Справа № 752/20917/13-а(6а/752/193/13)
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Колдіна О.О.
Суддя-доповідач: Твердохліб
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Бужак Н.П.,

з участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
ухвалу Голосіївського районного суду
м.Києва від 24 грудня 2013 року про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до
Голосіївського районного суду м.Києва
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва ( далі - Відповідач) про
зобов»язання нарахувати та виплатити
щомісячну соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2010
року відповідно ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
розмірі 1 955,40 грн.

Постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 29 листопада 2010 року
адміністративний позов задоволено
частково, зобов»язано Відповідача
нарахувати та виплатити Позивачу
щомісячну соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2010
року відповідно ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва у
зв»язку із неусуненням недоліків,
вказаних в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 травня 2011 року, повернуто
апелянту.

25.11.2013 року Позивач звернулася із
заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови Голосіївського
районного суду м.Києва від 29 листопада
2010 року в частині зобов»язання
здійснити нарахування Позивачу
щомісячної соціальної допомоги
відповідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і
провести її виплату та стягнути на
користь Позивача щомісячну соціальну
допомогу відповідно ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
розмірі 3 146, 52 грн.

19.12.2013 року Позивач подала доповнення
до заяви про зміну способу та порядку
виконання судового рішення та просила
додатково стягнути з Відповідача на її
користь щомісячну соціальну допомогу
відповідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 5 726,75 грн, тобто повну
заборгованість за період з 01.01.2010 року
по 24.12.2013 року в сумі 8 873,27 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м.Києва від 24 грудня 2013 року подання про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення задоволено частково,
змінено спосіб виконання судового
рішення про зобов»язання Відповідача
здійснити виплату Позивачу
щомісячного підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2010
року та стягнуто з Відповідача на
користь Позивача щомісячне підвищення
до пенсії відповідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 01.01.2010 року в сумі 3 146,52 грн. В
задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою
Голосіївського районного суду м.Києва
від 24 грудня 2013 року, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні подання про зміну способу
та порядку виконання вказаного
судового рішення відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 29 листопада 2010 року
адміністративний позов задоволено
частково, зобов»язано Відповідача
нарахувати та виплатити Позивачу
щомісячну соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2010
року відповідно ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідно п.2 ч.4 ст.105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 29 листопада 2010 року дає підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на Відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, Позивач просила
фактично змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови.

Крім того, в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст.ст.198, 223 КАС
України).

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання судового рішення,
не звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Частиною 1 статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Отже, підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим.

Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Проте, Позивачем в заяві про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення не вказано які саме обставини,
на її думку, роблять неможливим його
виконання.

Аналіз оскаржуваного рішення
суду першої інстанції свідчить про те,
що суд першої інстанції, змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.199 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, суд апеляційної
інстанції має право, зокрема, скасувати
її та постановити нову ухвалу.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної ухвали порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою в задоволенні
заяви про зміну способу та порядку
виконання судового рішення - відмовити.

Керуючись ст.ст.199, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м.Києва від 24 грудня 2013 року скасувати
та прийняти нову ухвалу наступного
змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 29 листопада 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
зобов"язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Бужак Н.П.

Ухвала складена в повному обсязі 14
березня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Бужак Н.П.