Справа № 760/22329/13-а(2а-668/13)
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Шереметьєва Л.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши в порядку відкритого
провадження апеляційну скаргу
Київського міського військового
комісаріату на постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25.11.2013 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони
України про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України щодо
непризначення ОСОБА_2 одноразової
грошової допомоги у розмірі
30-місячного грошового забезпечення;
зобов'язати Міністерство оборони
України здійснити призначення та
виплату ОСОБА_2 одноразової грошової
допомоги у разі інвалідності
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у сумі 30-місячного грошового
забезпечення, виходячи з його
щомісячного розміру в 3488 грн. 75 коп.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 25.11.2013 позов
задоволено частково: визнано
неправомірними дії Міністерства
оборони України щодо непризначення
ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у
розмірі 30-місячного грошового
забезпечення; зобов'язано Міністерство
оборони України призначити та
виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову
допомогу в разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби у розмірі
30-місячного грошового забезпечення,
виходячи зі складу грошового
забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» на день
встановлення інвалідності.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням Київський міський
військовий комісаріат звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що зазначена апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
наказом начальника Генерального штабу
Збройних Сил України від 05.10.1999 № 0111
позивача було звільнено з військової
служби за станом здоров'я (а.с. 12).

Відповідно до довідок, серії 10 ААА №
135557 з 24.10.2011 та серії 10 ААА № 793135 з 31.07.2012
позивач був визнаний інвалідом 2-ї
групи у зв'язку з отриманням травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби (а.с. 14-15).

Позивач звертався до відповідача з
вимогою перерахувати та виплатити йому
одноразову грошову допомогу в порядку,
встановленому постановою КМ України №
499 від 28.05.2008 у розмірі 30-місячного
грошового забезпечення.

У перерахунку та виплаті грошової
допомоги позивачу було відмовлено із
посиланням на те, що відповідно до абз. 5
пп. 4 п. 2 постанови КМ України № 499 від
28.05.2008 (із змінами внесеними постановою
КМ України від 25.07.2011 № 815) грошове
забезпечення для виплати допомоги
звільненим зі служби особам, а саме
інвалідам ІІ групи у разі настання
інвалідності пов'язаної із виконанням
обов'язків військової служби,
визначається за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а для звільнених з
військової служби на день звільнення
виходячи з посадового окладу, окладу за
військовим званням, щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення, одноразових додаткових
видів грошового забезпечення.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивачем надано
докази, що підтверджують настання у
нього інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової
служби, а тому з дати встановлення II
групи інвалідності, тобто з 24.10.2011,
позивач набув право на виплату
одноразової грошової допомоги,
передбаченої статтею 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
виплата одноразової грошової допомоги
у разі встановлення інвалідності
почала проводитись з прийняттям 04.04.2006
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про загальний
військовий обов'язок і військову
службу» та раніше чинним
законодавством така виплата не
передбачалась, а тому у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Тобто, вищезазначеною статтею
передбачено право військовослужбовців
на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою, але в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги встановлені
постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 № 499.

Підпунктом 2 пункту 2 вищенаведеного
Порядку (в редакції яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності в
період проходження військової служби
та особам, звільненим з військової
служби, у разі настання інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення з такої служби чи після
закінчення зазначеного строку, але
внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період її
проходження, виплачується одноразова
грошова допомога інвалідам II групи у
розмірі 30-місячного грошового
забезпечення.

Абзацом 2 пункту 2 вказаного Порядку
встановлено, що грошове забезпечення
визначається для військовослужбовців,
які перебувають на кадровій військовій
службі або проходять військову службу
за контрактом, - за останньою посадою,
яку вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років.

Тобто, вищенаведеним Порядком чітко
встановлено складові грошового
забезпечення, а саме: посадовий оклад,
оклад за військовим званням,
відсоткова надбавка за вислугу років,
які застосовуються для нарахування та
виплати одноразової грошової допомоги
військовослужбовцям, але в розмірах
цих складових за останньою посадою
перед звільненням.

Враховуючи, що відповідачем не
нараховано та не сплачено позивачу
одноразову грошову допомогу у разі
настання інвалідності, яка передбачена
вищенаведеним Порядком, та у розмірах
відповідно до встановленої позивачу
групи інвалідності, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
протиправності дій відповідача в
відмові у нарахуванні та сплаті
вищевказаної допомоги.

Колегія суддів зазначає, що право на
отримання одноразової грошової
допомоги у зв'язку з інвалідністю, що
настала після звільнення з військової
служби внаслідок захворювання,
пов'язаного з її проходженням,
починається саме з моменту настання
підстав для отримання цієї допомоги,
тобто, в даному випадку, саме з моменту
настання інвалідності, а не з моменту
звільнення з військової служби, як на
це посилається відповідач, а тому його
доводи є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції ухвалено законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київського міського
військового комісаріату - залишити без
задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25.11.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
11.03.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.