Справа № 2а-4326/11/0508
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 березня 2014 року м.
Київ В/800/1012/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Чалого С.Я., Донця О.Є.,
Логвиненка А.О., Мороза В.Ф., Маслія В.І.,

перевіривши заяву товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авторемсервіс» про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 28 листопада 2013 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Авторемсервіс" до
виконавчого комітету Донецької
міської ради, Управління капітального
будівництва Донецької міської ради,
третя особа: голова комісії з питань
техногенно-екологічної безпеки та
надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 про
визнання незаконними та скасування
розпорядження, зобов'язання вчинити
дії та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Авторемсервіс"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до виконавчого комітету
Донецької міської ради та Управління
капітального будівництва Донецької
міської ради про визнання незаконним
та скасування розпорядження голови
комісії з питань
техногенно-екологічної безпеки та
надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 № 18 від
12.11.2010 року "Про ліквідацію розриття",
зобов'язання виконавчого комітету
утриматись від вчинення дій та
прийняття актів щодо звільнення
земельної ділянки, площею 1100 кв.м., на
вул. Челюскінців у Ворошиловському
районі м. Донецька від майна товариства
і руйнування об'єкта будівництва
товариства та відшкодування суми
майнової шкоди. На обґрунтування
позову зазначило, що зазначена
земельна ділянка була надана йому для
будівництва торгового комплексу
згідно з договором оренди від 28.03.2002
року. В результаті проведених робіт був
створений об'єкт незавершеного
будівництва, але під час дії договору
оренди без законних підстав був
скасований дозвіл на виконання
будівельних робіт, у зв'язку з чим було
зупинено будівництво. Під час судового
розгляду щодо дозволу на виконання
будівельних робіт закінчився термін
дії договору оренди земельної ділянки,
проте товариство продовжувало
користуватися земельною ділянкою та
сплачувало орендну плату.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 21 листопада 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 28 листопада 2013 року,
постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 21 листопада 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року скасовано. Позов задоволено
частково. Розпорядження № 18 від 12.11.2010
року "Про ліквідацію розриття" голови
комісії з питань
техногенно-екологічної безпеки та
надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 визнано
незаконним та скасовано. У задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
адміністративного суду України від 28
листопада 2013 року, заявник ставить
питання про її скасування, посилаючись
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції в спірній ухвалі
та в постанові ВГСУ від 02 серпня 2011 року
(№16-02/2033), постанові ВГСУ від 21
листопада 2006 року (№2-8/695-2006), ухвалі
ВАСУ від 05 липня 2011 року (К-27274/10), одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме: ст.1 Закону України «Про іпотеку»,
постанови КМ України «Про затвердження
порядку визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей» від
22 січня 1996 року №116.

Як вбачається із п. 4 Постанови Пленуму
ВАСУ від 13 грудня 2010 року "Про судову
практику застосування статей 235 - 240
Кодексу адміністративного судочинства
України" відповідно до ст. 237 КАС
України заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права; ухвалення різних
за змістом судових рішень; спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи зміст спірної постанови
ВАСУ від 28 листопада 2013 року та зміст
рішень, в яких, на думку заявника має
місце подібність правовідносин та
неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що із доданих до заяви копій судових
рішень Вищого адміністративного суду
України та Вищого господарського суду
України не вбачається подібності
правовідносин, а відтак і неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Враховуючи цю обставину, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви
ТОВ «Авторемсервіс» до провадження.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження
заяви товариства з обмеженою
відповідальністю «Авторемсервіс» про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 28 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і: