Справа № 802/562/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2014 р.
Справа № 802/562/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді:
Томчука Андрія Валерійовича,
розглянувши у порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Немирівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Немирівська ОДПІ)
звернулась в суд з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
перед бюджетом, яка виникла внаслідок
несплати єдиного податку та складає
858,32 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. В матеріалах
справи міститься заява від 05.03.2014р. про
розгляд справи без участі представника
Немирівської ОДПІ в порядку письмового
провадження.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась. Про дату, час та місце
судових засідань повідомлялась
завчасно та належним чином, згідно
повідомлень про вручення
рекомендованих поштових відправлень.

В силу частини 4 статті 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, суд, у
відповідності до частини 6 статті 128 КАС
України, визнав можливим проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Повно, всебічно, об'єктивно дослідивши
надані у справу докази, надавши їм
юридичну оцінку, суд прийшов до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець
зареєстрована державним реєстратором
Немирівської РДА 29.01.2009р., з 30.01.2009р.
перебуває на обліку у ДПІ у
Немирівському районі та є платником
єдиного податку, що підтверджується
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування від 18.01.2012р.,
корінцем свідоцтва серії А №681876.
Одночасно відноситься до другої групи
платників єдиного податку (а.с.6-11).

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Згідно частини 1 пункту 294.1 статті 294 ПК
України податковим (звітним) періодом
для платників єдиного податку першої
та другої груп є календарний рік.
Пунктами 295.1, 295.2, 295.4 статті 295 ПК
України визначено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється органами державної
податкової служби на підставі заяви
такого платника єдиного податку щодо
розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.
Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК
України платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПК України сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом суб'єкта господарювання.

Статтею 300 ПК України встановлено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку.

23.09.2013р. ФОП ОСОБА_1 направлялась
податкова вимога № 231-17, яка, отримана
відповідачем 27.09.2013р., проте у
встановлений законом термін, не
сплачена (а.с.12-13).

Станом 19.02.2014р. відповідач не сплатила
єдиний податок у розмірі 858,32 грн.,
внаслідок чого виник податковий борг у
зазначеній сумі, що підтверджується
витягом з облікової картки платника
(а.с. 14-19).

Податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у статті 41 цього
Кодексу, в межах їх повноважень,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 КАС України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги про стягнення
податкового боргу обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи, а
також те, що на час розгляду справи
відповідач не надала суду жодних
доказів погашення заборгованості
перед бюджетом по сплаті єдиного
податку, суд приходить до висновку щодо
задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до
місцевого бюджету заборгованість зі
сплати єдиного податку у розмірі 858,32
грн. (вісімсот п'ятдесят вісім грн. 32
коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук Андрій
Валерійович