Справа № 810/3164/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3164/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Київської митниці Міндоходів
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю Спільного
підприємства «Украінская Восточная
Рибная Компанія» до Київської обласної
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішень, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Спільне підприємство
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» звернулося в Київський
окружний адміністративний суд з
позовом до Київської обласної митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Київській області, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати
рішення відповідача від 08.05.2013р.
№125110007/2013/910021/2, №125110007/2013/910018/2,
№125110007/2013/9100222 про визначення митної
вартості товарів;

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в митному оформленні
товарів від 08.05.2013р. №125110007/2013/00025,
№125110007/2013/00027,
№ 125110007/2013/00021;

- стягнути з Державного бюджету України
через ГУ ДКСУ у Київській області
надмірно сплачені до Державного
бюджету кошти у розмірі 427294,23 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року позов задоволено. Рішення суду
вмотивовано тим, що митний орган
неправомірно відмовив позивачу у
визначені задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом, а
відтак, прийняті за наслідками такої
відмови рішення про коригування митної
вартості та картки відмови в митному
оформленні товарів є протиправними та
підлягають скасуванню, також внаслідок
чого позивачем до бюджету України було
сплачено суму коштів на 427294, 23 грн.
більше, аніж сума, що підлягала сплаті
до бюджету у разі здійснення митного
оформлення за митною вартістю,
визначеною позивачем.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову по справі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що дії митниці щодо
визначення митної вартості товару є
законними та такими, що відповідають
нормам чинного законодавства України,
а тому позов не підлягає задоволенню,
оскільки посадові особи митного органу
діяли відповідно до ст. 19 Конституції
України виключно на підставі, в межах
та у спосіб передбачений Конституцією
та Законами України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 27
березня 2012 року між СП «Украінская
Восточная Рибная Компанія» ТОВ
(Покупець) та компанією «KLC Gida Urunleri»
(Туреччина, Продавець) було укладено
контракт №1, відповідно до умов якого,
Продавець продає, а Покупець купує
товар (свіжоморожену та охолоджену
рибу різних видів).

Згідно Інвойсів від 02.05.2013 № 232932, № 232933
та № 232934 до контракту від 27.03.2013 № 1,
позивачем було ввезено на митну
територію України заморожену рибу.

7 травня 2013 року з метою митного
оформлення вказаного товару ТОВ СП
«УВРК» подало до Київської обласної
митниці Вантажну митну декларацію (ВМД)
№ 125110007.2013.373903, якою позивач
задекларував імпорт риби на загальну
митну вартість 47387,09 Євро. Митна
вартість зазначеного товару була
визначена позивачем виходячи з ціни
контракту, тобто за основним (першим)
методом.

Також, 7 травня 2013 року з метою митного
оформлення вказаного товару ТОВ СП
«УВРК» подало до Київської обласної
митниці Вантажну митну декларацію (ВМД
№ 125110007.2013.373905, якою позивач
задекларував імпорт риби на загальну
митну вартість 49268,08 Євро. Митна
вартість зазначеного товару була
визначена позивачем виходячи з ціни
контракту, тобто за основним (першим)
методом.

Крім того, 7 травня 2013 року з метою
митного оформлення вказаного товару
ТОВ СП «УВРК» подало до Київської
обласної митниці Вантажну митну
декларацію (ВМД) № 125110007.2013.373907, якою
позивач задекларував імпорт риби на
загальну митну вартість 34903,49 Євро.
Митна вартість зазначеного товару була
визначена позивачем виходячи з ціни
контракту, тобто за основним (першим)
методом.

Для підтвердження митної вартості
товару, митному органу позивачем були
надані: зовнішньоекономічний контракт;
рахунки-фактури; міжнародні
автомобільні накладні; рахунок-фактура
про надання транспортно-експедиційних
послуг; контракт на перевезення; копії
митних декларацій країни відправлення;
прайс-лист виробника; інші
товаросупровідні документи.

Згідно інформації, наявної в ЄАІС
Держмитслужби України, митна вартість
поставленого позивачем товару значно
відрізнялась від наявної в базі
інформації, а тому митним органом було
витребувано у ТОВ СП «УВРК» додаткові
документи для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості товарів, а
саме: прайс-лист виробника, виписки з
бухгалтерської документації, каталоги
специфікації, висновки про якісні та
вартісні характеристика товарів та
інформацію біржових організацій про
вартість товарів.

Листом від 07.05.2013 позивач повідомив
митний орган, що надав всі необхідні
документи, що вимагаються для
підтвердження митної вартості, та
просив здійснити митне оформлення
відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи наявну в ЄАІС Держмитслужби
України інформацію та у зв'язку з
ненаданням позивачем додаткових
документів, відповідачем-1 були
прийняті рішення від 08.05.2013р.
№125110007/2013/910021/2, №125110007/2013/910018/2,
№ 125110007/2013/9100222 про
визначення митної вартості товару за 6
(резервним) методом та прийняті картки
відмови в митному оформленні товарів
про від 08.05.2013 № 125110007/2013/00025, №
125110007/2013/00027 та № 125110007/2013/00021.

З метою випуску товарів у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання товариство
подало до Київської обласної митниці
нові вантажно митні декларації від
08.05.2013 № 125110000/2013/329192, № 125110000/2013/373950, №
125110000/2013/329197, у яких вказало митну
вартість товару на рівні, визначеному
митним органом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визначені задекларованої
ним митної вартості товару за основним
методом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49, 50 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Згідно ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При цьому, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Статтею 51 Митного кодексу України
передбачено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Із змісту ч. 3 ст. 53 та ст. 54, 58 Митного
кодексу України слідує, що митний орган
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, під час здійснення
контролю за правильністю визначення
задекларованої позивачем митної
вартості товару, відповідачем було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, та цінову інформацію ЄАІС
Держмитслужби. При цьому було виявлено,
що задекларована позивачем митна
вартість товарів значною мірою
відрізнялась від митної вартості
товарів, ввезених на територію України
за іншими угодами. Вказаний факт став
підставою для витребування митним
органом від позивача додаткових
документів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що та
обставина, що в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що товар, який
задекларовано однією особою, іншими
особами розмитнювався за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
вага, наявність знижок тощо).

При цьому, автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар.

Інших доказів на підтвердження того, що
позивач в декларації митної вартості
зазначив не всі складові числового
значення митної вартості, неправильно
здійснив розрахунок, вніс до
декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів, відповідачем
не надано.

Посилання апелянта на невідповідність
наданого позивачем прайс-листу самій
суті такого документу, колегія суддів
не бере до уваги, оскільки із його
змісту не вбачається жодних
невідповідностей типовому прайс -
листу, та як вірно зазначено судом
першої інстанції, відсутність ціни
напроти деяких рядів продукції,
пояснюється тим, що прайс-лист є діючим
лише на певний період (22 тижні), у який,
можливо, зазначений вид риби продавцем
не поставляється/не виловлюється, чи
може мати будь-яку іншу причину
походження, але жодним чином не вказує
на прихований зв'язок продавця і
покупця з метою завідомого заниження
митної вартості товарів.

До того ж, враховуючи, що внаслідок
прийняття відповідачем-1 рішень про
визначення митної вартості товарів,
позивачем до бюджету України було
сплачено суму коштів на 427294,23 грн.
більше, аніж сума, що підлягала сплаті
до бюджету у разі здійснення митного
оформлення за митною вартістю,
визначеною позивачем.

Відповідно до статті 27 Митного кодексу,
якщо задоволення скарги на рішення, дії
або бездіяльність митних органів або
їх посадових осіб пов'язане з виплатою
грошових сум, їх виплата здійснюється
за рахунок державного бюджету
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Згідно з пунктом 16 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845, органи Казначейства за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюють безспірне списання
коштів державного та місцевих
бюджетів, зокрема, для повернення
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку, що
внаслідок прийняття Київською
обласною митницею протиправних рішень
про визначення митної вартості товарів
від 08.05.2013р. №125110007/2013/910021/2,
№ 125110007/2013/910018/2,
№125110007/2013/9100222, позивачем було надмірно
сплачено до бюджету суми митних
платежів у розмірі 427294,23 грн., а відтак,
такі кошти підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь СП
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» ТОВ.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17
лютого 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.