Справа № 810/6100/13-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну Київської митниці
Міндоходів на постанову Київського
окружного адміністративного суду у
справі за адміністративним позовом
приватного підприємства «Дельта
Медікел» до Київської митниці
Міндоходів про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2013 року приватне
підприємство «Дельта Медікел» (далі
Підприємство або позивач) звернулося
до Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Київської митниці Міндоходів, у якому
просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Київської обласної митниці про
коригування митної вартості товару
№125000004/2013/110666/1 від 24 травня 2013 року;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Київської обласної митниці
№125120002/2013/00052 від 24 травня 2013року про
відмову у прийнятті митної декларації;

- стягнути з Державного бюджету України
надмірно сплачені суми податку на
додану вартість у розмірі 10 471 грн. 66
коп. та суми мита 3 195 грн. 58 коп.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Київська митниця Міндоходів
посилається на те, що оскаржуване
рішення та картка відмови є
правомірними, оскільки позивач не
надав митному органу належних
документів для підтвердження митної
вартості товарів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Дельта Медікел» та «Дельта Медікел
промоушинз АГ» (Швейцарія) укладено
контракт № 002/2008 від 3 березня 2008 року,
згідно умов якого, Постачальник
(«Дельта Медікел промоушинз АГ«)
продає, а Покупаець (ПП «Дельта
Медікел») приймає та оплачує товар (
засіб по догляду за порожниною носа
Хьюмер 150 мл для дітей, спрей назальний)
(а.с.11-16).

На виконання умов вказаного контракту,
згідно вантажно-митної декларації №
125130002/2013/786029 від 23 травня 2013 року (а.с.18-19)
ПП «Дельта Медікел» заявлено в режимі
імпорту-40 товар (засоби для догляду за
порожниною носа спрей назальний
Хьюмер, 150 мл. у балоні для дітей 1512 шт.
та дорослих-1512 шт.). Перелік наданих для
митного оформлення документів
позивачем визначено у графі 44
вантажної митної декларації (а.с. 18).

Митну вартість товару визначено
позивачем у загальній сумі 91 833 грн. 74
коп., що становить 8 890,56 євро за
офіційним курсом НБУ на момент
оформлення вантажно-митної декларації
(2,94 євро за одну упаковку).

Київською митницею Міндоходів на
підставі частини 12 статті 264 Митного
кодексу України складено картку
відмови у прийнятті митної декларації
№125130002/2013/00052 від 24 травня 2013 року та
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 24 травня 2013
року № 125000004/2013/110666/1, згідно з яким
вартість задекларованого товару
митний орган визначив за резервним
методом.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідача були в наявності всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати)
відповідно статті 257 Митного кодексу
України.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58
Митного кодексу України також
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом. При цьому, декларант
зобов'язаний: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації Митного кодексу України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів є: декларація митної
вартості та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару та
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що митний орган при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості зобов'язаний
перевірити складові числового
значення митної вартості, правильність
розрахунку, здійсненого декларантом,
упевнитись в достовірності та точності
заяв, документів чи розрахунків,
поданих декларантом, а також
відсутності обмежень для визначення
митної вартості за ціною договору,
наведених у статті 58 Митного кодексу
України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі
недоліки не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, підпунктами 16,17 пункту 3
Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при подачі вантажно-митної
декларації № 125130002/2013/786029, на
підтвердження суми митної вартості
товарів надано до перевірки посадовим
особами Київської митниці Міндоходів:
контракт від 3 березня 2008 року № 002/2008,
додаткової угоди до контракту від 1
серпня 2012 року, міжнародну
автомобільну накладну CMR, інвойс від 19
квітня 2013 року № 1371, специфікацію №86 до
договору від 3 березня 2008 року,
свідоцтво про державну реєстрацію
медичного виробу №11964/2012 від 11 жовтня
2012 року та додаток до свідоцтва №1.

При дослідженні поданих позивачем до
митного оформлення документів
посадовою особою митного органу на
підставі даних Автоматизованої
системи аналізу та управління ризиками
Державної митної служби України було
встановлено, що задекларована сума
митної вартості товарів у розмірі 2.94
євро за одну упаковку медичного виробу
«засіб для догляду за порожниною носа
«Хьюмер» не відповідає даним наявним у
контролюючого органу, оскільки
відповідно до вантажно-митної
декларації №125130002/2013/785262 (а.с.23)
аналогічні товари були задекларовані
за ціною 4,01 євро за упаковку.

Позивачу було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів:
експортну митну декларацію країни
відправлення, бухгалтерську
документацію, прайс-лист виробника (в
порівнянні з попередніми поставками),
рахунок про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, договір з
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів та відповідна
бухгалтерська документація, а також
видаткові накладні, докази оплати за
попередні поставки (а.с. 74).

Позивач посилаючись на достовірність
та повноту відомостей вказаних у
вантажно-митній декларації №
125130002/2013/786029 від 23 травня 2013 року
відмовився надати додаткові документи
на підтвердження заявленої митної
вартості, зазначивши, що така вимога є
безпідставною та незаконною, оскільки
первинні документи не містять
розбіжностей та ознак підробки, про що
уповноваженим представником ПП
«Дельта Медікел» зроблена відповідна
відмітка на зворотньому боці
вантажно-митної декларації (а.с.74)

Водночас, відповідач зазначає, що
документи подані на підтвердження
митної вартості товарів розбіжностей
між ціною у договорі та інвойсі і
вантажно-митній декларації не містили,
ознак підробки не мали, проте підставою
для складання картки відмови та
прийняття рішення про коригування
митної вартості стали відомості
митного органу отримані з Системи
аналізу ризиків ризиків за напрямом
митної вартості (АСАУР), з яких
вбачається що митна вартість заявлена
позивачем не відповідає митній
вартості на аналогічні товари.

Відповідно до статті 361 Митного кодексу
України з метою запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи митні органи
застосовують систему управління
ризиками для визначення товарів,
транспортних засобів, документів і
осіб, які підлягають митному контролю,
форм митного контролю, що
застосовуються до таких товарів,
транспортних засобів, документів і
осіб, а також обсягу митного контролю.

При цьому, управління ризиками - це
робота митних органів з аналізу
ризиків, виявлення та оцінки ризиків,
розроблення та практичної реалізації
заходів, спрямованих на мінімізацію
ризиків, оцінки ефективності та
контролю застосування цих заходів.
Цілями застосування системи
управління ризиками є, зокрема:
запобігання, прогнозування і виявлення
порушень законодавства України з
питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного
використання наявних у митних органів
ресурсів та зосередження їх уваги на
окремих згрупованих об'єктах аналізу
ризику, щодо яких є потреба у
застосуванні окремих форм митного
контролю або їх сукупності, а також у
підвищенні ефективності митного
контролю (областях ризику); прискорення
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України.

Приписами Митного кодексу України
встановлено, що митний орган, що
здійснює митний контроль, зокрема, при
визначені митної вартості, має діяти у
спосіб, який визначено Митним кодексом
України. При цьому, наявна інформація,
яка міститься в автоматизованій
системі аналізу та управління
ризиками, повинна мати лише допоміжний
характер.

Таким чином, за відсутності у первинних
документах декларанта розбіжностей,
ознак підробки, наявності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, вимога митного органу надати
додаткові документи за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом є протиправною.

Разом з тим, митним законодавством
встановлений вичерпний перелік
документів, що зобов'язаний надати
декларант на підтвердження митної
вартості та наявність у декларанта
експортної митної декларації країни
відправлення, прайс-листа виробника,
договорів та рахунків з третіми
особами, виписок з бухгалтерської
документації, та документів щодо
оплати за попередніми оформленнями
законом не вимагається.

Крім того, в оскаржуваному рішенні про
коригування митної вартості
відповідач посилається на ціну
зазначену у митній декларації
№125130002/2013/785262 на підставі якої позивач
ввозив зареєстровані лікарські засоби
Хьюмер 150, спрей назальний у балонах по
150 мл., тоді як відповідно до
вантажномитної декларації 125130002/2013/786029
позивач декларував медичні вироби.

З огляду на зазначене відомості, що
отримані з АСАУР є хибними та не можуть
бути підставою для прийняття рішення
про коригування митної вартості.

Інформація з автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками про те,
що товар, який задекларовано однією
особою, розмитнювався іншими особами
по іншій вартості, якщо відсутні інші
законні підстави для витребування
додаткових документів, не може бути
причиною для відмови у прийнятті
заявленої декларантом митної вартості
товару за основним методом.

Суд першої інстанції правомірно
відхилив твердження відповідача щодо
згоди позивача з митною вартістю про що
зроблено підпис уповноваженим
представником ПП «Дельта Медікел» на
вантажно-митній декларації
№125130002/2013/786029, оскільки із зазначеного
напису не можна зробити беззаперечний
та однозначний висновок стосовно того,
з якою оцінкою згоден позивач. Адже на
момент здійснення напису у позивача не
було відомостей щодо конкретних
числових значень коригування.

Крім того, згода з рішенням органу
державної влади не позбавляє особу
права на його оскарження у майбутньому
в межах строку звернення до суду, що
обчислюється з моменту коли позивач
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення його прав чи інтересів.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що у відповідача були
в наявності всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються. Оцінивши подані
декларантом документи в сукупності
митний орган мав можливість встановити
як умови поставки, так і дійсну
вартість товару, що поставлявся.

Об'єктивна можливість застосування
першого методу не була спростована
відповідачем. Вантажно-митна
декларація на яку посилається митний
орган в рішенні про коригування митної
вартості, не беруться до уваги,
оскільки митним органом не здійснений
повний та всебічний аналіз поданих
позивачем документів.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено. Водночас, обставин які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару
судами не встановлено.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про порушення відповідачем
вимог чинного законодавства при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови в прийнятті митної декларації .

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.