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнала
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечила, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просила
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, Вінницький
соціально - економічний Інститут
вищого навчального закладу «Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини «Україна» є недержавним вищим
навчальним закладом та зареєстрований
в управлінні Пенсійного фонду України
у м. Вінниці.

Згідно розрахунку позовних вимог на
відшкодування витрат на фінансування
різниці між сумою пенсії призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково - технічну
діяльність» і сумою пенсій відповідно
до інших законодавчих актів по ВСЕІ ВНЗ
ВМУРЛ «Україна» за період з січня по
грудень 2011 року, за відповідачем
рахується заборгованість по
невідшкодованих витратах за 2010 - 2011
роки в сумі 57363,66 грн. (а.с. 5). З
адміністративним позовом про
стягнення вказаного боргу позивач
звернувся до суду 28.01.2014 року (а.с. 2),

Вирішуючи по суті питання про
залишення позову без розгляду, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Статтею 100 КАС України передбачено, що
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно ст. 24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
різниця між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Механізм такого відшкодування
встановлений Порядком фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних не бюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03.2004 року.

Згідно п. 9 Порядку, різниця у розмірі
пенсій наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації фінансується за рахунок
коштів цих установ, організацій та
закладів згідно з пунктами 3-8 цього
Порядку.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
розмір витрат на фінансування різниці
у розмірі пенсії за рахунок коштів
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до
20 січня поточного року та протягом 10
днів з дня призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», про що відповідному
підприємству, установі, організації
або закладу відразу надсилається
повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до
25 числа перераховують органу
Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням відповідні кошти
для фінансування різниці у розмірі
пенсії, призначеної у минулому та
поточному роках.

Із матеріалів встановлено, що
позивачем були сформовані
повідомлення про наявність у
відповідача заборгованостей щодо
відшкодування витрат на фінансування
різниці у розмірі пенсії за рахунок
коштів державних не бюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації у січні 2012 року (а.с. 9 - 40)

В силу пункту 5 Порядку відповідач
зобов'язувався до 25 числа наступного
місяця перераховувати кошти для
фінансування різниці у розмірі
пенсії, призначеної у минулому та
поточному роках. Тобто, граничним
строком сплати заборгованості, позов
про стягнення якої заявлено у справі,
було 25 січня 2012 року. Саме після
вказаної дати у позивача у зв'язку із
несплатою відповідачем коштів, у
позивача виникли підстави, що наділяли
його правом на пред'явлення
передбачених законом вимог в розумінні
ч.2 ст. 99 КАС України. Проте позивач
звернувся до суду з даним позовом лише
28.01.2014 року тобто із пропуском
встановленого Законом строку.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що положення ч. 15 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (щодо строків давності) до
спірних правовідносин не з не
застосовуються. Так, згідно ч. 15 ст. 106
вказаного Закону, не застосовується
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів. Проте,
недоїмка у розумінні наведеного Закону
відноситься до іншого виду виплат, а
саме, страхових внесків, тому наведена
норма не регулює порядок погашення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату пенсій, що становлять
різницю між сумою пенсій, призначених
згідно із Закону України «Про наукову
та науково-технічну діяльність» і
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів. Такий
висновок узгоджується із практикою
Вищого адміністративного суду України
зокрема у справі № к-31182/10-с.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
питання, тобто прийнята ухвала
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Оскільки строк звернення до суду
позивачем пропущено, а обставин, які б
свідчили про поважність причин його
пропуску не встановлено, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність підстав для залишення
адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниця, -
залишити без задоволення, а ухвалу
Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 березня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.