Справа № 2а-1325/10/0970
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа № 9104/28156/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Головавтотрансінспекції в
особі територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області на постанову
Івано - Франківського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року по справі №2а - 1325/10/0970 за
адміністративним позовом
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 про стягнення
фінансових санкцій, -

УСТАНОВИВ:

Головавтотрансінспекція в особі
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Івано - Франківській
області звернулася до Івано -
Франківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 і просила
стягнути з відповідача фінансові
санкції в сумі 510 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09
квітня 2009 року працівниками
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області складено акт за
№084595 про порушення відповідачем вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час експлуатації ним
легкового автомобіля, облаштованого як
таксі. Зокрема, під час перевірки
виявлено відсутність ліцензійної
картки. У зв'язку з цим 28 квітня 2009 року,
начальником територіального
управління за порушення ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
винесено постанову №068331 про
застосування до відповідача
фінансових санкцій на суму 510 гривень.
Також, як зазначає позивач, постанова
про застосування фінансових санкцій у
встановленому законом порядку не
оскаржувалася.

Відповідач подав заперечення на
адміністративний позов, згідно змісту
якого вважає необґрунтованими позовні
вимоги і такими, що не підлягають до
задоволення. Зокрема, зазначає, що під
час здійснення перевірки його
автомобіль знаходився на стоянці таксі
на майдані Шевченка у м. Надвірній, а
він перебував у філії акціонерного
банку «Форум», де купував іноземну
валюту. Тому, на той час не міг
експлуатувати автомобіль та
здійснювати перевезення пасажирів.
Саме через це не міг пред'явити
перевіряючим інспекторам ліцензійну
картку, видану 25 жовтня 2006 року з
терміном дії до 24 жовтня 2011 року, яка
була в нього. В акті №084595 не зазначено,
що він відмовився пред'явити
ліцензійну картку, хоча саме за її
відсутність і застосовано фінансові
санкції.

Постановою Івано - Франківського
окружного адміністративного суду від 19
травня 2010 року в задоволенні
адміністративного позову
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області до ОСОБА_2 про
стягнення фінансових санкцій
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням суду першої інстанції,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що статтею 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документами, що дають право фізичній
особі на перевезення пасажирів є, окрім
іншого, ліцензійна картка, яка при
перевірці не була представлена. При
цьому, відповідач відмовився підписати
акт перевірки і не з'явився для
розгляду справи, хоча повідомлявся
рекомендованим листом від 10 квітня 2009
року. Копія постанови, на підставі якої
пред'явлено вимогу про стягнення
коштів, отримана відповідачем 18 травня
2009 року, проте не була оскаржена у
встановленому законом порядку.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(позивач) в судове засідання
представника не направила, а також не
прибув в судове засідання відповідач,
хоча сторони належним чином та у
встановленому законом порядку
повідомлялися про дату, час та місце
судового засідання апеляційного суду.

При цьому, сторони не направили суду
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У зв'язку з цим справу розглянуто в
порядку письмового провадження на
підставі наявних у справі матеріалів
відповідності до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Вислухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи апеляційного
скарги, правильність правової оцінки
судом першої інстанції обставин
справи, дослідивши докази по справі,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення,
суд першої інстанції свої висновки
мотивував тим, що працівниками
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області при проведенні
перевірки не взято пояснення у самого
відповідача щодо наявності чи
відсутності ліцензійної картки, а
також не вчинено дій щодо встановлення
факту видачі чи скасування дії
ліцензійної картки. Крім того, судом
першої інстанції встановлено, що на
момент здійснення перевірки
відповідач не міг експлуатувати свій
автомобіль та фізично не міг пред'явити
перевіряючим інспекторам ліцензійну
картку, яка була у нього в наявності,
так як перебував у філії акціонерного
банку «Форум», де здійснював купівлю
іноземної валюти. Ці обставини
підтверджені показаннями свідка
ОСОБА_3.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд ухвалює рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Проте, суд першої інстанції не
дотримався вказаних вимог.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, 09
квітня 2009 року позивачем складено акт
№084595 проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом. Згідно змісту
вищевказаного акта в ході проведення
перевірки виявлено, що позивач
використовує автомобіль марки Нісан,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в
режимі таксі, обладнаний
розпізнавальним ліхтарем таксі без
оформлення документів, передбачених
ст. 39 Закону України «Про автомобільний
транспорт», зокрема, ліцензійної
картки, а також відмовився представити
посвідчення водія та реєстраційні
документи на транспортний засіб.

28 квітня 2009 року позивачем винесено
постанову №068331 про застосування
фінансових санкцій, згідно якої до
відповідача застосовано фінансові
санкції на суму 510 гривень за порушення,
передбачені абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Відповідно п. 3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
листопада 2006 року №1567 органами
державного контролю на автомобільному
транспорті є Головавтотрансінспекція,
її територіальні управління в
областях, Автономній Республіці Крим,
м. Києві та м. Севастополі. Згідно з п. п.
21, 27, 28 вищевказаного Порядку державний
контроль на автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок. При виявленні
порушення законодавства складається
акт, на підставі якого керівник органу
державного контролю виносить
постанову про застосування фінансових
санкцій, що є обов'язковою до виконання.
Фінансова санкція повинна бути
перерахована суб'єктом господарювання
на зазначений у постанові рахунок не
пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів
після отримання ним копії постанови
про застосування фінансових санкцій.

У відповідності до ст. 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт» за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції, зокрема, за
експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки та за стоянку
легкового автомобіля, який не
облаштований як таксі і не має
ліцензійної картки, та посадку
пасажирів на стоянці таксі штраф у
розмірі тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Від імені центрального органу
виконавчої влади з питань
автомобільного транспорту розглядати
справи про стягнення у вигляді штрафів
за порушення, викладені у цій статті,
мають право посадові особи урядового
органу державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті.

У даному випадку в передбачений
законом термін сума застосованих
фінансових санкцій позивачем
добровільно не сплачена. Постанова в
порядку передбаченому п. 32 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті до вищого за
підпорядкуванням органу державного
контролю протягом 10 днів після її
винесення чи до суду не оскаржувались.

Відповідач на підтвердження обставин,
зазначених у запереченні на
адміністративний позов представив
копію ліцензії Серії НОМЕР_2 від 25
жовтня 2006 (строк дії із 24 жовтня 2006 року
по 24 жовтня 2011 року) та копію
ліцензійної картки серії НОМЕР_3 від 17
лютого 2009 року (строк дії із 17 лютого 2009
року по 24 жовтня 2011 року). Вказані
докази були враховані судом першої
інстанції при формуванні своїх
висновків щодо позовних вимог. Крім
цього, суд першої інстанції врахував
показання свідка ОСОБА_3

У відповідності до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються їх
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. Як
визначено ст. 71 ч. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Тобто, в контексті вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивач не зобов'язаний у
даному випадку доводити правомірності
прийнятого ним рішення, на підставі
якого було пред'явлено вимогу про
стягнення коштів. Постанова про
застосування фінансових санкцій №068331
від 28 квітня 2009 винесена повноважним
органом, на підставі та відповідності
до закону.

Так як позов пред'явлено на підставі
рішення суб'єкта владних повноважень,
яке у встановленому порядку не було
оспорено і відповідно не прийнято
рішення про визнання його протиправним
та скасування, безпідставним є
висновок суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог.

При цьому, не заслуговують на увагу
посилання відповідача у поданому
запереченні на ті обставини, що у акті
перевірки не зазначено про відмову
позивача у пред'явленні ліцензійної
картки, так як такі твердження
суперечать змісту самого акта і,
зокрема, записам у графі «Під час
перевірки виявлено порушення у тому
числі порушення, відповідальність за
які передбачена статтею 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Також, відповідач зазначає, що не був
проінформований про час і місце
розгляду акта перевірки та не знав про
винесення щодо нього постанови,
оскільки не отримував копії постанови
і на поштовому повідомленні відсутній
його підпис. Проте, відповідачем на
підтвердження цих доводів не
представлено відповідних доказів, а у
самому бланку поштового повідомлення
про вручення поштового відправлення не
передбачено графи для підпису адресата
про отримання такого відправлення.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відповідні положення
Кодексу адміністративного судочинства
України , колегія суддів апеляційного
суду приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення.

У зв'язку з цим обставини, викладені
позивачем на обґрунтування доводів
апеляційної скарги колегія суддів
апеляційного суду вважає такими, що
заслуговують на увагу і спростовують
висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є,
зокрема: невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги дають підстави для висновку про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому постанову суду першої інстанції
слід скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області задовольнити.

Постанову Івано - Франківського
окружного адміністративного суду від 19
травня 2010 року по справі №2а - 1325/10/0970
скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в Івано -
Франківській області до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 про стягнення
санкцій задовольнити.

Стягнути із фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету
України 510 (п'ятсот десять) гривень
фінансової санкції згідно постанови
№068331 від 28 квітня 2009 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі копії
постанови і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський