Справа № 815/8183/13-а
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/8183/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Філіппової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Примор'я» до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Примор'я» (далі -
Позивач, або ТОВ «Примор'я») з позовом
(а.с.2-6 т.1) до Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі -
Відповідач, або Білгород-Дністровська
ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області)
про скасування податкового
повідомлення-рішення №
від 21.11.2013 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував
наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що
Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області було
здійснено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Примор'я» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Крок-М» за період з 01.09.2011 року по
30.09.2011 року, про що складений акт №
896/22-01-18/3 2129880 від 08.11.2013 року (далі - Акт
перевірки). На підставі зазначеного
Акту перевірки Відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 21.11.2013
року щодо донарахування Позивачу
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість (далі - ПДВ) на суму 29812
грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 14906 грн.
Однак, Позивач з висновками Акту
перевірки щодо порушення ТОВ
«Примор'я» податкового законодавства
по взаємовідносинам з ТОВ «Крок-М» та
прийнятим на його підставі податковим
повідомленням-рішенням не згоден,
вважає їх неправомірними. Зокрема,
Позивач зазначив, що в Акті перевірки
вказано, що в результаті не надання
вичерпних, оформлених належним чином,
відповідно до вимог діючого
законодавства документів, на підставі
яких можливо було б достовірно
визначити, що товарно-матеріальні
цінності були придбані у ТОВ «Крок-М» з
наміром використання у власній
господарській діяльності, оскільки у
наданих видаткових накладних відсутня
відповідальна особа Позивача, що
отримала вказані матеріальні цінності
та відсутні данні про надання
постачальнику довіреності на
отримання товару. Позивач вважає, що
зазначені висновки не відповідають
дійсності, оскільки товар, що
придбавався у ТОВ «Крок-М» приймався
керуючою їдальнею Позивача - Міхальчук
Н.М., яка перебуває у штаті Позивача.
Підтвердження оформлення на вказану
особу довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Крок-М» підтверджується
безпосередньо наданими до перевірки
копіями оформлених довіреностей. На
думку Позивача, Відповідачем не
доведено та не надано жодних
документів, доказів, щодо порушення
Позивачем або його контрагентами
положень ст.207 Господарського кодексу
України, які могли б вказувати на
відсутність фактичного виконання
Позивачем спірного правочину, про
відсутність витрат споживача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності Позивача та
контрагентів ТОВ «Крок-М», про
відсутність змін у складі та структурі
активів осіб, що є сторонами спірних
правочинів. Все це, на думку Позивача,
зумовлює необґрунтованість тверджень
Відповідача про відсутність
фактичного характеру вчинених
правочинів або невідповідності закону
вчинених господарських операцій. До
того ж, Позивач наголосив, що до
перевірки були надані всі наявні у
останнього документи бухгалтерського
та податкового обліку, як того вимагає
податкове законодавство України за
господарськими операціями з ТОВ
«Крок-М», в тому числі, отримані
податкові накладні. Позивач вважає, що
ТОВ «Примор'я» на законних підставах
було віднесено до податкового кредиту
суму ПДВ у розмірі 29812 грн. Посилання в
Акті перевірки на те, що висновки про
нереальність та відсутність факту
здійснення господарських операцій за
договором, укладеним з ТОВ «Крок-М»,
зроблені на підставі опитування
громадянина ОСОБА_1 (засновника та
бухгалтера ТОВ «Торгівельна фірма
«Діаніт», що було одним з контрагентів
ТОВ «Крок-М»), який зазначив що ніколи
не спілкувався з керівником ТОВ
«Крок-М» та не мав із зазначеним
підприємством ніяких відносин, на
думку Позивача, не можуть
заслуговувати на увагу, оскільки
жодного документу, що підтверджує
існування обвинувального вироку суду,
що набрав законної сили з приводу
посадових осіб ТОВ «Крок-М» та
будь-яких інших осіб Відповідачем
надано не було. Позивач наголосив, що
інформація з цього приводу, та
посилання на це в Акті перевірки,
відсутні.

Крім того, Позивач зазначив, що в Акті
перевірки, також, не встановлено, що
товари, які постачалися ТОВ «Крок-М» на
адресу Позивача були придбані саме у
ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт», в Акті
перевірки не наведено та не
встановлено тотожність товару
поставленого від ТОВ «Торгівельна
фірма «Діаніт» товару, що отримав від
ТОВ «Крок-М», з цього приводу відсутні
будь-які посилання та докази
Відповідача в Акті перевірки. Окрім
викладеного, Позивач звернув увагу
суду на те, що у липні 2012 року
Відповідачем вже перевірявся
зазначений період плановою перевіркою
податкового законодавства за період з
01.10.2009 року по 31.03.2012 року, на підставі
якої був складений Акт № 1458/22-118/31129880
від 10.07.2012 року, яким не було
встановлено будь-яких порушень
Позивача за правовідносинами з ТОВ
«Крок - М».

