Справа № 802/162/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2014 р.
Справа № 802/162/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина
Олександровича,

за участі секретаря судового засідання
Яковенка Дмитра Олександровича,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

свідка Цехмістер Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду
України у Шаргородському районі

про: визнання протиправними дій та
скасування вимог,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Шаргородському районі
Вінницької області, у якому просив
визнати протиправною вимогу про сплату
боргу №Ф-87 від 05 квітня 2013 року та
вимогу про сплату недоїмки №Ф-258 від 05
квітня 2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що частиною 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
особи, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов`язкового державного
соціального страхування.

З огляду на те, що позивач є пенсіонером
за віком, тому, на його думку,
формування 05 квітня 2013 року вимог
управлінням Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі є
необгрунтованим.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити в
задоволенні адміністративного позову
з підстав, що наведені в письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
адміністративну справу, оцінивши
надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець, про що свідчить виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
8).

Управлінням Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області 05 квітня 2013 року формовано
вимогу №Ф-87 про сплату боргу зі
страхових внесків в розмірі 1288 гривень
80 копійок за 2010 рік (а.с. 15).

Також 05 квітня 2013 року управлінням
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі сформовано
вимогу №Ф-287 про сплату позивачем боргу
по єдиному внеску в розмірі 2312 гривень
07 копійок за 2011 рік (а.с. 16).

Надаючи правову оцінку вимозі №Ф-87 від
05 квітня 2013 року, суд зважає на таке.

З вимоги №Ф-87 від 05 квітня 2013 року та
повідомлення-розрахунку випливає, що
заборгованість позивача перед органом
Пенсійного фонду в розмірі 1288 гривень 80
копійок виникла в зв'язку з несплатою
останнім в повному розмірі страхових
внесків за липень - грудень 2010 року.

Зважаючи на те, що заборгованість
позивача зі сплати страхових внесків
підтверджується належними доказами, а
також з огляду на те, що Закон України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" не звільняв від
обов'язку сплати страхових внесків
жодну категорію осіб, тому суд дійшов
висновку про обгрунтованість
формування відповідачем вимоги №Ф-87
від 05 квітня 2013 року.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача щодо визнання протиправною та
скасування вимоги №Ф-287 від 05 квітня 2013
року, зважаючи на таке.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати
врегульовані Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-УІ від 8
липня 2010 року.

З 06 серпня 2011 року набрала чинності
частина 4 статті 4 Закону № 464-VI,
відповідно до якої особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті
(тобто фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування), які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З аналізу наведеної норми слідує, що
пенсіонери за віком, які отримують
пенсійні виплати, а також інваліди, які
отримують соціальну допомогу,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску лише після внесення
таких змін до Закону. Разом з тим, до
набрання чинності таких змін вказані
категорії населення були платниками
єдиного внеску.

Як видно із оскарженої вимоги та
розрахунку, заборгованість позивача зі
сплати єдиного внеску утворилась за
період з січня по липень 2011 року, тобто
єдиний внесок нараховувася до набрання
чинності змін. Натомість, з серпня 2011
року єдиний внесок позивачу не
нараховувався.

Відтак, посилання позивача на частину 4
статті 4 Закону №2464-VI є
необгрунтованими, адже лише з серпня 2011
року позивач не повинен сплачувати за
себе єдиний внесок, оскільки існує
пряма вказівка у Законі.

Отже, позивач як пенсіонер за віком
протягом періоду з січня по липень 2011
року був платником єдиного внеску.

З огляду на викладене, вимоги позивача
щодо визнання протиправними та
скасування вимог управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі №Ф-87 та № Ф-258
від 05 квітня 2013 року не підлягають
задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, то
суд враховує положення статті 94 КАС
України та вважає, що судові витрати
компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Яремчук Костянтин
Олександрович