Справа № 2а/1670/7181/12
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/20665/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби

та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2013

у справі № 2а-1670/7181/12

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби

до Підприємства електромереж
зовнішнього освітлення «Міськсвітло»

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби» звернулась до суду
з позовом про стягнення з Підприємства
електромереж зовнішнього освітлення
«Міськсвітло» податкового боргу з
податку на додану вартість в розмірі 123
017 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.11.2012 позов
задоволено; стягнуто з розрахункових
рахунків Підприємства електромереж
зовнішнього освітлення «Міськсвітло»
кошти на погашення податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі 123
017 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано; прийнято нову постанову про
залишення без задоволення позову.

В касаційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції, як
таке, що прийняте з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Підприємство електромереж
зовнішнього освітлення «Міськсвітло»
є юридичною особою, зареєстроване
Виконавчим комітетом Полтавської
міської ради 26.03.1992, номер запису про
державну реєстрацію 1 001869.

Згідно даних ДПІ у м. Полтаві
Полтавської області ДПС відповідач має
податковий борг з податку на додану
вартість в розмірі 123 017 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
Підприємством електромереж
зовнішнього освітлення «Міськсвітло»
було подано до ДПІ у м. Полтаві
податкові декларації, в яких
самостійно нараховано суму грошового
зобов'язання, яка підлягає сплаті до
бюджету:

-№ 160540 від 20.07.2011 на суму 16 517 грн. (у
зв'язку із сплатою в розмірі 3 273,40 грн.
сума заборгованості по даній
декларації становить 13 243,60 грн.);

-№ від 18.08.2011 на суму 774 грн.;

-№ від 20.09.2011 на суму 9 878 грн.;

-№ від 20.10.2011 на суму 2 279 грн.;

-№ від 17.11.2011 на суму 7 560 грн.;

-№ від 19.12.2011 на суму 1 819 грн.;

-№ від 19.01.2012 на суму 2 469 грн.;

-№ від 20.02.2012 на суму 7 600 грн.;

-№ від 20.03.2012 на суму 3 483 грн.;

-№ від 19.04.2012 на суму 7 447 грн.;

-№ від 18.05.2012 на суму 9 088 грн.;

-№ від 19.06.2012 на суму 2 283 грн.;

-№ від 19.07.2012 на суму 4 152 грн.;

-№ від 20.08.2012 на суму 3 412 грн.;

-№ від 18.09.2012 на суму 3 035 грн.;

-№ від 12.10.2012 на суму 6 852 грн.

Також податковим органом за
несвоєчасну сплату узгоджених сум
податкового зобов`язання з податку на
додану вартість відповідачу
нараховано пеню у розмірі 37 642,40 грн.

Сума в розмірі 123 017 грн. податкового
боргу підприємством з червня 2011 року по
вересень 2012 року сплачувалась згідно
платіжних доручень, та зарахована
податковим органом в рахунок погашення
податкового боргу попередніх періодів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент подання позовної заяви за
відповідачем рахувалась податкова
заборгованість в розмірі 123 017 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та залишаючи без задоволення
адміністративний позов, апеляційний
адміністративний суд мотивував своє
рішення тим, що податковий облік
позивачем не було приведено у
відповідність із судовими рішеннями по
справах № 2а-3369/10/1670, № 2а-5861/10/1670, №
2а-1670/3819/11, № 17/138 (2007), № 2а-48439/09/1670, де
визнано дії ДПІ у м. Полтаві
неправомірними щодо зарахування
сплаченого податкового зобов'язання в
рахунок погашення податкового боргу за
спірний період до листопада 2010 року.

Суд касаційної інстанції не може
погодитись з таким висновком
апеляційного адміністративного суду, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом (п.
57.1 ст. 57 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 зазначеного
Кодексу податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у
разі наявності у платника податків
податкового боргу органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. Спрямування коштів платником
податків на погашення грошового
зобов'язання перед погашенням
податкового боргу забороняється, крім
випадків спрямування цих коштів на
виплату заробітної плати та єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як встановлено матеріалами справи, ДПІ
у м. Полтаві як органом, який здійснює
контроль за правильністю та
своєчасністю сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), вживалися
заходи по погашенню податкового боргу
у встановленому законом порядку.

Так, позивачем було винесено першу
податкову вимогу від 31.07.2002 №1/1450, яка
отримана відповідачем 05.09.2002, про що
свідчить підпис на корінці податкової
вимоги та другу податкову вимогу від
07.10.2002 № 2/1637, яка отримана відповідачем
08.10.2002, про що свідчить підпис на
корінці податкової вимоги.

Таким чином, оскільки податкова
заборгованість ПЕЗО «Міськсвітло» з
податку на додану вартість до
Державного бюджету не перерахована, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи витягом з облікової картки
відповідача, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що дана
заборгованість підлягає стягненню в
примусовому порядку.

Згідно з пп. пп. 20.1.18, 20.1.28 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 цього Кодексу
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Викладене дозволяє погодитись з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення з
відповідача суми податкового боргу в
розмірі 123 017 грн.

Відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

За таких обставин, касаційна скарга
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби підлягає
задоволенню, постанова Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2013 - скасуванню, а постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.11.2012 -
залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013
скасувати та залишити в силі постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.11.2012.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний