Справа № 2а-1618/10/0370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа № 876/9706/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представника відповідача
Приходько Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області (правонаступником якої є
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області) на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року у справі №2а-1618/10/0370 за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області (правонаступником якої є
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області) про
визнання не чинним податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2010 року фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати не чинним
податкове повідомлення-рішення 17.05.2010
року №/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 107688 грн., та
за штрафними санкціями у розмірі 53844
грн., а всього на суму 161532 грн..

В обґрунтування своїх вимог
покликається на хибність висновків,
викладених у акті перевірки від 29.04.2010
року № 2580/17-2/НОМЕР_1, вважає, що ним
правомірно віднесено до податкового
кредиту суми коштів, сплачених
внаслідок операцій з ТзОВ «Агромаг-Юг»,
ТзОВ «БАД-09», ТзОВ «БОД-07».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області від 17.05.2010
року №/0.

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Волинської області дану
постанову оскаржила, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що метою укладення угоди між
підприємцем та фіктивними
підприємствами було ухилення від
сплати податків, а це в свою чергу
призвело до ненадходження коштів до
бюджету, та порушенню передбаченого
Конституцією України обов'язку зі
сплати податків, зборів, обов'язкових
платежів. Відсутність у підприємця
ОСОБА_2 можливостей на виконання
господарських зобов'язань по
укладеному договору та відсутність
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих на себе зобов'язань,
свідчить про відсутність наміру на
створення правових наслідків.

В судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення та
підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовільнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати, та
прийняти нову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що з 20.04.2010 року по
26.04.2010 року службовими особами Луцької
ОДПІ проведено документальну
позапланову перевірку з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо здійснення
фінансово-господарських відносин з
ТзОВ «Агромаг-Юг», ТзОВ «БАД-09», ТзОВ
«БОД-07» суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за
період березень 2008 року, червень 2009
року, липень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт
від 29.04.2010 року № 2580/17-2/НОМЕР_1, яким
встановлено порушення підприємцем п. п.
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану і вартість» № 168/97-ВР
від 03.04.1997 року, у результаті чого
донараховано податок на додану
вартість на загальну суму 107 688,00 грн., у
тому числі по періодах: березень 2008
року - 35 833,00 грн., червень 2009 року - 58 355,00
грн., липень 2009 року - 13 500 грн.

На підставі акту перевірки від 29.04.2010
року № 2580/17-2/НОМЕР_1 винесено податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 17.05.2010 року № /0, яким
визначено суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у розмірі 107 688,00 грн. та
штрафними санкціями у розмірі 53 844,00
грн., а всього на суму 161 532 грн.

Луцькою ОДПІ в акті перевірки зроблено
висновок про нікчемність угод,
укладених позивачем із контрагентами:
ТзОВ «Агромакс-Юг» (яке зареєстроване
за грошову винагороду на підставних
осіб, будь-якої
фінансово-господарської діяльності не
проводило, печатка та документи
використовувалися невстановленими
особами для проведення фіктивних
операцій з різними суб'єктами
підприємницької діяльності, з метою
безпідставного формування податкового
кредиту з ПДВ та мінімізації платежів
до бюджету), ТзОВ «БАД-09» та «БзОД-07»
(зареєстровані на підставних осіб за
грошову винагороду та створені з метою
надання послуг по мінімізації платежів
до бюджетів усіх рівнів).

Колегія суддів погоджується з такими
висновками Луцької ОДПІ з наступних
підстав.

Перевіркою встановлено, що фактично в
період за березень 2008 року, червень та
липень 2009 року суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 здійснював оптову
торгівлю зерном та кукурудзою.
Оподаткування одержаних доходів від
здійснення господарської діяльності з
01.03.2008 року по 31.12.2009 року позивач
здійснював на загальній системі
оподаткування та був платником
наступних податків: податку на додану
вартість, податку з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності.

Суд в порушення ст.. 159 КАС України не
взяв до уваги, що декларації про доходи
до Луцької ОДПІ за 2008-2009 роки
підприємцем не подавались.

Об'єктів, де здійснюється господарська
діяльність суб'єктом підприємництва, а
саме: місця розташування виробничих,
торгових точок, складських приміщень,
транспортних засобів, земельних
ділянок у тому числі на умовах оренди
перевіркою не виявлено.

Під час проведення позапланової
документальної перевірки по фінансово-
господарських операціях ТзОВ
«Агромакс-Юг» з позивачем на підставі
поданих первинних документів
встановлено, що останньому було
відвантажено пшеницю та кукурудзу в
значних об'ємах згідно видаткових
накладних:

1. Від ТзОВ «Агромакс-Юг» №РН-000046 від
10.03.2008 року на загальну суму 215 000 грн., в
т.ч. ПДВ 35 833,33 грн.;

2. Від ТзОВ «БОД-07» №09/06-1 від 09.06.2009 року
на загальну суму 146 450 грн., в т.ч. ПДВ 24
408,33 грн., та №01/06-1 від 01.06.2009 року на
загальну суму 203 680 грн., в т.ч. ПДВ 33 946,67
грн.;

3. Від ТзОВ «БАД-09» №01/07-1 на загальну
суму 81 000 грн., в.т.ч. ПДВ 13 500 грн..

Згідно умов продажу, зазначених
видаткових накладних, розрахунки
проводились як за готівку так і
безготівковим розрахунком, а саме:

- ТзОВ «Агромакс-Юг» перераховано кошти
платіжним дорученням №118 та №119 від
07.05.2008 року на загальну суму 215 000 грн.;

- ТзОВ «БОД-07» квитанція до
прибуткового касового ордера №3 від
19.06.2009 року на загальну суму 350 130 гр.;

- ТзОВ «БАД-09» квитанція до
прибуткового касового ордера №1 від
01.07.2009 року на суму 81 000 грн..

