Справа № 825/707/14
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/707/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Баргаміної Н.М.,

за участю секретаря
Воєдило Л.П.,

представника позивача
Лутченко К.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Управління
Державної служби охорони при
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
до Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 37299474.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувана постанова про закінчення
виконавчого провадження винесена
всупереч вимогам Закону України "Про
виконавче провадження", у зв'язку з тим,
що підстава для її винесення, а саме
неможливість виконати рішення суду без
участі боржника, в даному випадку не
підлягає застосуванню, оскільки
позивач не ухиляється від виконання
рішення суду. Крім того зазначає, що
оскаржуваною постановою було виділено
в окреме провадження постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 30.01.2014, постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 30.01.2014 та постанови
про накладення штрафу від 01.12.2013 та від
05.11.2013, незважаючи на те, що така
можливість виділення в окреме
провадження прямо не передбачена
законом.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, надав
суду заперечення № 02.01-25/190-1 від 11.03.2014, в
яких просив справу розглянути без
участі представника та вказав, що
державним виконавцем було здійснено
всі дії, спрямовані на фактичне повне
виконання рішення згідно з виконавчим
документом. Однак, враховуючи те, що
позивач ухиляється від виконання
рішення суду, а його виконання не
можливе без участі боржника, оскільки
державний виконавець не може здійснити
нарахування суми середньої заробітної
плати, відповідачем було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні в
Управлінні державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області знаходився
виконавчий лист Чернігівського
окружного адміністративного суду від
19.03.2013 № 2а/2570/1782/2012 про зобов'язання
Управління державної служби охорони
при УМВС України в Чернігівській
області здійснити виплату позивачу
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 30.06.2011 по 01.12.2011 (а.с.38).

На підставі заяви стягувача від 28.03.2013
та виконавчого листа, державним
виконавцем, керуючись статтями 17, 19, 20, 25
Закону України "Про виконавче
провадження" було відкрито виконавче
провадження, про що свідчить постанова
про відкриття провадження від 01.04.2013 ВП
№ 37299474 (а.с.40).

Управлінням державної служби охорони
при УМВС України в Чернігівській
області листом від 24.04.2013 № 16/1-2-1147 було
повідомлено державного виконавця про
неможливість виконання рішення,
оскільки у виконавчому листі
зазначено, що виплаті підлягає середня
заробітна плата за час затримки
розрахунку, а стягувач є особою
рядового і начальницького складу і на
нього розповсюджується поняття
грошового забезпечення (а.с.41).

13.05.2013 відповідачем було направлено
позивачу вимогу про виконання рішення
суду в строк до 23.05.2013 та зобов'язано
повідомити про його виконання. (а.с.42).

Листом Управління державної служби
охорони при УМВС України в
Чернігівській області від 19.06.2013 №
16/1-2-1676 державного виконавця було
повідомлено про звернення до суду за
роз'ясненням рішення. Також позивач
просив у вказаному листі зупинити
виконання рішення до прийняття судом
відповідного рішення (а.с. 44).

05.07.2013 позивачу була направлена вимога
виконати рішення суду в строк до 15.07.2013
та повідомити про його виконання.
Одночасно відповідачем було вказано,
що подання заяви про роз'яснення
рішення суду боржником не зупиняє його
виконання (а.с.47).

В зв'язку з невиконанням рішення суду,
02.08.2013 та 02.10.2013 державним виконавцем
повторно надсилалися вимоги про
виконання рішення суду (а.с.48, 49).

Листом від 14.10.2013 № 16/1-2-2780 позивач
повідомив відповідача про те, що
Київським апеляційним
адміністративним судом було
відмовлено у роз'ясненні рішення суду
та він зобов'язується в найкоротший
термін його виконати (а.с. 50).

24.10.2013 відповідно до статей 5, 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
позивачу була направлена вимога
виконати рішення суду в строк до 30.10.2013
та повідомити про його виконання (а.с.
51).

В зв'язку з невиконанням рішення суду
без поважних причин в наданий
державним виконавцем строк, 05.11.2013
державним виконавцем було винесено
постанову ВП № 37299474 про накладення
штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн.,
направлено вимогу виконати рішення
суду в строк до 12.11.2013 та повідомити про
його виконання (а.с. 52, 53).

Оскільки, державним виконавцем не було
отримано відповіді на вимогу виконати
рішення суду, 20.11.2013 було повторно
направлено вимогу виконати рішення
суду в строк до 26.11.2013 (а.с.55).

В зв'язку з повторним невиконанням
рішення суду без поважних причин в
наданий державним виконавцем строк,
01.12.2013, керуючись статтею 89 Закону
України "Про виконавче провадження",
державним виконавцем було винесено
постанову про накладення штрафу на
боржника у розмірі 1360,00 грн. (а.с. 57).

Листом від 16.12.2013 № 16/1-2-3412 позивач
повідомив, що не ухиляється від
виконання рішення суду та вживає всіх
заходів на його виконання, проте на
розрахунковому рахунку управління
відсутні кошти (а.с. 58).

22.01.2014 відповідачем вкотре було
направлено позивачу вимогу виконати
рішення суду в строк до 31.01.2014 та
повідомити про його виконання (а.с. 59).

30.01.2014 державним виконавцем було
винесено постанови про стягнення
виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн. та
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 127,87
грн. (а.с. 60,61).

У зв'язку з невиконанням рішення суду,
відповідачем 30.01.2014 було направлено до
Чернігівського міського відділу УМВС
України в Чернігівській області
подання про проведення досудового
розслідування по факту невиконання
посадовими особами Управління
державної служби охорони при
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
виконавчого листа №2а/2570/1782/2012 від
19.03.2013, виданого Чернігівським окружним
адміністративним судом (а.с. 63).

07.02.2014 відповідно до пункту 11 частини
першої статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження в
зв'язку з неможливістю виконання
рішення суду без участі боржника. Крім
того, вказаною постановою було
виділено в окреме провадження
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 30.01.2014, постанову
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 30.01.2014 та
постанови про накладення штрафу від
01.12.2013 та від 05.11.2013 (а.с.64).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6
Закону, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно частини першої статті 11 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 25 Закону
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частини другої статті 25
Закону, державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Частиною п'ятою статті 12 Закону
передбачено, що сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне чи часткове самостійне виконання
рішення боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Частиною першою статті 27 Закону
встановлено, у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до частини другої статті 30
Закону, державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до пункту 11 частини першої
статті 49 Закону, виконавче провадження
підлягає закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частини першої та другої
статті 75 Закону, після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 75
Закону України "Про виконавче
провадження", у разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Як вже встановлено судом, державним
виконавцем на адресу позивача
неодноразово направлялись вимоги про
виконання рішення суду згідно
виконавчого листа № 2а/2570/1782/2012 від
19.03.2013.

Проте, Управлінням державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області, у встановлений
державним виконавцем строк, даний
виконавчий документ не виконано.

З цих підстав державним виконавцем до
Управління державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області застосовано
штраф, про що винесено відповідні
постанови.

Незважаючи на вищевказані заходи,
рішення суду боржником не було
виконано, у зв'язку з чим державний
виконавець звернувся до відділу УМВС
України в Чернігівській області з
поданням, в якому просив провести
досудове розслідування по факту не
виконання посадовими особами
Управління державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області виконавчого
листа № 2а/2570/1782/2012 від 19.03.2013, виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом.

Тобто, відповідач при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 37299474 від 07.02.2014 діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Щодо посилання представника позивача
на те, що державний виконавець при
виділенні в окреме провадження
постанов про стягнення з боржника
виконавчого збору, про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій та про накладення
штрафу керувався власним переконанням,
а не чинним законодавством України, то
суд вважає їх безпідставними з огляду
на наступне.

Окремі питання організації виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
Закону підлягають примусовому
виконанню визначає Інструкція з
організації примусового виконання
рішень, яка розроблена відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження", інших законодавчих актів
України та нормативно-правових актів
Міністерства юстиції України,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 02.04.2012 за № 489/20802.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7
вказаної Інструкції, у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру,
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9,
11 - 13 частини першої статті 49 Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець у постанові про
закінчення виконавчого провадження
(повернення виконавчого документа)
зазначає про виділення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
провадження та не пізніше наступного
робочого дня після завершення такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження.

В силу підпункту 3.13.2 пункту 3.13
зазначеної Інструкції, у разі якщо
виконавче провадження було завершено,
а витрати на організацію та проведення
виконавчих дій не були стягнуті,
постанова про стягнення витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій виділяється в окреме провадження в
порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4
пункту 3.7 цього розділу.

Одночасно пункт 8.8. даної Інструкції
передбачає, що при виконанні рішення,
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, у разі якщо боржник
самостійно не сплачує виконавчий збір,
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій та накладені на нього
штрафи у передбачених Законом
випадках, державний виконавець
примусово стягує виконавчий збір,
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій та накладені на
боржника штрафи одночасно із
виконанням такого рішення. Після
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення, за яким боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
якщо виконавчий збір, витрати на
організацію та проведення виконавчих
дій, штрафи не стягнуто, державний
виконавець відкриває виконавчі
провадження за відповідними
постановами та вживає заходів
примусового виконання рішень,
передбачених Законом, шляхом звернення
стягнення на кошти та інше належне
боржнику майно.

Таким чином, чинним законодавством
встановлено обов'язок державного
виконавця виділити в окреме
провадження не стягнуті суми з
боржника у разі завершення виконавчого
провадження.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд доходить висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП № 37299474.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з відмовою позивачу в
задоволенні позову понесені ним судові
витрати, пов'язані зі зверненням до
суду, не відшкодовуються.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні
адміністративного позову Управління
Державної служби охорони при
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
до Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови необхідно відмовити
повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили та
може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, передбачені
статтями 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.М. Баргаміна