Справа № 810/1249/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
810/1249/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку скороченого провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомБориспільського
міськрайонного центру
зайнятостідоОСОБА_1простягнення
незаконно одержаної допомоги по
безробіттю,

в с т а н о в и в:

Бориспільський міськрайонний центр
зайнятості звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно одержаної допомоги по
безробіттю в сумі 2297,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при
проведенні перевірки обґрунтованості
виплати відповідачу матеріального
забезпечення відповідно до вимог
законодавства України на випадок
безробіття позивачем встановлено, що
ОСОБА_1 в порушення вимог Законів
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000 №1533-III та
"Про зайнятість населення" від 01.03.1991
№803-XII, незаконно отримано допомогу по
безробіттю в сумі 2297,85 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, скорочене
провадження застосовується в
адміністративних справах щодо:
стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження.

Сторони належним чином повідомлені про
розгляд справи в порядку скороченого
провадження, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (рекомендованого).

Разом з тим, відповідач не скористався
наданим частиною третьою статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України правом щодо подачі заперечень
на адміністративний позов, а тому суд
розглядає справу на підставі наявних у
ній доказів.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в
березні 2013 року відповідач звернувся
до Бориспільського міськрайонного
центру зайнятості із заявою про
надання статусу безробітного і
виплатою допомоги по безробіттю до
вирішення питання його подальшого
працевлаштування. У заяві відповідач
зазначила, що не є найманим
працівником, не укладала договір
цивільно-правового характеру, не
зареєстрована фізичною
особою-підприємцем, пенсії не отримує.

13 березня 2013 року відповідачу надано
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю.

Як встановлено судом, в листопаді 2013
року посадовими особами
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків і обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", за результатами якого
складено Акт від 06.11.2013 № 275.

Відповідно до Акта у ході
розслідування виявлено, що ОСОБА_1,
перебуваючи на обліку як безробітна,
знаходилася в трудових відносинах з
ТОВ "Виробничо-комерційна фірма
"Лігена" в період з 04.04.2013 по 04.06.2013 та
отримувала заробітну плату, що
підтверджується наказами про
прийняття на роботу від 04.04.2013 №62/1-К та
про звільнення від 04.06.2013 №126/3-К.

03 грудня 2013 року позивачем прийнято
наказ № 422 "Про відшкодування незаконно
отриманої допомоги по безробіттю", на
підставі якого 03.12.2013 відповідачу
направлено претензію № 1267/06 із вимогою
сплатити суму заборгованості у розмірі
2297,85 грн., яка отримана відповідачем
07.12.2013, про що свідчить підпис чоловіка
відповідача на копії рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, наявної у матеріалах
справи.

Доказів оскарження у судовому порядку
наказу позивача, а також доказів сплати
заборгованості відповідачем суду не
надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття визначаються законами
України від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість
населення" та від 02.03.2000 №1533-III "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Законом України від 22.03.1991 №803-XII "Про
зайнятість населення" зайнятість
визначено як діяльність громадян, що
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Згідно з пунктом "б" частини третьої
статті 1 Закону України від 22.03.1991 №803-XII
"Про зайнятість населення" громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство", належать до зайнятого
населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від
22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до положень Закону України
від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість
населення" порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних державною службою
зайнятості визначається Кабінетом
Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007
№219, для одержання статусу
безробітного громадянин особисто
подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не займається
видами діяльності, що визначені
частиною третьою статті 1 Закону
України "Про зайнятість населення", і не
отримує пенсію на пільгових умовах, а
також копію довідки про його
ідентифікаційний номер.

Відповідно до статті 25 Закону України
від 22.03.1991 №803-XII "Про зайнятість
населення" держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх
трудової діяльності та забезпечує їм
такі види компенсацій, зокрема, виплату
в установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України від 02.03.2000
№1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

Згідно із статтею 7 Закону України від
02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" видами
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 02.03.2000 №1533-III "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2006 №357, перевірка даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
проводиться центрами зайнятості, на
які покладено виконання функцій
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного
Порядку, у разі встановлення центрами
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи повернути
кошти або відмови роботодавця
відшкодувати кошти, а також у разі
неповернення (невідшкодування) їх у
встановлений строк стягнення таких
коштів здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 12 Закону України від
02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" виконавча дирекція
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття є
виконавчим органом правління Фонду,
який забезпечує виконання рішень
правління. Функції виконавчої дирекції
Фонду покладаються на органи державної
служби зайнятості, а функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні.
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, зокрема, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, представляють інтереси Фонду
в судових та інших органах.

Як встановлено судом, у період з 04.04.2013
по 04.06.2013 відповідачу виплачено
допомогу по безробіттю у розмірі 2297,85
грн.

При цьому, відповідно до Акта
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 06.11.2013 № 275,
перевіркою встановлено, що відповідач
знаходилася в трудових відносинах з
ТОВ "Виробничо-комерційна фірма
"Лігена" в період з 04.04.2013 по 04.06.2013 та
отримувала заробітну плату, що
підтверджується наказами про
прийняття на роботу від 04.04.2013 №62/1-К та
про звільнення від 04.06.2013 №126/3-К.

Таким чином, відповідач отримувала
допомогу по безробіттю у той час, коли
перебувала у трудових відносинах з ТОВ
"Виробничо-комерційна фірма "Лігена" та
отримувала заробітну плату.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем доведено належними і
достатніми доказами факт незаконного
отримання відповідачем допомоги по
безробіттю, а також наявність у
позивача правових підстав і
компетенції щодо стягнення з
відповідача суми заборгованості.

У свою чергу, відповідач не надав суду
доказів необґрунтованості стягнення
одержаної ним у період з 04.04.2013 по 04.06.2013
допомоги по безробіттю.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України, Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", статтями 69, 70, 71, 94,
158-163, 183-2, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості незаконно одержану
допомогу по безробіттю в сумі 2297 (дві
тисячі двісті дев'яносто сім) грн. 85 коп.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.