Справа № К/9991/13283/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/13283/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Ялтинського міського
управління юстиції, головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ялтинського міського управління
юстиції Латишевої Віри Єгорівни про
визнання дій незаконними, скасування
постанов та визнання примусу на
спонукання до виконання певних дій
протиправним за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу судді окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати незаконними дії відділу
Державної виконавчої служби
Ялтинського міського управління
юстиції щодо накладення арешту на всю
власність; скасувати постанову про
накладення арешту на майно, яке
належить ОСОБА_1 та постанови про
заборону на його відчуження від 25
квітня 2007 року, від 28 січня 2008 року та
від 29 лютого 2009 року відповідно;
зобов'язати відділ Державної
виконавчої служби Ялтинського
міського управління юстиції надіслати
до Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори постанову про
зняття арешту на майно, яке належить
ОСОБА_1, та зняття заборони на його
відчуження у встановлені законом
строки; зобов'язати відділ Державної
виконавчої служби Ялтинського
міського управління юстиції звертати
стягнення лише на конкретну власність
боржника в розмірах й об'ємі,
необхідних для виконання за
виконавчими листами, з урахуванням
права ОСОБА_1 визначати предмети
власності, на які слід звертати
стягнення в першу чергу; зобов'язати
відділ Державної виконавчої служби
Ялтинського міського управління
юстиції виконати рішення Ялтинського
міського суду від 21 січня 2009 року;
зобов'язати відповідачів відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 10000 грн з
кожного.

Ухвалою судді окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 серпня 2010 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 на підставі
пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення, а
ухвалу судді окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 серпня 2010 року -
без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
суддею суду першої інстанції та
апеляційним судом порушення норм
чинного процесуального законодавства,
що призвело до постановлення
неправильних судових рішень, позивач
просить скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
постановити рішення по суті.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування суддею суду
першої інстанції та апеляційним судом
норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Суддя суду першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, прийшов до
висновку, що оскільки позивач оскаржує
вчинення виконавчих дій за виконавчим
листом №2-1930/06 від 12 березня 2007 року,
виданого Ялтинським міським судом на
підставі судового рішення, ухваленого
у порядку цивільного судочинства,
позовна заява повинна розглядатись у
Ялтинському міському суді за правилами
цивільного судочинства.

За правилами частини 4 статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року №606-ХІІ рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Враховуюче те, що до юрисдикції
адміністративних судів належать спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 3 Закону України «Про
виконавче провадження», крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження
та те, що в даному випадку
правовідносини, які виникли між
сторонами, стосуються оскарження дій
державного виконавця щодо невиконання
судового рішення, ухваленого за
нормами Цивільного процесуального
кодексу України, то суди дійшли
правильного висновку, що цей спір не є
публічно-правовим в розумінні положень
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 1 статті 383
Цивільно-процесуального кодексу
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до частини 2 статті 384
Цивільно-процесуального кодексу
України, скарга подається до суду, який
видав виконавчий документ.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судових рішеннях, не спростовуються,
підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу судді окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.