Справа № 805/18107/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мальцева Н.Г.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
справа №805/18107/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
за участі секретаря судового засідання
Коханюк А.Р., представника позивача
Єгорової Л.С., за довіреністю від 11.02.2014
року, представника відповідача
Каменської І.Д., за довіреністю від
10.02.2014 року, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Авдіївці Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. у справі № 805/18107/13-а (головуючий І
інстанції Мальцева Н.Г.) за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Авдіївці Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Авдіївці Донецької області про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Авдіївці Донецької області
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Авдіївці
Донецької області про визнання дій
неправомірними щодо відмови у
відшкодуванні Управлінню Пенсійного
фонду України в м.Авдіївці Донецької
області понесених витрат в сумі 263,44
грн., з яких: допомога на поховання
сім'ям померлих або особам, які
здійснили поховання осіб, які
отримували пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначену на підставі п.
"а" ч.1 ст.26 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в сумі 261,38 грн., витрати з
виплати і доставки вказаної допомоги в
розмірі 2,06 грн., та стягнення понесених
ним витрат в сумі 263,44 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року відмовлено в задоволені позовних
вимог.

Позивач не погодився з прийнятим судом
першої інстанції судовим рішенням щодо
відмови в задоволені позовних вимог та
подав апеляційну скаргу на постанову
суду першої інстанції. В апеляційній
скарзі зазначає про те, що судом першої
інстанції необґрунтовано відмовлено в
задоволені позовних вимог, тому просив
скасувати постанову суду першої
інстанції в цій частині та
задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, вважає, що постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційну скаргу обґрунтованою
та такою що підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважає, що постанова суду першої
інстанції винесена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу не обґрунтованою та
такою що підлягає залишенню без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Авдіївці Донецької області складено
акт щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за жовтень 2013 року.

Відповідно до зазначеного акту
Управління Пенсійного фонду України в
м.Авдіївці Донецької області кількість
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в жовтні місяці 2013 року
складає 44 особи, загальна сума витрат,
що підлягає відшкодуванню
відповідачем складає 7385,82 грн. (а.с.8).

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Авдіївці
зазначений акт щодо 44 осіб перевірило
та прийняло до заліку суму витрат, що
підлягає відшкодуванню в розмірі 7122,38
грн.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Авдіївці не
прийнято до заліку спільні акти
щомісячної звірки витрат щодо допомоги
на поховання сім'ї померлого або особі,
що здійснили поховання ОСОБА_4, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в сумі 261,38 грн., витрати з
виплати і доставки вказаної допомоги в
розмірі 2,06 грн., всього в сумі 263,44 грн.
Відмова мотивована ти, що смерть
пенсіонера не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування(а.с.25).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає такий висновок
позивача щодо безпідставності відмови
судом першої інстанції в задоволені
позовних вимог помилковим, а
апеляційну скаргу такою, що
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону, в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону № 16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини1 статті 24 Закону
України від 23 вересня1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105-XIV у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку,
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 5 зазначеного Порядку,
організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником.

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону №
16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV
вбачається, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити, що положення пункту 4
Порядку про те, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань зобов'язано
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону № 1105-XIV.

Крім того, стаття 21 цього Закону
пов'язує виникнення обов'язку у Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань відшкодовувати у
встановленому законодавством порядку
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у разі
настання саме страхового випадку.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що в
матеріалах справи не міститься жодних
доказів про причинно-наслідковий
зв'язок настання смерті ОСОБА_4
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та не заперечувалось
сторонами в суді апеляційної
інстанції, довідки МСЕК, яка б
підтверджувала причинно-наслідковий
зв'язок настання смерті ОСОБА_4 з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням, що стався з
останнім, не існує.

Колегія суддів не приймає посилання
позивача на наявність акту про
нещасний випадок та висновків МСЕК
щодо встановлення інвалідності, як
доказ підтверджуючий
причинно-наслідковий зв'язок смерті
ОСОБА_4 з нещасним випадком на
виробництві, оскільки, як зазначалось
вище за вимогами чинного законодавства
причинно-наслідковий зв'язок смерті з
нещасним випадком на виробництві
повинен підтверджуватись окремими
висновками відповідних медичних
закладів.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
позивачем причинний зв'язок смерті
ОСОБА_4 з професійним захворюванням,
іншим одержаним каліцтвом або
ушкодженням здоров'я належно не
підтверджується висновками
відповідних медичних закладів, який
вимагається вищезазначеними нормами
законодавства, суд першої інстанції
вірно дійшов висновку щодо відсутності
правових підстав для відшкодування
понесених витрат на поховання та
витрат з виплати і доставки вказаної
допомоги за рахунок Відділення Фонду
та відповідно відсутності підстав для
задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вищевикладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
в її задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини по справі та постанова
прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що в свою чергу є підставою для
залишення рішення суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного Фонду України в м.Авдіївці
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. у справі № 805/18107/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. у справі № 805/18107/13-а залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано
колегією суддів 17 березня 2014 року.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва