Справа № 817/286/13-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"04" березня 2014 р.
Справа № 817/286/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Гощанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"04" грудня 2013 р. у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Гощанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року позивач звернувся з
позовом до Гощанської міжрайонної
Державної податкової інспекції
Рівненської області Державної
податкової служби України, в якому
просив скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2012р.
№, №, №, №, та від
24 грудня 2012 року № , № .

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що податковим органом
безпідставно класифіковано правочини
вчинені по реалізації
товарно-матеріальних цінностей для
цілого ряду суб'єктів господарювання,
як нікчемні. Вчинення вказаних
господарських операцій
підтверджується первинними
документами та розрахунковими
документами. За наслідками вчинення
господарських операцій з реалізації
товарно-матеріальних цінностей для
цілого ряду суб'єктів господарювання у
позивача виникли податкові
зобов'язання по податку на додану
вартість, що були відображенні у
відповідних звітних деклараціях по
податку на додану вартість за період ;
квітень 2010 р. по грудень 2011 р. Такі дії
відповідають вимогам ст.ст. 185,187,189
Податкового кодексу України та пп. 7.4.1,
пп. 7.4.5 п. 7.4ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997 р.
№ 168/97-ВР. Таким чином, позивач вважав,
що господарські правочини
відповідають п. 1,5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, п. 1
ст. 216, ст. 228, ст. 626, ст. 629, ст. 650, ст. 655, ст.
658, ст. 662 Цивільного кодексу України і
підстави для визнання їх нікчемними
відсутні.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Гощанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 11 жовтня 2012 року № ,
№ та № , а також від 24 грудня
2012 року № та № . В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на те, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірності
винесення оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що відповідачем проведена
позапланова виїзна перевірка
дотримань податкового валютного та
іншого законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за період з
01.04.2010 року по 31.12.2011 року.

На підставі проведеної перевірки
складено акт від 25.09.2012 року
№347/1742/, на підставі якого
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2012р.:

- № №, яким донараховане
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 164 672,25 грн.
(в тому числі 152 674,68 грн. основного
зобов'язання та 11 997,57 грн. штрафної
санкції), за порушення ч.1,5 ст. 203 п.1,2
ст.215, 216 ст.228, ч.1 ст.628 ч.2 ст. 689, ч.2 ст. 712
цивільного кодексу України, ст. 3
Господарського кодексу п. 44.1,п.44.3, ст..44,
п.138.2ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 п.167.1 ст.167
п.177.1 п.177.5 п.177.10 ст.177 Податкового
кодексу України, ст. 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.5.1, пп. 5.3.9 п.5.3
ст.5 ЗУ «Про оподаткування прибутку
підприємств».

- №, яким донараховане податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 97 430,25 грн. (в тому числі
78 572 грн. основного зобов'язання та 18 858,25
грн. штрафної санкції), за порушення ч.1,5
ст. 203 п.1,2 ст.215, 216 ст.228, ч.1 ст.628 ч.2 ст. 689,
ч.2 ст. 712 цивільного кодексу України, ст.
3 Господарського кодексу п.185.1 ст.185,
п.187.1 ст.187, п. 198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755- VI із змінами та
доповненнями, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" № 168 / 97 - ВР від 03.04.97р. (із
змінами та доповненнями).

- № , яким до позивача застосовано
адміністративний штраф за
незабезпечення збереження первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством, в сумі 510
грн.

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб в сумі
510 грн. за штрафними санкціями, з
підстав порушення позивачем . п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України N 2755-VI від
02.12.2010 р.та п.3 «Порядку заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку» зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2011 р. за N 46/18784.

Рішенням ДПС в Рівненській області
«Про результати розгляду скарги» від
19.12.2012 року скаргу позивача залишено
без задоволення. Збільшено грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 6 996,75 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями та по податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 402,49
грн. за основним платежем та в сумі 100,62
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

На підставі вказаного рішення
Гощанською МДПІ було прийнято
податкові повідомлення-рішення від 24
грудня 2012 року № , яким збільшено
податкове зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
в сумі 503 (п'ятсот три ) гривні 11 копійок
в т.ч. 402,49 грн. основного зобов'язання
100,62 грн. штрафної санкції, та
повідомлення-рішення від 24 грудня 2012
року №, яким збільшено податкове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 6 996,75 грн.
штрафної санкції.

Судом встановлено, що основним видом
діяльності позивача в перевіряємому
періоді була оптова та роздрібна
торгівля ПММ, будівельними
матеріалами, торфобрикетами,
продуктами харчування.

Податковим органом на підставі
перевірки були не прийняті в частині
валові доходи та валові витрати за
перевіряємий період, а також
податковий кредит та податкові
зобов'язання з посиланням на
нікчемність господарських операцій
позивача з рядом контрагентів.
Податковим органом зменшено
податковий кредит та податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість по операціям з придбання та
реалізації паливно-мастильних
матеріалів, торфобрикету та щебеню.

В акті перевірки зазначено, що у
позивача відсутнє майно, трудові
ресурси, технічний персонал, основні
фонди для реалізації ПММ дрібними
партіями. Надані на перевірку
видаткові та податкові накладні не
дають можливості встановити
реальність перевезення та передачі
товару. Самовивіз нафтопродуктів не
здійснювався, у зв'язку з відсутністю у
позивача власних чи орендованих
спеціально оснащених транспортних
засобів. Для проведення перевірки не
надано документи щодо внутрішнього
перевезення товару, не надано
документів на транспортування з пункту
наливу продавця до власних чи
орендованих ємностей,
сумішороздавальних колонок.

Судом вірно зазначено, що відповідно до
чинного на момент вчинення
господарських операцій законодавства,
необхідною умовою для формування
платником валових витрат та
податкового кредиту є, зокрема,
фактична наявність господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), їх зв'язок з господарською
діяльністю платника податків. При
цьому, необхідною умовою є
підтвердження валових витрат
первинними документами, що за змістом
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", а
податкового кредиту наявність
податкової накладної, що відповідають
вимогам ст.201 Податкового кодексу
України.

Отже, предметом доказування у
відповідній категорії спорів є
реальність господарських операцій, що
є підставою для формування валових
витрат, виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Судом першої інстанцій з врахуванням
положень п. п. 1, 2 ст.9 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
досліджено питання щодо реального
вчинення правочинів позивача та його
контрагентів та за наявності доказів:
договорів, податкових та видаткових
накладних, платіжних доручень тощо,
встановлено факт реального вчинення
позивачем господарських операцій, за
наслідками яких сформовано валові
витрати та спірний податковий кредит.

Первинні документи, що досліджені
судом, містять відомості про обставини,
які є предметом доказування у цій
справі, та пов'язані з рухом активів,
виконанням зобов'язань, останні
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах,
та підтверджують обґрунтованість
визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Судом встановлено, що факт
використання позивачем у власній
господарській діяльності придбаних
паливо-мастильних матеріалів та
отримання доходу від її використання,
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями видаткових
накладних, згідно яких позивачем було
реалізовано вищезазначені бензин та
дизпаливо та отримано доход від
господарської діяльності.

Таким чином, придбання позивачем
паливо-мастильних матеріалів
здійснювалось для подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Встановлено також і використовувались
в господарській діяльності і вугілля,
торфобрикети, щебінь, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зауважує, що платник податків, який
придбав товар в особи, що порушує
вимоги податкового законодавства, не
повинен притягуватися до
відповідальності в тому випадку, якщо
він здійснював реальну господарську
операцію та не знав про певні порушення
правил ведення господарської
діяльності та оподаткування своїм
контрагентом. Такі висновки не можуть
ґрунтуватися на припущеннях, а можуть
ґрунтуватися лише на належних,
достатніх, а також тих доказах, які
одержані з дотриманням закону.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 Цивільного кодексу
України). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Відповідачем лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок товарів (робіт,
послуг) які економічно необхідні для
виконання такого постачання або
здійснення діяльності тощо, що може
свідчити про відсутність необхідних
умов для здійснення відповідної
господарської, економічної діяльності
як позивачем, так і його контрагентом -
є тільки припущенням.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 Цивільного кодексу України у
фізичної особи тягне кримінальну
відповідальність за відповідними
статтями кримінального кодексу
України за скоєний злочин, замах на
злочин або готування до злочину. Такі
обставини можуть бути доведені лише
обвинувальним вироком.

Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
угоди порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Отже, посилання відповідача на частини
1, 5 статті 203, частини 1,2 статті 215, статтю
216 ЦК України є безпідставним, так як
зазначені норми можуть
використовуватися лише при визнанні
правочинів недійсними в судовому
порядку.

Судом вірно зазначено, що ні в
Податковому кодексі України, ні в інших
нормативних актах не згадується про
товарно-транспортну накладну, як
документ,на підставі якого податковий
орган має право визначати суму
податкового зобов'язання або
податкового кредиту з ПДВ платнику
податків. Крім того, наданою в ході
судового розгляду копією договору про
відповідальне збереження вбачається,
що товарно-транспортна накладна
взагалі не виписувалась так як товар
знаходився на відповідальному
збереженні в ПП«Торгівельна компанія
«Укр-Петроль».

Відповідачем не надано відомостей щодо
скасування реєстрації платника ПДВ
контрагентів позивача на момент
здійснення правочинів.

Отже, доводи відповідача про те, що
позивач не підтвердив своє право на
податковий кредит та податкове
зобов'язання з ПДВ не можуть бути взяті
до уваги (без інших обґрунтувань, а не
простих тверджень Відповідача),
оскільки на час здійснення
господарських операцій контрагенти
позивача були внесені до реєстру
платників ПДВ.

Податковий орган не надав суду
належних та допустимих доказів про
відсутність фактичного виконання
позивачем господарських операцій за
спірними правочинами, про відсутність
витрат позивача у спірних
правовідносинах. Наявність власних та
орендованих транспортних засобів у
позивача, як і наявність договорів про
надання транспортних послуг, актів про
надання вказаних послуг, їх оплатність
спростовують висновки податкового
органу про нікчемність вказаних
операцій позивача. Крім того
податковим органом не встановлено, що
за умовами вказаних договорів
купівлі-продажу та поставки позивач
був учасником транспортного процесу, а
саме вантажоотримувачем ви
вантажовідправником.

Відповідачем не доведено про
несумісність предмету спірних
правочинів з напрямом господарської
діяльності позивача, про відсутність
використання позивачем отриманих
товарів, що зумовлює необґрунтованість
висновку суб'єкта владних повноважень
про нікчемність правочинів або
невідповідності Замовника

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
податкові повідомлення-рішення
Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області ДПС № від 11 жовтня 2012року,
№ від 11 жовтня 2012року та №
від 24 грудня 2012 року, № від 24
грудня 2012 року підлягають скасуванню,
як протиправні та винесені
відповідачем всупереч вимог
законодавства.

Стосовно визначення податкового
зобов'язання на підставі податкового
повідомлення-рішення № від 11
жовтня 2012 року, згідно з яким до
позивача застосовано адміністративний
штраф за незабезпечення збереження
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством в сумі 510 грн.,
апеляційний суд зазначає наступне.

З акта перевірки вбачається, що
перевірка проводилась в приміщенні ДПС
в Рівненській області за адресою
м.Рівне, вул. Відінська,12 в порядку ст. 85
Податкового Кодексу по вилученим на
підставі протоколу обшуку документам.

З протоколу обшуку не вбачається опису
вилучених документів, при розгляді
справи копії первинних документів
позивачем надані в повному обсязі. Тому
висновки про незабезпечення
збереження первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством
спростовуються матеріалами справи, а
тому податкове повідомлення - рішення
№ від 11 жовтня 2012 року є
протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи, вірно застосував
Законодавство, яке регулює ці
правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "04" грудня
2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Гощанська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Незалежності,31,смт.Гоща,Рівненська
область,35400

4 - ОСОБА_5 АДРЕСА_1