В судовому засіданні представник
Позивача заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані докази у їх сукупності, судом
встановлено наступне.

В період з 28.10.2013 року по 01.11.2013 року, на
підставі довідки № 10780/04, виданої 16.10.2013
року Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області, наказу
за № 321 від 24.10.2013 року, з урахуванням
вимог п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1, п. 79.2 ст. 79
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), посадовими особами
Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку ТОВ «Примор'я» щодо
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Крок-М» за період з 01.09.2011 року по
30.09.2011 року, за результатами якої
складено Акт позапланової невиїзної
документальної перевірки №
896/22-01-18/31129880 від 08.11.2013 року (т.1 а.с.9-22).

На підставі Акту перевірки
Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 21.11.2013 року, яким ТОВ
«Примор'я» збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 44780 грн., з
яких за основним платежем - 29812 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 14906 грн. (т.1 а.с.8).

Позивач, не погодившись з зазначеним
податковим повідомленням-рішенням
звернувся до суду з позовною заявою про
його скасування.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення сторін, оцінивши докази по
справі у їх сукупності, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне податкове повідомлення-рішення
базується на викладених в Акті
перевірки висновках Відповідача щодо
порушення Позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.
185.1 ст.185, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198,
п.201.1, п.201.2, п.201.4 ст.201 ПК України, ст.ст. 1,
2, 3, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», в результаті чого
встановлення заниження ТОВ «Примор'я»
ПДВ у розмірі 29812 грн. При цьому,
доходячи висновку про порушення
Позивачем вказаних вимог
законодавства, Відповідач послався на
висновки Акту № 401/23-5/20958082 від 27.01.2012
року, складеного посадовими особами
ДПІ у Приморському районі м. Одеси «Про
результати документальної виїзної
позапланової перевірки ТОВ «Крок-М» з
питань підтвердження господарських
відносин з платником податків ТОВ ТФ
«Діаніт» за вересень 2011 року» (т.1
а.с.206-214).

Однак, суд не погоджується з вказаними
висновками Акту перевірки, на підставі
яких прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, та досліджуючи
фактичність проведених господарських
операцій, їх зв'язок з господарською
діяльністю Позивача, формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість, зазначає наступне.

Так, Судом встановлено, що 01.08.2011 року
між ТОВ «Примор'я» (Покупець) та ТОВ
«Крок-М» (Продавець) було укладено
Договір купівлі-продажу № 60,
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується поставляти, а Покупець
приймати та оплачувати товар (т.1
а.с.77).

Товаром за цим Договором є продукція
харчування, товарно-матеріальні
цінності та інші роботи та послуги (п.п.
2.1 п. 2 Договору).

Відповідно до п.п. 2.2 ч. 2
вищезазначеного Договору товар та
упаковка повинні відповідати вимогам
державних стандартів, що
підтверджується сертифікатами якості
на кожен вид продукції.

Згідно з п.п. 3.2 п.3 Договору передбачено,
що оплата вартості товару здійснюється
шляхом передоплати та подальшої оплати
за отримані продукти харчування
відповідно до накладних.

Виконання Договору та передача товару
від ТОВ «Крок-М» до ТОВ «Примор'я»
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними, в яких,
зокрема, визначено найменування
поставленого Товару, найменування
одиниці виміру, його кількість та
вартість (т.2 а.с.142-186 т.1, 94-97, 103, 105-106, 109-110,
113-116, 119, 122-125, 127-128, 130-132, 134-135, 138-141, 143, 146-148,
151, 153-155, 158-161, 164-166).

Поставка товару підтверджується
товарно-транспортними накладними (т.2
а.с.49-93). При цьому, у вказаних
товарно-транспортних накладних
зазначено, що замовником та
вантажовідправником є ТОВ «Крок-М»,
вантажоодержувачем ТОВ «Примор'я», а
також зазначено найменування та
кількість поставляємого товару, особа
Позивача, яка приймала товар, прізвища
водія, що здійснював перевезення
товару та дані транспортного засобу.

В обґрунтування належної якості
товару, що поставлявся Позивачу його
контрагентом, останнім були надані
посвідчення якості, посвідчення якості
та безпеки, сертифікати якості,
сертифікати відповідності, санітарні
паспорти, ветеринарні свідоцтва,
висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
на отриманий товар (т.2 а.с.98-102, 104, 106,
107-108, 111-112, 117-118, 120-121, 126, 129, 133, 136-137, 142,
144-145, 149-150, 152, 156-157, 162-163, 167).

На підтвердження того, що товар,
придбаний Позивачем у ТОВ «Крок-М»
приймався уповноваженою особою
Позивача, останнім надано до суду витяг
з книги обліку довіреностей на 2011 рік
(т.2 а.с.26-31), довіреність Серії ААД № 956849
від 01.09.2011 року, видана Михальчук Н.М. на
отримання товару від ТОВ «Крок-М» (т.1
а.с.192), наказ про призначення Михальчук
Н.М. на посаду завідуючої харчоблоком і
столовим залом (т.1 а.с.193), договір про
майнову відповідальність працівника
за передані йому під звіт матеріальні
цінності від 29.04.2011 року, укладений між
ТОВ «Примор'я» та Михальчук Н.М. (т.1
а.с.195), штатний розпис ТОВ «Примор'я» (т.1
а.с.196-199).

Оприбуткування товару в
бухгалтерському обліку ТОВ «Примор'я»
підтверджується меморіальними
ордерами за проводками «Продукти
харчування», «ТМЦ», оборотом за
вересень 2011 року (т.2 а.с.6-9), з яких
вбачається надходження товару,
придбаного у ТОВ «Крок-М» у власність
Позивача для подальшого використання в
господарській діяльності останнього.

Також, судом встановлено, що ТОВ
«Примор'я» здійснило оплату отриманого
від ТОВ «Крок-М» товару, що
підтверджується випискою з банку,
платіжними дорученнями, копії яких
наявні в матеріалах справи (т.2 а.с.2-5).

Матеріали справи, також, містять копії
належним чином завірених податкових
накладних (т.1 а.с.97-141), отриманих від
постачальника Товару - ТОВ «Крок-М»,
які, в тому числі, підтверджують факт
здійснення вищевказаних господарських
операцій з постачання Товару та дають
ТОВ «Примор'я» право на включення
податку на додану вартість до складу
ціни товару та є необхідною умовою для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

При цьому, як вбачається зі змісту Акту
перевірки до наявної у Позивача
первинної документації, на підставі
якої останнім був сформований
податковий кредит по операціям з ТОВ
«Крок-М», у Відповідача не виникло
жодних претензій, як і до правильності
її оформлення, так і до відображення у
бухгалтерському та податковому обліку.
Висновки щодо порушення Позивачем
вимог податкового законодавства були
здійснені податковим органом лише
виходячи зі змісту акту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси №
401/23-5/20958082 від 27.01.2012 року «Про
результати документальної виїзної
позапланової перевірки ТОВ «Крок-М» з
питань підтвердження господарських
відносин з платником податків ТОВ ТФ
«Діаніт» за вересень 2011 року» (т.1
а.с.206-214), що підтверджено представником
Відповідача під час судового розгляду
справи.

Суд вважає недостатніми для висновків
Акту перевірки про порушення Позивачем
податкового законодавства, посилання в
ньому лише на акт, складений органом
державної податкової служби відносно
контрагента Позивача, оскільки без
визначення в акті перевірки і
дослідження договорів Позивача з його
контрагентом, які на думку
перевіряючих не відповідають закону,
поставок та інших господарських
операцій, умов цих договорів, їх
виконання з посиланням на первинні
документи, такі висновки не
ґрунтуються на законодавстві і не
можуть бути підставою для прийняття
рішень про донарахування податкових
зобов'язань та застосування штрафних
санкцій відносно Позивача.

На думку суду, такого роду
обґрунтування, взагалі не припустимі в
офіційних документах суб'єктів владних
повноважень, на підставі яких
приймаються акти індивідуальної дії,
на зразок оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, оскільки,
по-перше, приписами ч.2 ст.19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та їх посадові особи можуть діяти
виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
тобто, роблячи висновок про допущення
будь-яким суб'єктом правовідносин
порушення діючого законодавства, орган
державної влади зобов'язаний чітко
встановити склад такого порушення,
зазначивши, в якій саме події воно
полягає та якими саме фактичними
даними (доказами) це підтверджується,
та жодним чином не викладати
припущення щодо порушення
законодавства за відсутності належних
доказів на підтвердження їх вчинення.
По-друге, суб'єкт владних повноважень
повинен бути здатним підтвердити
правомірність зроблених ним висновків
у законодавчо визначеному порядку.

Дослідивши Акт перевірки, на підставі
якого прийняте оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, суд вважає, що
він не відповідає вимогам Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України №984 від 22.12.2010 року (далі -
Порядок №984), оскільки не містить
чітких і об'єктивних документальних
підтверджень на обґрунтування
висновку про порушення Позивачем вимог
податкового законодавства.

Пунктом 6 розділу І Порядку №984
визначено, що факти виявлених порушень
податкового валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. Згідно з п.5.2 розділу 2 Порядку
№984 у разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення в акті перевірки необхідно
також зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення; у разі
відсутності первинних документів або
ненадання для перевірки первинних та
інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити перелік цих
документів.

