Справа № 815/924/14
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/924/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря
Маковейчук Т.С.,

за участю сторін:

представника позивача - Спичак О.А.
(директор)

представника позивача - Мовіли М.А. (за
довіреністю від 19.02.2014р.),

представника відповідача - Грунь С.О.
(за довіреністю від 04.10.2013р. №12784/Г/10-107),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Орга-Юг»
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Орга-Юг» (далі - ТОВ
«Орга-Юг») звернулося до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 16.12.2013р. №
та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТОВ «Орга-Юг» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
господарських відносин із платником
податків ТОВ«Вторметекспорт» їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період листопад 2012 року,
січень 2013 року, за результатами якої
складено акт №2574/15-53-22-3/34995498 від 11.11.2013р.
Перевіркою встановлено порушення: п.138.4
ст.138, п.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу
України, п.п.198.1, 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України. На
підставі висновків зазначених у акті
перевірки, відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
16.12.2013р. № та №. Позивач не
погоджується з оскаржуваними
податковими повідомленням-рішеннями
та зазначив, що реальність здійснення
господарські відносини позивача з
ТОВ«Вторметекспорт» підтверджується
відповідними первинними документами, у
зв'язку з чим висновки відповідача щодо
заниження податку на прибуток на суму
106634грн. та податку на додану вартість
на суму 203736грн. є неправомірними.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав наведених у адміністративному
позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, зазначивши, що за
наслідками проведеної позапланової
невиїзної документальної перевірки
ТОВ «Орга-Юг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні господарських відносин із
платником податків
ТОВ«Вторметекспорт» їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період листопад 2012 року, січень 2013 року
було складено акт №2574/15-53-22-3/34995498 від
11.11.2013р. Перевіркою встановлено
порушення: п.138.4 ст.138, п.139.1.9 ст.139, п.п.198.1,
198.3, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення які, на думку
представника відповідача, є
правомірними та скасуванню не
підлягають.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ «Орга-Юг» ()
зареєстроване 20.03.2007р. як юридична
особа Виконавчим комітетом Одеської
міської ради, що підтверджується
довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.28-29) та перебуває на обліку ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області 17.04.2007р.
за №28775 як платник податків, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків №3363 від
29.11.2012р. (а.с.34)

У період з 29.10.2013р. по 04.11.2013р. ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ТОВ «Орга-Юг»
() з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні господарських відносин із
платником податків
ТОВ«Вторметекспорт» ()
їх реальності та повноти відображення
в обліку за період: листопад 2012 року,
січень 2013 року, за результатами якої
складено акт №2574/15-53-22-3/34995498 від 11.11.2013р.
(а.с.10-18)

Зазначеною перевіркою
встановлено порушення ТОВ «Орга-Юг»:

- п.138.4 ст.138, п.139.1.9 ст.139 Податкового
кодексу України, а саме безпідставне
віднесення в декларації з податку на
прибуток до складу витрат - 507780грн., у
т.ч. в розрізі податкових періодів: 2012
рік - 507780грн. чим занижено податок на
прибуток до сплати на суму 106634грн.;

- п.п.198.1, 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України в
результаті чого завищено податковий
кредит з ПДВ на суму 203 736грн., в тому
числі за листопад 2012 року на суму
101556грн., за січень 2013 року - на суму
102180грн., внаслідок чого занижено суму
податку на додану вартість до сплати
усього на 203736грн., в тому числі за
листопад 2012 року на суму 101556грн., за
січень 2013 року - на суму 102180грн.

На підставі висновків зазначених у
акті перевірки, ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 16.12.2013р., яким ТОВ
«Орга-Юг» визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем - 203736грн.
та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) -
50934грн. (а.с.8);

- № від 16.12.2013р., яким ТОВ
«Орга-Юг» визначено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем - 106634грн. та штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) - 26658грн.
(а.с.9)

Відповідно до акту №2574/15-53-22-3/34995498
від 11.11.2013р., у ході перевірки були
досліджені господарські відносини
позивача з ТОВ «Вторметекспорт» за
період: листопад 2012 року, січень 2013 року
та перевіркою встановлено, що
позивачем за перевірений період
документально не підтверджено витрати
по ланцюгу постачання від зазначеного
постачальника. Зазначені висновки
обґрунтовані тим, що відповідно до акту
ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві №951/22.8-15/30127924 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового
законодавства ТОВ «Вторметекспорт»
() по взаємовідносинах з
ТОВ «К-В-С» () та
подальшої реалізації придбаних ТОВ
«К-В-С» ()
товарно-матеріальних цінностей за
період з 01.11.2012р. по 31.07.2013р.; з ТОВ «Верон
Шиппінг» () та подальшої
реалізації придбаних у ТОВ «Верон
Шиппінг» ()
товарно-матеріальних цінностей за
період з 01.01.2012р. по 31.07.2013р.»,
встановлено, що ТОВ «Вторметекспорт»
відсутній об'єкт оподаткування
податком на додану вартість операцій з
контрагентами-постачальниками, у
зв'язку з чим проведеною перевіркою не
підтверджено реальність здійснення
ТОВ «Вторметекспорт»
фінансово-господарських операцій з
придбання та реалізації ТОВ «Орга-Юг»
товарів (робіт, послуг) за період з
01.01.2012р. по 31.07.2013р. з урахуванням їх
виду, обсягу, якості та розрахунків.
Крім того, відповідно до постанови
старшого слідчого з ОВС СУ ФР МГУ -
Центрального офісу з ОВП від 15.07.2013р.
ТОВ «Вторметекспорт» безпідставно
сформовано податковий кредит за
рахунок суми ПДВ по податкових
накладних, які не можуть розглядатися в
якості належного підтвердження
податкового кредиту, оскільки не мають
статусу юридично значимої, у зв'язку з
чим, було зроблено висновок, що
ТОВ«Вторметекспорт» завищено
податковий кредит з ПДВ за листопад 2011
року на суму 1501927грн. Також, відповідно
до висновків зазначеного акту,
господарські відносини між ТОВ
«Орга-Юг» та ТОВ «Вторметекспорт», не
мали мети настання реальних наслідків.
(а.с.54-67)

Так, відповідно до п.п.14.1.36 ст.14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п.14.1.27 ст.14 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

п.138.4 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

У відповідності до п.139.1.9 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених законодавчих норм дає
підстави для висновку, що для цілей
оподаткування визначальним критерієм
для кваліфікація діяльності платника
як господарської є спрямованість такої
діяльності на отримання доходу.
Визначальною ознакою господарської
діяльності є наявність ділової мети, що
полягає в намірі отримати економічний
ефект від операції платника податків.
Не можуть вважатися такими, що вчинені
з діловою метою операції, за наслідками
яких платник податків бажає отримати
виключно податкову вигоду без
здійснення реальної господарської
діяльності.

Отже, правильність формування
платником податків витрат та
податкового кредиту вимагає наявності
зв'язку витрат платника податків па
придбання товару (послуг;) з його
господарською діяльністю, що полягає у
намірі платника податку отримати
користь (прибуток, дохід). За
відсутності останнього, немає підстав
для зменшення бази оподаткування
податком на прибуток та податком на
додану вартість за рахунок валових
витрат та податкового кредиту.

Разом з цим, наявність належним чином
укладеного договору між суб'єктами
господарювання (чинного) заздалегідь
не може свідчити про здійснення
суб'єктом господарювання законної
господарської діяльності. Зокрема,
зазначено, що дія цілей визначення сум,
що можуть включатися до складу витрат
оподаткування податком на прибуток, а
також податкового кредиту для цілей
визначення оподаткування ПДВ
господарські операції мають бути:
фактично здійснені; підтверджені
складеними первинними документами;
документи повинні відображати
реальність господарську підставою для
формування податкового обліку
платника.

За відсутності факту придбання товарів
чи послуг або в разі, якщо придбані
товари чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з ПДВ за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати коштів.

Згідно з вимогами п.185.1 ст.185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України.

Ппідпунктом 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів та послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.4 ст.198 Податкового
кодексу України якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
до податкового кредиту є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість,
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Дотримання наведених вимог дає
можливість підтвердити виконання
договору та, відповідно, реальність
здійснюваних операцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.07.2011р. між ТОВ «ІЛТА» (замовник) та
ТОВ«Орга-Юг» (виконавець) було укладено
договір №1-187-11/3 щодо надання послуг з
адміністрування парку лізингових
автомобілів (а.с.79-80), згідно умов якого,
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе обов'язок по наданню послуг з
адміністрування будь-яких автомобілів,
що належать замовнику та які
перебувають у користуванні та
володінні третіх осіб на підставі
лізингових договорів укладених між
замовником та
користувачами/лізингоотримувачами які
перебувають на території Одеської,
Миколаївської, Кіровоградської,
Херсонської, Запорізької областей
України та АР Крим. Так, п. 3.1
встановлено, що вартість послуги за
адміністрування однієї одиниці парку
(транспортного засобу), що знаходиться
в регіоні обслуговування протягом
місяця становить 780,00грн. (ПДВ 156,00грн.),
загалом 936,00грн. щомісячно (абонентська
плата).

Також, 01.01.2012р. між позивачем
(замовник) та ТОВ «Вторметекспорт»
(виконавець) було укладено договір №14596
щодо надання послуг з адміністрування
парку лізингових автомобілів (а.с.74-75),
згідно умов якого, замовник доручає, а
виконавець приймає на себе обов'язок по
наданню послуг з адміністрування
будь-яких автомобілів, що належать
замовнику та які перебувають у
користуванні та володінні третіх осіб
на підставі лізингових договорів
укладених між замовником та
користувачами/лізингоотримувачами на
які перебувають на території Одеської,
Миколаївської, Кіровоградської,
Херсонської, Запорізької областей
України та АР Крим. Згідно п.2.3 умов
договору, на підтвердження факту
надання виконавцем замовнику послуг
протягом відповідного місяця
сторонами складається акт
приймання-передачі послуг та перелік
автомобілів, щодо яких протягом
відповідного місяця надавались
послуги складатиме невід'ємну частину
такого акту. Так, п. 3.1 встановлено, що
вартість послуги за адміністрування
однієї одиниці парку (транспортного
засобу), що знаходиться в регіоні
обслуговування протягом місяця
становить 780,00грн. (ПДВ 156,00грн.), загалом
936,00грн. щомісячно (абонентська плата).

При цьому, судом встановлено, що
відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України - ТОВ «Орга-Юг» () має право здійснювати
діяльність за КВЕД-2012: 41.20 - будівництво
житлових і нежитлових будівель; 43.11 -
знесення; 43.12 - підготовчі роботи на
будівельному майданчику; 43.13 -
розвідувальне буріння; 43.21 -
електромонтажні роботи; 43.22 - монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування (а.с.28-29) Тобто,
позивачем було укладено зазначений
договір поза межами господарської
діяльності підприємства, що не
заперечувалось у судовому засіданні
представниками позивача.

За нормами Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський та
податковий облік базується на даних
первинних документів, які
підтверджують здійснення
господарських операцій. Згідно
визначення, яке наведено у статті 1
Закону України №996-ХІУ, первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В статті 9 даного Закону зазначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назву документа
(форми), код форми, дату і місце
складання; зміст господарської
операції, вимірювачі господарської
операції (у натуральному і вартісному
виразі), посади, прізвища і підписи
осіб, відповідальних за дозвіл та
здійснення господарської операції і
складання первинного документа.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995р., первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.

ТОВ «Орга-Юг» на підтвердження
виконання зазначеного договору
позивачем було надано податкові
накладні №19 від 30.11.2012р. на суму ПДВ
101556,00грн. та №36 від 31.01.2013р. на суму ПДВ
102180,00грн. (а.с.71, 73) При цьому, у вказаних
податкових накладних зазначено, що
вони виписані ТОВ «Вторметекспорт»
покупцю ТОВ «Орга-Юг» на підставі
договору №1459 від 01.02.2012р. Суми за
вказаними податковими накладними були
включені позивачем до складу
податкового кредиту за перевірений
період.

Також, до суду були надані акти
приймання-передачі наданих послуг №13
від 31.01.2013р. та №11 від 30.11.2012р. (а.с.70, 72) в
яких відсутня інформація про місце
фактичного надання послуг, зміст та
спосіб надання та одержання таких
послуг, вид первинного документу, що
містить в собі вихідну інформацію та
іншої переробки одного або кількох
документів - тобто відсутні обов'язкові
дані про форму та зміст наданих послуг.

У підтвердження оплати отриманих
послуг від ТОВ «Вторметекспорт» з
адміністрування парку лізингових
автомобілів ТОВ «Орга-Юг» надано
платіжні доручення №9 від 11.01.2013р. та №25
від 18.02.2013р. (а.с.68-69), однак надані
документи самі по собі не можуть
свідчити про дійсне виконання
господарської операції.

При цьому, позивачем не надано
документів, які підтверджували б факт
придбання зазначених послуг з метою їх
використання в оподаткованих
операціях, а також перелік автомобілів,
щодо яких протягом відповідного місяця
надавались послуги, що складає
невід'ємну частину актів відповідно
п.2.3 умов договору №14596 від 01.01.2012р.

Під час офіційного з'ясування
обставин справи директор ТОВ «Орга-Юг»
- СпичакО.А. пояснив, що договір №14596 від
01.01.2012р. укладався, ще до того, як його
було призначено директором
підприємства, а представник позивача
Мовила М.А. зазначив, що у період, за
який було проведено перевірку,
зазначені послуги ТОВ«Вторметекспорт»
на користь ТОВ «Орга-Юг» фактично не
надавались, а здійснювались
безпосередньо між ТОВ
«Вторметекспорт» та ТОВ «ІЛТА».

З урахуванням зазначеного, а також
оскільки позивачем не надано
підтверджуючих документів по
господарським відносинам з ТОВ
«Вторметекспорт», то відповідно
вказана операція не підтверджена
належним чином та не може
відображатися в податковому обліку ТОВ
«Орга-Юг».

До того ж суд зазначає, що наявність
податкової накладної дійсно є
обов'язковою обставиною для визначення
правильності формування податкового
кредиту, але не вичерпною. Якщо певна
господарська операція не відбулася чи
відбулася не за тим її змістом, який
відображений в укладених платником
податку договорах, то це є підставою
для застосування відповідних
наслідків у податковому обліку. Якщо
наведені у договорах товари чи послуги
фактично не поставлялися, то придбання
таких товарів або послуг не відбулося.
Відповідно право на податковий кредит
у такого платника податків не виникає,
оскільки при цьому не дотримано
обов'язкових умов для виникнення
такого права - придбання товарів
(послуг) з метою їх використання у
господарській діяльності.

Таким чином, на платника податку на
додану вартість покладається обов'язок
довести фактичність та реальність
здійснюваної ним господарської
операції, за наслідками якої він формує
податковий кредит.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, щодо правомірності
встановленого податковим органом
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Орга-Юг» заниження
податку на прибуток на суму 106634грн. та
податку на додану вартість на суму
203736грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
ДПІ у Приморському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області податкові
повідомлення-рішення від 16.12.2013р.
№ та № прийнято правомірно
та підстави для їх скасування відсутні,
а тому позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Орга-Юг»
задоволенню не підлягають.

ч. 3 статті 4 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. За таких обставин, відповідно
до

вищевказаних норм суд повинен стягнути
з позивача судовий збір за подання
адміністративного позову майнового
характеру у розмірі (4872,00 - 487,20) у
розмірі 4384,80грн.

Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орга-Юг» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 16.12.2013р. №
та № - відмовити.

Cтягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орга-Юг» () судовий збір за подання
адміністративного позову майнового
характеру у розмірі 4384,80 грн. (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири гривні
вісімдесят копійок) на р/р 4005, банк
отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, код 37607526.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі якщо
суб'єкт владних повноважень у випадку
та порядку, передбачених частиною
четвертою статті 167 КАС України, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, апеляційна скарга подається
протягом п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлений 11 березня 2014 року.

Суддя /п
К.О. Танцюра