І як правильно вказав у своєму
запереченні та апеляційній скарзі
відповідач для транспортування таких
об'ємів торгівельно-матеріальних
цінностей потрібен був бути
відповідний транспорт та складські
приміщення. Однак жодного документу з
приводу цього надано не було.

Судом першої в порушення ст. ст. 11, 69 КАС
України не було взято до уваги, що
згідно письмового пояснення наданого
позивачем вбачається, що директорів
вищевказаних підприємств він не знає, з
ними ніколи не знайомився. Документів,
що підтверджують транспортування
товару в нього не має. Складські
приміщення та транспортні засоби ним в
діяльності за перевіряючий період не
використовувались.

Судом в порушення ст.. 159 КАС України не
надано належної оцінки, що згідно
податкових декларацій з податку на
додану вартість за період березень 2008
року, червень та липень 2009 року
позивача та роз шифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту (по
додатку 5 до податкової декларації з
ПДВ) в розрізі контрагентів
встановлено, що позивач у Розділі 2
«Податковий кредит» відносив суми по
господарських операціях з придбання
товарів (робіт, послуг) по документах
від суб'єктів господарської
діяльності, які мають ознаки
сумнівності (п. 1.15 акту перевірки).

Так перевіркою встановлено, що ТзОВ
«Агромакс-Юг» зареєстровано за
грошову винагороду на підставних осіб,
будь-якої фінансово-господарської
діяльності не проводили, за юридичною
адресою не перебували, а відповідно
печатка та документи
використовувалися невстановленими
особами для проведення фіктивних
операцій з різними суб'єктами
підприємницької діяльності, з метою
безпідставного формування податкового
кредиту з ПДВ та мінімізації платежів
до бюджету.

Судом не взято до уваги , що
неправомірна діяльність ТзОВ
«Агромакс-Юг» є об'єктом розслідування
по кримінальній справі №49, порушеній
СВ УСБ України у Миколаївській області
за ознаками злочинів передбачених ч. 3
ст. 28, ч. 2 ст. 205 та ч. 3 ст. 209 КК України.

16 вересня 2008 року начальником слідчого
відділу УСБ України у Миколаївській
області, полковником юстиції В.С.
Жеребцовим винесено постанову про
порушення кримінальної справи за
фактом фіктивного підприємництва, що
заподіяло велику матеріальну шкоду
державі та легалізації (відмивання)
доходів, одержаних злочинним шляхом. В
даній постанові відображено, що ТзОВ
«Агромакс-Юг» задіяне у організованій
злочинній групі, з метою прикриття
незаконної діяльності створене без
наміру здійснення підприємницької
діяльності для прикриття незаконного
походження грошових коштів, із
послідуючим їх переведенням у готівку.

Актом перевірки стверджується, що
податкова накладна №46 від 10.03.2008 року
на суму 215 000 грн., (в т.ч. ПДВ - 35833,33 грн.),
від ТзОВ «Агромакс-Юг» включена до
реєстру позивачем до реєстру
податкових накладних та до податкового
кредиту з податку на додану вартість за
березень 2008 року - виписана
неправомірно.

Також в порушення ст.. ст.. 11, 69 КАС
України судом першої інстанції не
взято до уваги, що на підставі
інформації з УПМ ДПА у Волинській
області (лист від 27.02.2010 року №1942/7/26-314),
ТзОВ «БАД-09» та ТзОВ «БОД-07»
зареєстровані на підставних осіб за
грошову винагороду та створені з метою
надання послуг по мінімізації платежів
до бюджету усіх рівнів.

Тому податкові накладні №01/07-1 від
01.07.2009 року на загальну суму 81 000 грн.,
в.т.ч. ПДВ 13 500 грн., від ТзОВ «БАД-09» та
№09/06-1 від 09.06.2009 року на загальну суму 146
450 грн., в т.ч. ПДВ 24 408,33 грн., та №01/06-1 від
01.06.2009 року на загальну суму 203 680 грн., в
т.ч. ПДВ 33 946,67 грн. від ТзОВ «БОД-07»,
включені позивачем до реєстру
податкових накладних та до податкового
кредиту з податку на додану вартість
виписані неправомірно.

Відповідно до ст. 208 Господарського
кодексу України, передбачено, що якщо
господарське зобов'язання визнано
недійним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язаннями, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

За своєю суттю будь-яка підприємницька
діяльність направлена на досягнення
певного економічного ефекту.
Підприємці здійснюють свою діяльність
з метою отримання прибутку.

З аналізу матеріалів перевірки можна
зробити висновок про те, що метою
укладення угоди між підприємцем та
фіктивними підприємствами було
ухилення від сплати податків, а це в
свою чергу призвело до ненадходження
коштів до бюджету, та порушенню
передбаченого Конституцією України
обов'язку зі сплати податків, зборів,
обов'язкових платежів.

Відсутність у підприємця ОСОБА_2
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по
укладеному договору та відсутність
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих на себе зобов'язань,
свідчить про відсутність наміру на
створення правових наслідків.

Діяльність СПД ОСОБА_2 була направлена
на здійснення операцій, пов'язаних з
отриманням податкової вигоди, а саме
податкового кредиту на суму 107 688 грн., з
контрагентами, які не виконували своїх
податкових зобов'язань.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактично здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Судова колегія вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, а тому постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати і винести нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області (правонаступником
якої є Луцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області) задоволити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року у справі №2а-1618/10/0370 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич