Справа № 808/413/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

06 березня 2014 року 10 год. 40 хв. Справа №
808/413/14 м.Запоріжжя Запорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
за участю: секретаря судового
засідання Ініної І.М., представника
позивача - не прибув, представника
відповідача - Сергієнко Т.С.
(довіреність від 02 вересня 2013 року),
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів» до
Пологівської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

17 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів» (далі
іменується - позивач) до Пологівської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
іменується - відповідач), в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 30.12.2013 №,
яким нараховано суму грошового
зобов'язання (пеню у сфері ЗЕД, 21081000) в
розмірі 8621 грн. 72 коп.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що спірне
податкове повідомлення-рішення
суперечить приписам частини 3 статті 2
КАС України, оскільки за відсутності
визначених законом підстав покладає на
платника податків додатковий обов'язок
по сплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Так, позивач посилається на
безпідставність висновків
Пологівської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про порушення платником
податків норм Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті».

Ухвалою судді від 20.01.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

06.03.2014 позивач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до суду клопотання
про розгляд справи за відсутності його
представника.

В судове засідання прибув представник
відповідача, заперечив проти
задоволення заявлених позовних вимог
та вказав, що платником податків
порушено норми Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», що відображено в
акті перевірки.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 06.03.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі направлення від 16.12.2013 №402
та наказу керівника Пологівської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області від
16.12.2013 №1749, фахівцями Пологівської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Конка-Оріхів», за результатами якої
складено акт «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Конка-Оріхів» (), з
питань дотримання вимог валютного
законодавства за контрактами» від
20.12.2013 №1795/08-15-22-2201/34119990 (далі іменується
- Акт перевірки) (а.с. 35).

В результаті проведеної перевірки
встановлено порушення позивачем
статей 2, 4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР, в результаті
чого платнику податків нарахована пеня
на суму в розмірі 8621 грн. 72 коп.; пункту
9.1 статті 9, пункту 16.2 статті 16 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93;
пункту 2.7 статті 2 Положення про
валютний контроль, затвердженого
постановою Правління Нацбанку України
від 08.02.2000 №49 - встановлено не
декларування валютних цінностей, що
незаконно знаходяться за межами
України станом на 01.04.2013, 01.07.2013, 01.10.2013.

На підставі Ата перевірки відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «У» від
30.12.2013 №, яким платнику податків
нараховано суму грошового зобов'язання
за платежем: пеня у сфері ЗЕД, 21081000, в
розмірі 8621 грн. 72 коп. (а.с. 6).

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, а також суджень,
відображених контролюючим органом в
Акті перевірки від 20.12.2013
№1795/08-15-22-2201/34119990, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 КАС України,
яка визначає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для проведення перевірки
стала інформація, отримана
контролюючим органом від Публічного
акціонерного товариства «Мотор-Банк» у
формі листа від 06.03.2013, в якому
зазначено про виявлені факти порушень
чинного законодавства (ненадходження в
законодавчо встановлені строки
виручки, товарів в період з 01.02.2013 по
28.02.2013) резидентом - клієнтом банку по
контрактах №73 від 20.10.2012 та №74 від
01.11.2012 (а.с. 71).

Судом встановлено, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Конка-Оріхів» (Покупець) та Brauhaus
Altenkunstandt, Andreas Leikeim GmbH&Co.KG, Germany (Виробник)
укладено контракт від 20.10.2012 №73,
відповідно до якого Виробник визначає
Покупця ексклюзивним імпортером своїх
брендів; Покупець приймає товар та
сприяє у продажу та розповсюдженню
товару на узгодженій території з метою
реалізації максимального постійного
потенціалу збуту товару (далі
іменується - Контракт №73) (а.с. 43).

На виконання умов Контракту №73,
позивачем здійснено авансові платежі
згідно з платіжними дорученнями №85 від
23.11.2012 на суму в розмірі 2898,00 Євро та №89
від 26.11.2012 на суму в розмірі 11712,00 Євро на
користь Brauhaus Altenkunstandt, Andreas Leikeim GmbH&Co.KG,
Germany (а.с. 49, зворотній бік). Загальна
сума авансових платежів становить: 2898,00
Євро + 11712,00 Євро = 14610,00 Євро.

Контролюючий орган зазначає, що
надходження товару здійснено згідно
ВМД типу ІМ 40 №027946 від 07.12.2012 на суму в
розмірі 13812,50 Євро, тобто станом на
17.12.2013 за підприємством рахується
дебіторська заборгованість в розмірі:
14610,00 Євро - 13812,50 Євро = 797,50 Євро.

В Акті перевірки відповідач вказує, що
відповідно до Закону України 185/94-ВР
порушення резидентами термінів
розрахунків в іноземній валюті при
здійсненні експортно-імпортних
операцій тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення виручки
(вартості недопоставленого товару).

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розширення інструментів впливу на
грошово-кредитний ринок» від 06.11.2012
№5480-VI (далі іменується - Закон України
№5480-VI) внесені зміни до Закону України
№185/94-ВР, відповідно до яких
Національному банку України надано
право запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені статтями 1 та 2 Закону
України №185/94-ВР.

Пунктом 3 Постанови Національного
банку України «Про зміну строків
розрахунків за операціями з експорту
та імпорту товарів і запровадження
обов'язкового продажу надходжень в
іноземній валюті» від 16.11.2012 №475 (далі
іменується - Постанова №475)
установлено, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів, передбачені в статтях 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
повинні здійснюватися у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 4 Закону України
185/94-ВР порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару) в
іноземній валюті, перерахованої у
грошову одиницю України за валютним
курсом Національного банку України на
день виникнення заборгованості.
Загальний розмір нарахованої пені не
може перевищувати суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару).

Контролюючий орган зазначає, що
кількість днів порушення становить 295
днів (25.02.2013 по 16.12.2013), курс
Національного банку України на день
виникнення заборгованості (24 лютого 2013
року) становить 10,539570 за 1 Євро. Усього
нарахована пеня у сумі 7438 грн. 70 коп.;
797,50 Євро - сума простроченої
дебіторської заборгованості; 797,50 х
10,539570 х 295 х 0,3% = 7438 грн. 70 коп.

Крім того, між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів»
(Покупець) та Pivovar ZUBR a.s. (Виробник)
укладено контракт від 01.11.2012 №74,
відповідно до якого Виробник визначає
Покупця ексклюзивним імпортером своїх
брендів; Покупець приймає товар та
сприяє у продажу та розповсюдженню
товару на узгодженій території з метою
реалізації максимального постійного
потенціалу збуту товару (далі
іменується - Контракт №74) (а.с. 50).

Позивачем здійснено авансові платежі
згідно з платіжними дорученнями №86 від
23.11.2012 на суму в розмірі 1797,70 Євро та №93
від 28.11.2012 на суму в розмірі 7190,80 Євро
(а.с. 67); №168 від 14.03.2013 на суму в розмірі
1612,80 Євро та №176 від 08.04.2013 на суму в
розмірі 5842,70 Євро (а.с. 58) на користь Pivovar
ZUBR a.s.

В Акті перевірки вказано, що
надходження товару здійснено згідно
ВМД типу ІМ 40 №010095 від 29.04.2013 на суму в
розмірі 8064,00 Євро та №029540 від 24.12.2012 на
суму в розмірі 8380,00 Євро.

Відповідач, посилаючись на наведені
вище норми закону, вказує, що за
Контрактом №74 кількість днів
порушення становить 62 дні (27.02.2013 по
29.04.2013); курс Національного банку
України на день виникнення
заборгованості (27 лютого 2013 року)
становить 10,452446 за 1 Євро; усього
нарахована пеня у сумі 1183 грн. 02 коп.;
608,50 Євро - сума простроченої
дебіторської заборгованості; 608,50 Євро
х 10,452446 х 62 х 0,3% = 1183 грн. 02 коп.

Проаналізувавши всі розрахунки пені за
Контрактами №73 та №74, суд зазначає, що
контролюючим органом проводився
розрахунок 90 днів з моменту здійснення
авансових платежів із прив'язкою до дат
оформлення вантажних митних
декларації, що, на думку, відповідача є
датами поставки товарів. Проте, з
такими доводами, а відповідно і з
розрахунками, суд не погоджується та
зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України
№185/94-ВР імпортні операції резидентів,
які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики.

Згідно з абзацом 14 статті 1 Закону
України від 16 квітня 1991 року №959-XII «Про
зовнішньоекономічну діяльність» (далі
іменується - Закон України №959-XII)
імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у
тому числі з оплатою в негрошовій
формі) українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України
розташованими за її межами.

Моментом здійснення імпорту,
відповідно до абзацу 38 статті 1 Закону
України №959-XII, є момент перетину
товаром митного кордону України або
переходу прав власності на зазначений
товар, що експортується чи
імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до пункту 4 статті 4 Митного
кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі
іменується - МК України) ввезення
товарів, транспортних засобів на митну
територію України, вивезення товарів,
транспортних засобів за межі митної
території України - сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України у будь-який спосіб у
відповідному напрямку;

Зі приписами статті 186 МК України
переміщення товарів через митний
кордон України здійснюється засобами
авіаційного, водного, автомобільного,
залізничного, трубопровідного
транспорту та лініями електропередачі,
а також змішаними перевезеннями. Під
змішаним (комбінованим) перевезенням
розуміється міжнародне перевезення
вантажів щонайменш двома різними
видами транспорту відповідно до
договору змішаного (комбінованого)
перевезення з місця в одній країні, де
вантажі переходять у відання оператора
такого перевезення, до визначеного
місця доставки в іншій країні.

