Справа № 607/16799/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.
Справа № 13673/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 вересня 2013 року про
відмову у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Тернопільського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, експерта Поляцко Г.Д. про
визнання дій експерта незаконними та
скасування висновку експертизи, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Тернопільського відділення
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, експерта
Поляцко Г.Д. про визнання дій експерта
Тернопільського відділення КНДІСЕ по
підготовці висновку
будівельно-технічної експертизи №725
від 01.07.2010 року незаконними та
скасування висновку №725 від 01.07.2010 року,
підготовленого експертом Поляцком Г.Д.

Оскаржуваною ухвалою судді
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 вересня
2013 року у відкритті провадження у
справі за вказаною позовною заявою
відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 109 КАС
України.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що експерт не є
суб»єктом владних повноважень, а
висновок експерта не є правовим актом
індивідуальної дії в розумінні п.1 ч.2
ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену ухвалу судді
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, покликаючись на те, що
ухвала суду першої інстанції є
незаконною та необгрунтованою. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що ніхто не може бути позбавлений
права на розгляд справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних міркувань.

Відмовляючи у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1, суддя суду першої
інстанції виходив з того, що висновок
експертизи №725 від 01.07.2010 року не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні КАС України.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам процесуального права та
фактичним обставинам справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України до компетенції
адміністративних судів віднесено,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно - правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі
термін "суб'єкт владних повноважень"
відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3
цього ж Кодексу означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень цього органу, тобто
офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Нормативно - правовим актом є офіційний
письмовий документ, прийнятий чи
виданий уповноваженим на це суб'єктом
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, який спрямовано на
регулювання суспільних відносин,
містить нормативні приписи,
розрахований на багаторазове
застосування й дія якого не
вичерпується одноразовим виконанням.

Правовий акт індивідуальної дії - це
офіційний письмовий документ, що
породжує конкретні права та обов'язки
для конкретних суб'єктів права.

Офіційним документом органу державної
влади є документ, що складається і
видається службовими особами від імені
органів державної влади, який
посвідчує конкретні факти і події, що
мають юридичне значення, складений
належним чином за формою і має
необхідні реквізити.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що висновок
експертизи № 725 від 01.07.2010 року не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні КАС України, оскільки ним
не встановлено нових правил поведінки.

Слід зазначити, що за своєю сутністю
оскаржене рішення відповідача є
експертним висновком, який зроблено на
підставі застосування спеціальних
знань з метою встановлення певних
обставин або фактів.

Таким чином, порушуючи питання
визнання неправомірними дій посадових
осіб відповідача, позивач має основною
метою вирішення спору приватного
характеру щодо встановлення певного
юридичного факту, який не пов»язаний із
вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Слід також зазначити, що у даному
випадку посадові особи
Тернопільського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз не виступають у статусі
суб»єктів владних повноважень,
оскільки не виконують владних
управлінських функцій і не наділені
можливістю владно керувати поведінкою
особи, з якою вони перебувають у
спірних правовідносинах.

Тобто між сторонами існує спір про
право, який має приватноправовий
характер, що в свою чергу виключає
розгляд цієї справи в порядку
адміністративного судочинства.

Даний спір не є публічно-правовим і не
підпадає під визначення справи
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа), як зазначено
у п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, а тому
встановлена ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів на
цей спір не поширюється.

На переконання колегії суддів, доводи
апелянта на правомірність прийнятої
ухвали не впливають і вищезазначених
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 вересня 2013 року,
вирішуючи питання про можливість
відкриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1, прийняв законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм процесуального права, а відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст 195, 196, п. 1 ч. 1
ст. 199, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 вересня 2013 року про
відмову у відкритті провадження у
справі № 607/16799/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник