Справа № 751/11140/13-а(6а/751/250/13)(2а-13368/11)
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Косач І.А.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради на ухвалу
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 29 листопада 2013 року у
справі за заявою відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про зміну способу та порядку
виконання рішення суду по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 29 листопада 2013
року заяву відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про зміну способу та порядку
виконання рішення суду - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради звернулося
з апеляційною скаргою та просить суд
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання постанови суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 02 грудня 2011
року адміністративний позов ОСОБА_3
було задоволено, визнано бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради з
неперерахування ОСОБА_3 допомоги на
оздоровлення згідно Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» -
протиправними; зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради провести перерахунок та виплату
ОСОБА_3 щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, як евакуйованій
із зони відчуження в 1986 році в розмірі 3
мінімальних заробітних плат, згідно
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2013
року апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради було залишено без задоволення,
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 02 грудня 2011 року
залишено без змін.

01 серпня 2013 року державним виконавцем
на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 39176129 з
виконання виконавчого листа
Новозаводського районного суду м.
Чернігова № 2а-13368/11 від 06 червня 2013
року, на виконання якого згідно листа
боржника від 14 серпня 2013 року № 7853/14
Управлінням праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради проведено
перерахунок допомоги позивачу згідно
рішення суду та сума до виплати
становить 3 144,00 грн.

Тобто, як вбачається з матеріалів
справи, постанова Новозаводського
районного суду м. Чернігова виконана
частково, зокрема в частині здійснення
перерахунку. В іншій частині вказана
постанова не виконується у зв'язку з
відсутністю коштів для здійснення
виплат за рішеннями суду, оскільки всі
виплати УПСЗН здійснює виключно за
цільовим призначенням, що
підтверджується листом боржника.

Перевіряючи обґрунтованість подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та його відповідність
чинному законодавству, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 статті 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 02 грудня 2011 року та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог та вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. Хоча
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, та способом
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Згідно з ч. 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування правил
наведеної норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставним заяву відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, оскільки заявником не
доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 статті 263 КАС України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п.п. 1, 4
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право: скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, якщо
визнає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254,
263 КАС України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 29 листопада 2013 року -
скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.