Справа № 814/4550/13-а
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

26 грудня 2013 року
Справа № 814/4550/13-а

м. Миколаїв

11:20

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача:
Скородумової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до
відповідача:Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-е, м.
Миколаїв, 54018 про:визнання рішення від
16.09.2013 № 13595/04 таким, яке прийнято з
порушенням строків його прийняття і
надіслання; визнання протиправним і
скасування вимоги від 15.11.2012 № Ф-11-1с,
Керуючись статтями 11, 71, 94, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною і скасувати
вимогу № Ф-11-1с, що була прийнята
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва 15.11.2012,
про сплату недоїмки в сумі 1603,80 грн.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

4. Присудити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 понесені ним судові витрати
(судовий збір) в сумі 114,70 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
Справа № 814/4550/13-а

м. Миколаїв

11:20

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Єрзікова
О. М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача:
Скородумової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до
відповідача:Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-е, м.
Миколаїв, 54018 про:визнання рішення від
16.09.2013 № 13595/04 таким, яке прийнято з
порушенням строків його прийняття і
надіслання; визнання протиправним і
скасування вимоги від 15.11.2012 № Ф-11-1с,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив:

визнати рішення управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва (надалі - УПФУ або відповідач)
від 16.09.2013 таким, яке прийнято з
порушенням строків його прийняття та
надіслання;

визнати вимогу УПФУ від 15.11.2012 № Ф-11-1с
протиправною і скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що вимога від 15.11.2012 № Ф-11-1с не
відповідає ані за змістом, ані за
формою Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (надалі - Закон №
1058) і Інструкції про порядок обчислення
і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженій постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 (надалі - Інструкція). На
думку позивача, у відповідача не було
підстав для надіслання вимоги,
оскільки з 01.01.2011 втратили чинність
відповідні норми статті 106 Закону № 1058.
Крім того, позивач зазначив, що УПФУ
порушило строки прийняття та
надіслання рішення про результати
розгляду скарги позивача на вимогу.

Відповідач позов не визнав з підстав,
що викладені у письмових запереченнях
(ар. с. 44-48). В судовому засіданні позивач
і його представник вимоги
адміністративного позову підтримали,
представник відповідачам просила у
задоволенні позову відмовити.

26.12.2013 судом було оголошено вступну та
резолютивну частини.

Заслухавши пояснення позивача і
представників сторін, дослідивши
письмові докази, суд встановив, що
15.11.2012 УПФУ сформувало вимогу № Ф-11-1с
про сплату позивачем боргу в сумі 1 603,80
грн. недоїмки (надалі - Вимога, ар. с. 9).

Вимогу позивач отримав 03.09.2013, і цей
факт відповідачем не заперечувався.
Пояснень щодо причин надіслання Вимоги
від 15.11.2012 наприкінці серпня 2013 року
УПФУ не надало.

Суд погоджується з відповідачем в тому,
що доводи позивача про невідповідність
форми Вимоги встановленим нормам є
хибними (детально викладено у
письмових запереченнях проти
адміністративного позову і у
додаткових поясненнях, ар. с. 73-34).

Відповідно до підпункту 4 пункту 8
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону № 1058 (в редакції Закону України
від 08.07.2010 № 2461-VI «Про внесення змін до
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»), фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Згідно з поясненнями відповідача,
вказана у Вимозі сума (1 603,80 грн.) -
внески за липень-грудень 2010 року.

Відповідно до частини 2 статті 106 Закону
№ 1058, суми страхових внесків своєчасно
не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Як вказано у частині 3 статті 106
Закону № 1058, територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Протягом десяти робочих днів із
дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

Про правомірність застосування
після 1 січня 2011 року (дата набрання
чинності Законом України від 08.07.2010
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування») частини 3
статті 106 Закону № 1058 (щодо суми
страхових внесків, термін сплати яких
настав 20.01.2011) зазначено зокрема у
постанові Верховного Суду України від
03.07.2012 (ар. с. 53-57), висновки якого, в силу
частини 1 статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач, за умови
існування недоїмки позивача із сплати
страхових внесків, мав право надіслати
позивачу вимогу.

Проте, на думку суду, в даному випадку,
підстав для надіслання вимоги у
відповідача не було, оскільки факт
наявності недоїмки не доведений.
Відповідно до статті 20 Закону № 1058,
страхові внески обчислюються або
страхувальниками, або територіальними
органами Пенсійного фонду «… у
випадках, передбачених цим Законом …
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів …».

Докази того, що вказана у Вимозі сума
була обчислена УПФУ за результатами
проведеної перевірки, в матеріалах
справи відсутні.

Таким чином, сума 1 603,80 грн. не була ані
обчислена страхувальником (позивачем),
ані нарахована УПФУ за результатами
перевірки, вона не могла вважатися
недоїмкою, що виключало можливість
надіслання відповідачем Вимоги.

Враховуючи це, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача про
визнання протиправною і скасування
Вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 106 Закону
№ 1058, протягом десяти робочих днів із
дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Узгодження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки здійснюється на підставі
заяви страхувальника, яка
розглядається територіальним органом
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів після її отримання, та
поданих страхувальником документів, що
свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

Заяву про узгодження Вимоги (ар. с. 10-11)
позивач направив відповідачу 11.09.2013, і
цю заяву відповідач розглянув 16.09.2013
(ар. с. 49-52), при тому, що 16.09.2013 було
третім робочим днем, про що повідомив
позивача шляхом надіслання йому
рішення про результати розгляду заяви.

Виходячи з того, що строк розгляду
заяви страхувальника про узгодження
вимоги розпочинається з наступного дня
після її (заяви) отримання - 12.09.2013, суд
дійшов висновку про безпідставність
доводів позивача про недотримання
відповідачем строків, і, відповідно,
про відмову у задоволенні позовних
вимог в цій частині.

Позивач заявив вимогу про стягнення
витрат на правову допомогу.

На думку суду, ці вимоги задоволенню не
підлягають. Відповідно до статті 90
Кодексу адміністративного судочинства
України, витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Отже, компенсація таких витрат є
можливою у тому випадку, якщо
матеріалами справи підтверджений факт
надання правової допомоги адвокатом
або іншим фахівцем у галузі права.
Таких доказів позивач не
надав.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною і скасувати
вимогу № Ф-11-1с, що була прийнята
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва 15.11.2012,
про сплату недоїмки в сумі 1603,80 грн.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

4. Присудити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 понесені ним судові витрати
(судовий збір) в сумі 114,70 грн. з
Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна

Постанова оформлена у відповідності до
статті160 КАС України

та підписана суддею 30 грудня 2013 року