Справа № 826/18153/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксації
судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.01.2014 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішення,
картки відмови, стягнення надмірно
сплаченого ввізного мита та надмірно
сплаченого податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Аскоп-Україна» звернулися до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару від 21.05.2013 року
№ 100270000/2013/300586/2; визнання протиправною
та скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 21.05.2013
року № 100270000/2013/0069; стягнення надмірно
сплаченого ввізного мита в розмірі 20
948,05 грн. та надмірно сплаченого податку
на додану вартість в розмірі 68 645,16 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 27.01.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Київська міжрегіональна
митниця Міністерства доходів і зборів
України подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати незаконну, на їх
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою у
задоволенні позову відмовити. При
цьому апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи, а
також порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція повністю
підтримує таку правову позицію з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
травня 2013 року ТОВ «Аскоп-Україна»
згідно митної декларації № 100270000/2013/162853
від 20.05.2013 року було надано Київській
регіональній митниці
(правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міністерства
доходів і зборів України) до митного
оформлення товар «Хімічна окрема
органічна речовина L-Lysine (L-лізин)
моногідрохлорид» виробництва
Південної Кореї в кількості 144 000,00 кг за
кодом УКТЗЕД .

Митна вартість товару була
задекларована позивачем відповідно до
ст.ст. 49, 51, 52, 53, 58 Митного кодексу
України, а саме: ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (метод 1), в
розмірі 288 000,00 доларів США (по ціні 2.00
долара США за один кг) або 2 301 984,00 грн.
(згідно з офіційним курсом НБУ,
встановленого станом на 20.05.2013 року в
розмірі 7, 993 грн. за 1,00 долар США).

Сума митних платежів, що підлягала
сплаті при митному оформленні товару
за таким методом становила 639 951, 55 грн.
(ввізне мито в розмірі 149 628,96 грн. та ПДВ
в розмірі 490 322,59 грн.).

Позивачем, для визначення митної
вартості товару за ціною договору,
подано до митного органу всі необхідні
документи, відповідно до ч.2 ст. 53
Митного кодексу України, а саме:

- декларацію митної вартості від
20.05.2013 року № 100270000/2013/162853 електронному
вигляді;

- зовнішньоекономічний контракт
від 04 жовтня 2009 року № L0909-U0002, укладений
з компанією Glarn Invest LLP (Великобританія);

- додаткову угоду від 22.03.2013 року №
44 до зовнішньоекономічного контракту
№ L0909-U0002 від 04 жовтня 2013 року;

- інвойс від 22.03.2009 року № L 1303-0086;

- та додаткові документи: виписку
бухгалтерської документації (копію
видаткової накладної від 03.04.2013 року №
5199 та копію податкової накладної від
03.04.2013 року № 5471, прейскурант
(прайс-лист) виробника товару від 20.03.2013
року б/н, копію митної декларації
країни відправлення від 18.03.2013 року №
080-10-13-00056965, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза) від 14.05.2013
року № 1709.

В той же день, 20.05.2013 року митний
орган для підтвердження митної
вартості товару відповідно до п. 3 ст. 53
МК України витребував від
декларанта-позивача додаткові
документи.

21 травня 2013 року позивач листом від
21.05.2013 року б/н повідомив митний орган
про те, що додаткові документи
витребувані митним органом, були
надані в повному обсязі, також в
зазначеному листи декларант просив
митний орган у випадку не визнання
останнім митної вартості товару,
визначеної декларантом за першим
методом, провести процедуру
консультацій з декларантом саме у
письмовому вигляді.

21 травня 2013 року митним органом
було відмовлено ТОВ «Аскоп-Україна» у
митному оформленні задекларованого
товару, оформивши відповідну картку
відмови № 100270000/2013/00969 на підставі
рішення № 100270000/2013/300586/2.

Крім того, судом першої інстанції
правомірно зауважено, що митний орган
не провів з декларантом на його вимогу
жодних процедур консультацій в
письмовому вигляді з метою
обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості товару, а
тому зазначення в оскаржуваному
рішенні про проведення
процедур-консультацій - фактично не
відповідає дійсності.

Оскільки декларант був не згодний
з вище вказаним рішенням митного
органу, товар був випущений у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання
шляхом оформлення нової митної
декларації № 100270000/2013/163026 від 21.05.2013
року зі сплатою митних платежів в
розмірі 639 951,55 грн. (ввізне мито в
розмірі 149 628,96 грн. та ПДВ в розмірі 490
322,59 грн.) згідно з митною вартістю
товару, визначеною декларантом за
першим методом, та внесенням на
депозитний рахунок митного органу
грошової застави в розмірі 89 593,21 грн.
(ввізне мито в розмірі 20 948,05 грн. та ПДВ
в розмірі 68 645,16 грн.), що складає різницю
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом.

Не можливо не зауважити, що 21
червня 2013 року ТОВ «Аскоп-Україна» на
виконання вимог ст. 55 МК України та на
підтвердження митної вартості товару,
заявленої декларантом за першим
методом, надіслали на адресу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
заяву (вих. № 257/06 від 21.06.2013 р.) та
повторно надали митниці додатково
витребувані нею документи, зокрема: 1)
виписку з бухгалтерської документації
(копії видаткових накладних № 7703 від
22.05.2013 року та № 8257 від 31.05.2013 року, а
також копії податкових накладних № 7893
від 22.05.2013 року та № 8548 від 31.05.2013 року; 2)
прайс-лист (прейскурант) від 20.03.2013 року
б/н; 3) висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 14.05.2013
року № 1709, згідно якого рівень цін на
хімічну окрему органічну речовину L-Lysine
(L-лізин), імпортовану за інвойсом №
L1303-0086, відповідає кон'юнктурі ринку.

Щодо інших документів,
витребуваних митним органом, слід
відмітити, що позивач в зазначеній вище
заяві повторно повідомив митницю про
те, що договір (угода, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, ТОВ «Аскоп-Україна» не
укладали; будь-які рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця не виставлялись, такі
платежі за умовами, визначеними
контрактом № L0909-U0002 від 04.10.2009 року, ТОВ
«Аскоп-Україна» не здійснюються;
будь-які рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту), не виставлялись; між ТОВ
«Аскоп-Україна» та компанією Glarn Invest LLP
(Великобританія) відсутні будь-які
посередники. Вказана заява і додаткові
документи отримані митним органом
02.07.2013 року, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення (номер
відправлення 322).

В свою чергу, лише 10 липня 2013 року,
тобто з пропуском встановленого ст. 55
МК України строку (5-денного строку),
митний орган надіслав на адресу ТОВ
«Аскоп-Україна» лист-відмову від 08.07.2013
року № 14.1/2-11/1671 у визнанні заявленої
митної вартості з урахуванням
додаткових документів.

Внаслідок пропуску Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
строку на надання відмови у визнанні
заявленої декларантом митної вартості
товару, ТОВ «Аскоп-Україна» 01.08.2013 року
надіслали заяву (вих. № 322/07 від 31.07.2013
року) щодо скасування рішення про
коригування заявленої митної вартості
та повернення митних платежів
(грошової застави), на що отримали
відмову митного органу (лист від 22.08.2013
року за № 14.1/6-26/3694). Слід одразу
відзначити, що такі рішення митного
органу підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ч. 10 ст. 55 МК
України, а саме - у зв'язку з пропущенням
митним органом 5-денного строку на
надання відмови у визнанні заявленої
митної вартості з урахуванням
додаткових документів.

Також, статтею 57 Митного кодексу
України передбачені методи визначення
митної вартості товарів: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Уразі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених ст. 64
МК України.

Таким чином, визначення митної
вартості товару, що імпортується в
Україну, може здійснюватись за іншими
передбаченими законом методами тільки
за умови неможливості її визначення за
ціною договору.

Порядок та умови застосування та/або
неможливості застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, встановлено ст. 58 МК
України, згідно якої вони
застосовуються у разі якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані

(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару.

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч. 2 ст. 58 МКУ).

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, декларант
одночасно з митною декларацією подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Перелік таких документів наведений в
частині 2 ст. 53 МК України.

За умовами частин 1-2 ст. 54 МК України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом здійснюється митницею шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом, та числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі, якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну
вартість товарів, заявлена
декларантом або уповноваженою ним
особою митна вартість
вважається визнаною автоматично (ч. 7
ст. 54 МК України).

За умовами ч. 1 ст. 55 МК України, рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів приймається митницею,
якщо нею у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю та здійснити коригування
такої вартості виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, зокрема, у разі
невірно проведеного декларантом
розрахунку митної вартості або
відсутності у поданих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

При цьому, здійснюючи коригування
митної вартості товару, відповідно до
ч. 6 ст. 55 МК України, на вимогу
декларанта митний орган повинен був
провести з ним процедуру консультацій
в письмовому вигляді (в тому числі,
надати зі свого боку наявну у митниці
інформацію) та послідовно застосувати
кожний наступний метод визначення
митної вартості товару.

Однак, як підтверджується наявними
матеріалами справи та не спростовано
апелянтом, останній зазначених вимог
не дотримався.

Єдиною підставою відмови у
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю митний
орган в картці відмови вказав винесене
ним же спірне рішення про коригування
митної вартості товару. Однак,
винесення митним органом рішення про
коригування митної вартості товару не
являється відповідно до ч. 6 ст. 54 МК
України підставою для відмови у
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю, в зв'язку
з чим така відмова була здійснена
митним органом не на підставі закону,
тобто вчинена протиправно.

Колегія суддів також повністю
підтримує висновок суду першої
інстанції щодо законності та
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення надмірно сплаченого
ввізного мита в розмірі 20 948,05 грн. та
надмірно сплаченого податку на додану
вартість в розмірі 68 645,16 грн., з огляду
на слідуюче.

За статтею 27 Митного кодексу України
від 13.03.2012 року, якщо задоволення скарги
на рішення, дії або бездіяльність
митних органів або їх посадових осіб
пов'язане з виплатою грошових сум, їх
виплата здійснюється за рахунок
державного бюджету органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Згідно пп. 5 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві і
перехідні положення» Бюджетного
кодексу України списання коштів з
бюджету за рішенням суду щодо
повернення платнику податків надмірно
та/або помилково сплачених податків і
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету провадиться у межах
надмірно та/або помилково сплачених
ним до бюджету коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного
кодексу України Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Таким чином, визнання протиправним та
скасування рішення митного органу,
внаслідок прийняття якого позивач
переплатив до бюджету податок на
додану вартість та ввізне мито, є
підставою для задоволення вимоги про
стягнення за рахунок бюджету надмірно
сплачених сум.

Крім того, апеляційна інстанція не
може не відзначити, що скасування
незаконних рішень митного органу без
задоволення похідної позовної вимоги
щодо стягнення надмірно сплачених
ввізного мита та ПДВ на користь
позивача не в повній мірі поновлює його
порушені права, за захистом яких він
звернувся до суду.

З таких обставин, апеляційна
інстанція приходить до однозначного
висновку, що у апелянта відсутні
аргументовані доводи щодо заявлення
декларантом неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість товарів чи невірного
визначення ним такої вартості, що, в
свою чергу, свідчить про
протиправність прийнятих митницею
картки відмови та рішення про
коригування митної вартості товару, в
зв'язку з чим заявлена декларантом
митна вартість вважається визнаною
автоматично, рішення митниці
підлягають скасуванню, а надміру
сплачені кошти - поверненню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є
необґрунтованою, її доводи не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, а тому у її
задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України - залишити без задоволення

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.