Справа № 253/1628/14-а
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя: Марченко Н. Ю.
Справа № 253/1628/14-а
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі: головуючого - судді
Марченко Н.Ю. при секретарі Сердцовій
К.Є., за участю позивача ОСОБА_1,
представників відповідача Мельник К.О.,
Хмельницької О.Л., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Горлівка адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного утримання судді
у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду з
адміністративним позовом, просить
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки № 2 від 03.01.2014 року про відмову
йому в перерахунку довічного грошового
утримання як судді у відставці;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки здійснити йому
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці з 1 грудня 2013 року, виходячи
з розміру заробітної плати (грошової
винагороди) судді Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки, що
працює на відповідній посаді, на
підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки № 08-23/1638 від 5 грудня 2013 року
без обмеження розміру щомісячного
грошового утримання з урахуванням
раніше проведених виплат.

Позивач посилається на те, що 5
червня 2000 року на підставі постанови
Верховної Ради України від 1 червня 2000
року № 1781-ІІІ "Про звільнення суддів"
був звільнений з посади судді
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки у зв'язку з виходом у
відставку. Відповідно до п. 4 ст. 43
Закону України "Про статус суддів" від 15
грудня 1992 року йому було призначено
щомісячне довічне утримання в розмірі
84% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Перебуває на
обліку та отримує щомісячне довічне
грошове утримання в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Горлівки.
З прийняттям Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI (далі - Закон) його статус
як судді у відставці регулюється цим
законом. У зв'язку зі збільшенням
грошового утримання судді, працюючого
на відповідній посаді,Територіальним
управлінням Державної судового
адміністрації України в Донецькій
області на адресу відповідача була
направлена довідка про заробітну плату
для нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за № 08-23/1638 від 05.12.2013 року про заробітну
плату працюючого на відповідній посаді
судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці відповідно до ст. 129 Закону
України № 2453-VI. Згідно вказаної довідки
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді на грудень 2013
року склала 18270 грн. 26 грудня 2013 року він
звернувся до відповідача з заявою про
перерахунок його щомісячного
довічного грошового утримання. Проте
своїм рішенням № 2 від 03.01.2014 року
відповідач відмовив йому у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
утримання, посилаючись на те, що
перерахунок раніше призначеного
довічного грошового утримання Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" передбачено у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України.
Вважає, що відмова відповідача у
перерахунку його довічного грошового
утримання суперечить нормам Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та Рішенню Конституційного
Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свій адміністративний позов
підтримав.

Представники відповідача за
довіреністю Мельник К.О. та Хмельницька
О.Л. позов не визнали, вважали, що
законом передбачено проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання виключно суддям
Конституційного Суду України та не
передбачено проведення перерахунку в
разі зміни розміру винагороди судді
місцевого суду. Просили у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Суд, з'ясувавши всі обставини
справи та перевіривши їх доказами,
вважає встановленим наступне.

Позивач ОСОБА_1 5 липня 2000 року
звільнений з посади судді
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки на підставі постанови
Верховної Ради України від 1 червня 2000
року № 1781-ІІІ "Про звільнення суддів" у
зв'язку з виходом у відставку,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки,
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці.

26 грудня 2013 року позивач
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки з заявою, якою просив
повести перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у відставці
на підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області від 05.12.2013 року № 08-23/1638 про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки.

Проте Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки своїм рішенням від
03.01.2014 року № 2 відмовило позивачу в
здійснені перерахунку довічного
грошового утримання як судді у
відставці.

Таке рішення відповідача суд
вважає протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, виходячи з
наступного:

Відповідно до частини першої
статті 138 Закону України від 7 липня 2010
року № 2453-VI "Про судоустрій і статус
суддів" судді, який вийшов у відставку,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу", або за його
вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

До змін, внесених Законом України
від 08.07.2011 року "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
частини перша, друга статті 138 Закону №
2453-VI мали таку редакцію: "Судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу", або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453-VI,
в тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів-чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Отже, змінивши вік, після
досягнення якого судді мають
можливість реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судді та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 Закону № 2453-VI
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України "Про статус суддів" та
Постанова Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" у відповідності з
пунктом другим Прикінцевих та
Перехідних положень до Закону України
№ 2453 втратили свою чинність, однак
відповідно до його норм, із внесеними
до нього змінами, які діють з 1 жовтня 2011
року, положення щодо визначення
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
аналогічні положенню колишнього
Закону України "Про статус суддів" від 15
грудня 1992 року, відповідають частині 3
статті 138 вказаного вище Закону № 2453.

Тому розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці прямо залежить від розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Оскільки як положеннями статті 43
Закону України "Про статус суддів" в
редакції 1992 року, так і положеннями
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді.

У зв'язку з тим, що з 1 грудня 2013
року заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 05.12.2013 року № 08-23/1638,
відповідно до заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. Довідка Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області складена відповідно до
фактичної заробітної плати судді
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки, встановленої частинами
третьою та четвертою статті 129 Закону
України № 2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Відповідно до частини 4 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Разом з тим, стаття 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" регулюючи порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду
України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті другої, абзацу другого пункту 2
розділу другого "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що частина третя статті 138
Закону України № 2453 до внесених
Законом № 3668 змін передбачала:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання". Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання змінено Законом № 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме: "Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: "Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
"Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II "Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Враховуючи вищенаведені
положення закону, обчислення
щомісячного довічного утримання
суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Тому у відповідача не було
підстав для відмови позивачу у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного утримання як судді у
відставці.

Виходячи з норм статті 58
Конституції України та висновків,
викладених у рішеннях Конституційного
суду України від 22 травня 2008 року і від
03 червня 2013 р № 3-рп-2013, матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на час виходу у
відставку не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону.
Оскільки на день виходу позивача у
відставку, умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України "Про статус
суддів" та Постановою Верховної Ради
України "Про порядок введення в дію
Закону України Про статус суддів",
вимоги позивача про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається,
що відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України "Про статус
суддів", згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Суд враховує, що відповідно до
пункту другого розділу другого
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи"
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом з дня
набрання Рішенням Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року
законної сили.

На підставі вищенаведеного, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 слід
задовольнити, визнати протиправним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
від 03.01.2014 року № 2 про відмову позивачу
у перерахунку довічного грошового
утримання як судді у відставці та
зобов'язавши відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату
щомісячного довічного утримання як
судді у відставці з 1 грудня 2013 року,
виходячи з розміру заробітної плати
(грошової винагороди) судді
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки, що працює на
відповідній посаді, на підставі
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 05.12.2013 року № 08-23/1638, без
обмеження розміру щомісячного
грошового утримання з урахуванням
проведених виплат.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАСУ, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного утримання судді
у відставці задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки № 2 від 03.01.2014 року про відмову
ОСОБА_1 у перерахунку довічного
грошового утримання як судді у
відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату щомісячного
довічного утримання як судді у
відставці з 1 грудня 2013 року, виходячи з
розміру заробітної плати (грошової
винагороди) судді Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки, що
працює на відповідній посаді, на
підставі довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки № 08-23/1638 від 5 грудня 2013 року
без обмеження розміру щомісячного
грошового утримання з урахуванням
раніше проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
адміністративного суду Донецької
області шляхом подання апеляційної
скарги через Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАСУ, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 КАСУ, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Н. Ю.
Марченко