Залежно від наявності перевізника,
відправника, одержувача, а також
договору на перевезення товари
переміщуються у: 1) вантажних
відправленнях; 2) супроводжуваному
багажі; 3) несупроводжуваному багажі; 4)
ручній поклажі; 5) міжнародних поштових
відправленнях; 6) міжнародних
експрес-відправленнях.

Відповідно до статті 321 МК України,
товари, транспортні засоби
комерційного призначення перебувають
під митним контролем з моменту його
початку і до закінчення згідно із
заявленим митним режимом. У разі
ввезення на митну територію України
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення митний
контроль розпочинається з моменту
перетинання ними митного кордону
України.

Частиною 6 статті 321 МК України
встановлено, що митний контроль
закінчується у разі ввезення на митну
територію України - після закінчення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, за винятком
митних режимів, які передбачають
перебування під митним контролем
протягом усього часу дії митного
режиму.

Отже, моментом вчинення імпортної
операції, зокрема, моментом поставки
товару за такою операцією, для
застосування статей 2, 4 Закону №185/94-ВР
є момент фактичного перетину
імпортованим товаром митного кордону
України.

Митне ж оформлення товарів як наступна
подія після перетину митного кордону
має інше правове значення.

Поняття «перетин товаром митного
кордону України» та «пропуск через
митний кордон України» не є тотожними
та обов'язковими для врахування при
вирішенні питання визначення дати
імпорту, оскільки товари, що
переміщуються через митний кордон
України, крім митного контролю можуть
підлягати
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарному, фітосанітарному,
радіологічному, екологічному контролю
та контролю за переміщенням культурних
цінностей.

Вантажна митна декларація, в свою
чергу, не є єдиним документом, виключно
яким засвідчується факт та дата
переміщення товарів через митний
кордон України.

Підставою для переміщення вантажу
через митний кордон України в режимі
імпорту є наявність
товаросупровідного документа на
вантаж, проставлення на якому відтиску
штампа «Під митним контролем» з
відповідною датою засвідчує факт і
дату перетину митного кордону України.

Так, за Контрактом №73 відповідачем
взято за основу ВМД від 07.12.2012, за
Контрактом №74 - ВМД від 24.12.2012 та від
29.04.2013. Тобто, контролюючим органом
невірно встановлені дати поставки
товару на митну територію України, що
докорінно впливає на розрахунок суми
пені та визначення кількості днів
прострочки. Натомість, по Контракту №73
відмітка митного органу «Під митним
контролем» датована 02.12.2012; по
Контракту №74 - 25.04.2013 (Чопська митниця)
та 21.12.2012.

Суд зазначає, що при здійсненні
розрахунку кількості днів
прострочення та визначенні суми пені,
контролюючим органом брались до уваги
дати поставки товару на територію
України саме по датах вантажних митних
декларацій за Контрактами №73 та №74,
натомість супровідні документи з
відміткою митного органу «Під митним
контролем», де зазначені відповідні
дати, не брались до уваги, що є
недотриманням порядку розрахунку пені.

Суд критично оцінює посилання
контролюючого органу на те, що
відповідно до умов Контрактів №73 та №74
датою поставки товару є дата відмітки,
вказана в вантажних митних деклараціях
на товар, з огляду на наступне.

Контракти №73 та №74 містять аналогічні
умови, викладені в розділах 13,
відповідно до яких «Дата поставки
означает дату отметки таможенных
органов страны Производителя,
указанной в грузовой таможенной
декларации на товар». Відповідач,
посилаючись на вказані пункти
Контрактів, вважає, що датою поставки
товару є відмітка саме на вантажній
митній декларації, проте на таких
деклараціях (а.с. 47, зворотній бік, 54, 64)
відмітки митних органів країн
виробників взагалі відсутні, що дає
підстави вважати, що контролюючим
органом невірно визначено дати
перетину товаром кордону при
розрахунку суми пені.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд, оцінивши докази по справі у їх
сукупності, приходить до висновку, що
відповідачем не доведено обставини,
викладені в Акті перевірки, та не
спростовано докази позивача.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з
адміністративним позовом, позивачем
сплачено 182 грн. 70 коп. судового збору
(квитанція від 14.01.2013), яка підлягає
поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Пологівської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 30 грудня 2013 року №.

Повернути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів»
(ідентифікаційний код 34119990) суму
сплаченого судового збору в розмірі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 (сімдесят)
коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська