Справа № 2а-9514/11/1609
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/80735/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Леонтович К.Г.,Маслія
В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Полтавської міської ради,
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради, ПП
«Полтавське бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор»,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
нечинним рішення, скасування державної
реєстрації та зобов'язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 4 квітня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2012 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулись до суду з вказаним
позовом, у якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просили:

визнати нечинними список виконкому
Полтавської міської ради від 15.12.1966 в
частині визнання права власності за
виконкомом Полтавської міської ради в
розмірі 2/5 частки на домоволодіння
АДРЕСА_1;

визнати нечинним пункт 1 рішення
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради № 476 від
01.10.1991 в частині реєстрації права
комунальної спільної часткової
власності на 2/5 частки будинку за
виконкомом Полтавської міської ради з
дня набрання судовим рішення законної
сили;

скасувати рішення ПП «Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» про державну
реєстрацію за Полтавською міською
радою права комунальної спільної
часткової власності на 2/5 частини
будинку АДРЕСА_1;

зобов'язати ПП «Полтавське БТІ
«Інвентаризації» зареєструвати право
приватної спільної часткової
власності за позивачами на вказану
частину по 1/10 частці за кожним в
будинку АДРЕСА_1.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 4 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано ПП «Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» скасувати державну
реєстрацію за Полтавською міською
радою право комунальної спільної
часткової власності на 2/5 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке
зареєстроване на підставі рішення
виконавчого комітету Полтавської
міської ради № 704 від 15.12.1966 та рішення
виконавчого комітету Київської в м.
Полтаві ради № 476 від 01.10.1991. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просять Вищий
адміністративний суд України
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій в частині відмови у
задоволенні позову в частині позовних
вимог про зобов'язання ПП «Полтавське
БТІ «Інвентаризації» зареєструвати
право приватної спільної часткової
власності за позивачами на 2/5 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1, по 1/10
частці за кожним в будинку АДРЕСА_1 та
ухвалити у цій частині нове судове
рішення про задоволення позову, або
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині позовних вимог про зобов'язати
ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризації»
зареєструвати право приватної
спільної часткової власності за
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 2/5
частину будинку за адресою: АДРЕСА_1, по
1/10 частці за кожним в будинку АДРЕСА_1,
суди попередніх інстанцій виходили з
відсутності доказів на підтвердження
звернення позивачів до цього
відповідача щодо зміни розміру часток
у праві спільної часткової власності
на житловий будинок та їх реєстрацію.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 5 статті 3 цього
Закону державна реєстрація прав є
публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в порядку
черговості надходження заяв.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції
України від 07.02.2002 № 7/5 «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно», який діяв
на момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що до
створення єдиної системи органів
державної реєстрації прав та
формування Державного реєстру прав на
нерухоме майно та їх обмежень
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» бюро
технічної інвентаризації здійснюють
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1.4 вказаного
Тимчасового положення державна
реєстрація прав власності на нерухоме
майно - це внесення запису до Реєстру
прав власності на нерухоме майно у
зв'язку з виникненням, існуванням або
припиненням права власності на
нерухоме майно, що здійснюється БТІ за
місцезнаходженням об'єктів нерухомого
майна на підставі
правовстановлювальних документів
коштом особи, що звернулася до БТІ.

Таким чином, реєстрація прав власності
на нерухоме майно належала до
виключної компетенції бюро технічної
інвентаризації.

Отже, всі дії щодо реєстрації права
власності на нерухоме майно, починаючи
з прийняття рішення про реєстрацію
права власності, безпосередньо
здійснення реєстрації права власності,
а також рішення про скасування права
власності, здійснювались БТІ як
суб'єктом владних повноважень.

Згідно з Рекомендаціями Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на
316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

З огляду на положення КАС України щодо
компетенції адміністративного суду,
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим частиною
третьою статті 2 КАС України, критеріям,
не втручається та не може втручатися у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.

З урахуванням описаного колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову у цій
частині.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Полтави від 4 квітня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: