Справа № 805/15543/13-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р.
Справа №805/15543/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 22
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання
Ковиліній А.А.,

з участю представників:

позивача - Гусакової Л.І., Симоняна А.В.,

відповідача - Давиденко Г.І., Боруш І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № , -

в с т а
н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» (далі -
позивач, ТОВ «Агрекс») звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - відповідач,
ДПІ у Калінінському районі м. Донецька)
про визнання нечинним, протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 08 жовтня 2013
року (том 1 арк. справи 3-7).

В обґрунтуванні заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що в
період з 01 жовтня 2013 року по 02 жовтня 2013
року працівниками податкової
інспекції проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» з питань
правомірності формування позивачем
залишку від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, з
періодами виникнення більше 1095 днів, у
сумі 733 613,00 грн., за результатами якої
відповідачем складено акт №
385/05-63-22-08/25602906 від 08 жовтня 2013 року, зі
змісту якого вбачається, що позивачем в
порушення статті 102, пункту 200.4 статті 200
Податкового кодек су України завищено
залишок від'ємного значення з податку
на додану вартість за травень 2013 року у
сумі 238 108,00 грн., у тому числі по
податковим періодам: вересень-жовтень
2008 року, вересень 2009 року. На підставі
зазначеного акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23 жовтня 2013
року № .

Позивач вважає, що згадане податкове
повідомлення-рішення № від 23
жовтня 2013 року є протиправним та
винесено відповідачем всупереч
вимогам діючого законодавства України.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
податковий орган не мав права
зменшувати розмір залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду з податку на
додану вартість (рядок 24 податкової
декларації з податку на додану
вартість), який виник у 2008-2009 роках, на
підставі посилань на пункт 102.5 статті 102
Податкового кодексу України, оскільки
положення Податкового кодексу України,
на думку позивача, наголошують на
наступному: немає жодних обмежень щодо
врахування від'ємного значення до
податкового кредиту протягом
наступних звітних періодів, платник
податку може самостійно прийняти
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань.

Також позивач зазначає, що пункт 102.5
статті 102 Податкового кодексу України
встановлює обмеження строком у 1095 днів
лише щодо подання заяв про повернення
надміру сплачених грошових
зобов'язань, що не мав на меті позивач.

До того ж, позивач наголошує на тому, що
при винесення спірного податкового
повідомлення-рішення мало місце
порушення відповідачем порядку
оформлення цього рішення, оскільки
всупереч пунктам 86.1, 86.8 статті 86
Податкового кодексу України позивачу
не був наданий для ознайомлення акт
перевірки.

Отже, приймаючи спірне податкове
повідомлення-рішення відповідачем
порушені норми діючого законодавства
України.

На підставі вищевикладеного, позивач
просив суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 23 жовтня 2013
року № .

Представники позивача у судовому
засіданні надали заяву про уточнення
позовних вимог, яка прийнята судом до
розгляду, згідно з якою просили визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 23
жовтня 2013 року (том 1 арк. справи 79).
Надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просили
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог, про що у
судовому засіданні надали заперечення,
з яких вбачається, що у період з 01
жовтня 2013 року по 02 жовтня 2013 року
посадовими особами Державної
податкової інспекції у Калінінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» з питань
правомірності формування залишку
від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту з
періодами виникнення більш ніж 1095 днів
за травень 2013 року, за результатами
якої складено акт документальної
позапланової невиїзної перевірки від 08
жовтня 2013 року № 385/05-63-22-08/25602906, на
підставі якого відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № , яке було
винесено відповідачем відповідно до
вимог пункту 2.1 Розділу ІІ Податкового
кодексу України, згідно з яким орган
державної податкової служби визначає
суму нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у випадках, якщо
дані перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових деклараціях,
уточнюючих розрахунках, та за формою
згідно з додатком 8 Порядку
направлення, а також відповідно до
вимог статті 58 Податкового кодексу
України. Відповідач зазначив, що з
урахуванням загальних строків
давності та строків давності,
визначених пунктом 102.5 статті 102
Податкового кодексу України, платник
податку втратив право на бюджетне
відшкодування за період - вересень 2008
року, жовтень 2008 року, вересень 2009 року,
оскільки з моменту виникнення у нього
такого права минуло 1095 днів. Тому, як
наслідок він втратив право на
включення сум за вказаний період до
залишку від'ємного значення у
податковій декларації з податку на
подану вартість за травень 2013 року.

На підставі викладеного, просили у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Агрекс»
відмовити у повному обсязі (том 1 арк.
справи 66-70).

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
приходить до висновку про те, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач -Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» (, адреса: 83003, Донецька область,
місто Донецьк, вулиця Капітана
Ратникова, будинок 1) зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Донецької міської ради 27 серпня 2010
року, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А01 № 436462 та випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців
серії ААВ № 812807 (том 1 арк. справи 41-42).
Позивач перебуває на податковому
обліку у ДПІ в Калінінському районі м.
Донецька.

Відповідач - Державна податкова
інспекція вКалінінському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у даних
правовідносинах у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
є суб'єктом владних повноважень.

Керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 та пунктом 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
контролюючи органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки
платників податків в порядку,
встановленому цим Кодексом. Камеральні
та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з абзацом 3 підпункту 75.1.2 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи органу державної податкової
служби і проводиться за наявності хоча
б однієї з обставин, визначених цим
Кодексом.

Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України
передбачено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності, зокрема, такої обставини:
платником подано декларацію, в якій
заявлено до відшкодування з бюджету
податок на додану вартість, за
наявності підстав для перевірки,
визначених у розділі V цього Кодексу,
та/або з від'ємним значенням з податку
на додану вартість, яке становить
більше 100 тис. гривень.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78
Податкового кодексу України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Згідно пункту 86.1 статті 86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних) оформлюються у формі
акта або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

В період з 01 жовтня 2013 року по 02 жовтня
2013 року на підставі наказу ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька від 27
вересня 2013 року № 276 (том 2 арк. справи 1),
відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
головним державним ревізором -
інспектором відділу камеральних
перевірок управління податкового
аудиту проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
правомірності формування ТОВ «Агрекс»
залишку від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду з
періодами виникнення більше ніж 1095
днів у сумі 733 613,00 грн., відображеного у
податковій декларації з податку на
додану вартість, поданій за травень 2013
року. За наслідками зазначеної
перевірки податковим органом складено
акт № 385/05-63-22-08/25602906 від 08 жовтня 2013 року
(том 1 арк. справи 9-11).

За змісту висновків наведеного акту,
перевіркою встановлено порушення
позивачем статті 102, пункту 200.4 статті 200
Податкового кодек су України та наказу
Державної податкової адміністрації
України від 25 листопада 2011 року № 1492
«Про затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», а саме: завищення залишку
від'ємного значення по декларації з
податку на додану вартість за травень
2013 року у розмірі 238 108,00 грн., з
періодами виникнення вересень-жовтень
2008 року, вересень 2009 року більше ніж 1095
днів.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1
статті 58 та пунктом 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, на
підставі акту перевірки ДПІ в м.
Калінінському районі м. Донецька
прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від 23
жовтня 2013 року № , яким за
порушення, встановлені в означеному
акті, зменшено суму від'ємного значення
податку на додану вартість у розмірі 238
108,00 грн. (том 1 арк. справи 12).

Судом встановлено, що 19 червня 2013 року
ТОВ «Агрекс» надало до ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області декларацію з податку
на додану вартість за травень 2013 року. У
рядку 24 вказаної декларації
відображено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду у сумі 733 613,00 грн.
(том 1 арк. справи 13-14). Вказаний залишок
також перенесено до Додатку 2 (Довідка
про залишок суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, далі - Додаток 2) по
звітних періодах: у вересні 2008 року у
сумі 1 600,00 грн., у жовтні 2008 року у сумі 210
309,00 грн., у вересні 2009 року у сумі 26 199,00
грн., у квітні 2013 року у сумі 495 505,00 грн.,
у травні 2013 року - 733 613,00 грн. (том 1 арк.
справи 16).

Залишок від'ємного значення, що є
спірним між сторонами, виник за
вересень 2008 року, вересень-жовтень 2009
року, у загальній сумі 238 108,00 грн., та
залишався невідшкодованим на поточний
рахунок позивача, тому позивач
відображав його в кожній декларації з
листопада 2009 року по поточний звітний
період в рядку 24, у тому числі і в
декларації за звітний період - травень
2013 року.

Суд зазначає, що виникнення
податкового кредиту за означений вище
період не є спірною обставиною між
сторонами, спірною обставиною є
обґрунтованість включення позивачем
до декларації з податку на додану
вартість залишку від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування та
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, з періодами виникнення більше
ніж 1095 днів, а саме: суми податку на
додану вартість у розмірі 238 108,00 грн.
Стосовно викладеного суд зазначає
наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
від 08 жовтня 2013 року № 385/05-63-22-08/25602906 та
пояснень сторін, в основу
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновки відповідача про
недопустимість відображення
відповідачем залишку від'ємного
значення у декларації після спливу
строку у 1095 днів, що передбачений
пунктом 102.5 статті 102 Податкового
кодексу України для реалізації права
на повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань. З зазначеного
вбачається, що відповідач ототожнює
поняття суми від'ємного значення та
поняття суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню.

Такі висновки податкового органу суд
вважає необґрунтованими та
безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 102.5 статті 102
Податкового кодексу України заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

У підпункті 15.3.1 пункту 15.3 статті 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-III, що
був чинним на момент подання позивачем
податкових декларацій у 2008-2009 роках,
вказано, що заяви на повернення надмiру
сплачених податкiв, зборів
(обов'язкових платежiв) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здiйснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, положення пункту 102.5
статті 102 Податкового кодексу України,
та підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III,
мають аналогічний зміст та характер.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту
14.1статті 14 Податкового кодексу України
бюджетним відшкодуванням є
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Як передбачено пунктом 200.3 статті 200
Податкового кодексу України, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що у разі,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200
Податкового кодексу України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Відповідно підпункту 4.6.6 пункту 4.6
Розділу 5 наказу Державної податкової
адміністрації України від 25 листопада
2011 року № 1492, яким затверджено Порядок
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість
(далі - Порядок), зареєстрованого
Міністерстві юстиції України від 16.02.2011
року за N 197/18935, залишок від'ємного
значення і бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (відображається у рядку 24
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься,
до декларації наступного звітного
(податкового) періоду).

Аналогічні положення містилися в
Законі України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР від 03 квітня 1997 року,
чинному на момент виникнення суми
залишку від'ємного значення у 2008-2009
роках (далі - Закон № 168/97-ВР).

Статтею 1 Закону № 168/97-ВР визначено, що:

податкове зобов'язання - загальна сума
податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді;

податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду;

бюджетне відшкодування - сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

У відповідності з підпунктом 7.7.1 пункту
7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума зараховується
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР, якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7.
статті 7 Закону № 168/97-ВР платник
податку може прийняти самостійне
рішення про зарахування належної йому
повної суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування.
При прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР платник
податку, який має право на одержання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення повної суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

З системного аналізу вказаних норм,
можна зробити висновок, що у
податковому законодавстві
розрізняються поняття від'ємного
значення суми, розрахованої як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду та поняття суми,
що підлягає бюджетному відшкодуванню.
Наявність від'ємного значення суми,
розрахованої як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду є підставою для
здійснення платнику податків
бюджетного відшкодування.

Проте, таке право на бюджетне
відшкодування реалізується шляхом
прийняття платником податку рішення,
яке відображається у відповідному
рядку декларації та подання заяви про
повернення суми бюджетного
відшкодування у спосіб, обраний
платником податку.

Позивачем відповідні дії здійснені не
були та, як вбачається зі змісту
позовної заяви, пояснень представника
та матеріалів адміністративної справи,
ТОВ «Агрекс» не мало на меті отримання
бюджетного відшкодування.

Крім того, суд зазначає, що після
виникнення права на бюджетне
відшкодування платник податків може на
власний розсуд прийняти рішення або
про реалізацію такого права шляхом
повернення йому з бюджету суми
бюджетного відшкодування, або про
подальше використання податкового
кредиту в наступних податкових
періодах.

Позивачем прийнято рішення про
подальше використання податкового
кредиту в наступних податкових
періодах, що і було відображено у рядку
24 податкової декларації за травень 2013
року.

Таким чином, позивач не реалізовував
своє право на відшкодування надміру
сплачених грошових зобов'язань з
податку на додану вартість. Тому,
застосування до вказаних
правовідносин норм пункту 102.5 статті 102
Податкового кодексу України є
безпідставним.

До того ж положення вищенаведеної
норми регулюють виключно питання
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань та відшкодування сум
податку на додану вартість і саме для
вирішення цих питань законодавець
встановлює 1095-денний термін і будь-яких
обмежень щодо строків відображення
податкового кредиту та перенесення
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового кредиту
податковим законодавством не
встановлено.

До того ж, жодних обмежень щодо строку,
протягом якого платник податків може
використовувати залишок від'ємного
значення з ПДВ на погашення своїх
податкових зобов'язань з цього податку
податковим законодавством не
встановлено.

Відтак, положення строків давності,
визначених пунктом 102.5 статті 102
Податкового Кодексу України не
поширюються на включення залишків
від'ємного значення попередніх
податкових періодів до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду
позивача.

З урахуванням встановлених обставин у
справі, суд вважає, що висновки
контролюючого органу в акті перевірки
№ 385/05-63-22-08/25602906 від 08 жовтня 2013 року не
ґрунтуються на нормах податкового
законодавства, а тому податкове
повідомлення-рішення від 23 жовтня 2013
року № , яким зменшено позивачеві
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 238
108,00 грн., прийнято безпідставно.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує до стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 458,80 гривень
(том 1 арк. справи 2).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 8, 9, 10, 11, 40, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254
КАС України, суд, -

п о с т а н
о в и в :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрекс»
до Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № , - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 23 жовтня 2013 року
№ .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрекс» (, адреса: вул. Капітана Ратніова,
буд. 1, м. Донецьк, Донецька область, 83003)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 458 (чотириста п'ятдесят вісім)
грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 24
лютого 2014 року.

Постанова у повному обсязі складена 28
лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.