В Акті перевірки при посиланні на
наявність порушень відсутні будь-які
посилання на первинні документи
бухгалтерського обліку.

Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що як вбачається зі змісту
акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси
№ 401/23-5/20958082 від 27.01.2012 року «Про
результати документальної виїзної
позапланової перевірки ТОВ «Крок-М» з
питань підтвердження господарських
відносин з платником податків ТОВ ТФ
«Діаніт» за вересень 2011 року»,
правовідносини, що виникли між
Позивачем та ТОВ «Крок-М» не
досліджувались перевіряючими.
Відповідно до висновків зазначеного
акту ТОВ «Крок-М» документально не
підтвердило реальність здійснення
господарських відносин із ТОВ ТФ
«Діаніт», їх вид, обсяг, якість та
розрахунки та не відобразило в
податковому обліку господарські
операції та розрахунки із ТОВ ТФ
«Діаніт». Тобто, висновок податкового
органу щодо порушення Позивачем вимог
п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.2, 198.3,
198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4
ст. 201 ПК України, ст.ст. 1, 2, 3, 9, Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
ґрунтується на встановлених порушень
при здійсненні господарської
діяльності ТОВ «Крок-М» з його
контрагентом ТОВ ТФ «Діаніт».

Суд не погоджується з вказаним
висновком податкового органу та вважає
його безпідставними, оскільки ПК
України не ставить право на податковий
кредит в залежність від обов'язкового
підтвердження декларування
відповідної суми податкових
зобов'язань контрагентом. ПДВ є
непрямим податком і сплачується при
придбанні товару (послуги) не
безпосередньо до бюджету, а
постачальнику товарів (послуг). І лише у
такого постачальника товарів (послуг),
який у складі вартості проданого
товару (послуги) отримав ПДВ, виникають
зобов'язання стосовно сплати податку
до бюджету. При цьому, покупець товарів
(послуг) не може нести відповідальність
за постачальника. Відповідно, несплата
ПДВ постачальником сама по собі не є
підставою для зменшення податкового
кредиту зазначеного податку
товариству, яке віднесло до
податкового кредиту суму ПДВ, сплачену
в ціні товару.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку,
оскільки відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Можливі ж порушення податкового
законодавства з боку контрагента
Позивача - ТОВ «Крок-М» при здійсненні
господарських операцій в ланцюзі
постачання з третіми особами для
зниження об'єкту оподаткування,
доказів чого податковим органом до
суду надано не було, не можуть бути
самостійною та достатньою підставою
для висновку про відсутність
фактичного здійснення ТОВ «Крок-М»
господарських операцій для ТОВ
«Примор'я» та відсутність у Позивача,
як покупця товару, права на податковий
кредит з ПДВ, а тому не можуть бути
підставою для позбавлення Позивача
права формувати податковий кредит по
господарських операціях з цим
контрагентом.

Крім того, суд вважає, також, за
необхідне зазначити, що діючим
законодавством, не передбачено і не
визначено обов'язку підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Це відповідає практиці Верховного Суду
України у подібних правовідносинах.
Так, у постанові від 11.12.2007 року (справа
№ 21-1376во06) Верховний Суд України дійшов
висновку, що у разі невиконання
контрагентом зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, відповідальність
та негативні наслідки настають саме
щодо цієї особи. Ця обставина не є
підставою для позбавлення платника ПДВ
права на його відшкодування у разі,
коли цей платник виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Крім того, для того, щоб стверджувати
про відсутність поставок в ланцюгу ТОВ
ТФ «Діаніт» - ТОВ «Крок-М» - Позивач,
податкова інспекція, в першу чергу,
повинна була встановити тотожність
товару, який переміщувався за цим
ланцюгом, але Акт перевірки таких даних
не містить.

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на
час здійснення господарських операцій,
за якими податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення Позивачем до
податкового кредиту сум ПДВ,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ,
покупець не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцями та їх
постачальниками, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Як встановлено судом, Позивач та його
контрагент на момент укладання та
виконання спірного Договору були
зареєстровані в ЄДР, знаходились на
податкову обліку в ДПІ, мали свідоцтво
платника ПДВ, що не заперечується
Відповідачем, а також відображено в
Акті перевірки.

Щодо доводів Відповідача стосовно
того, що Позивач не мав ділової мети при
проведенні операції з постачальником
ТОВ «Крок-М» і, як наслідок, отримав
виключно податкову вигоду без
здійснення реальної господарської
операції з придбання товарів суд
зазначає наступне.

Суд встановив, що згідно з довідкою
Відділу статистики у
Білгород-Дністровському районі
Головного управління статистики в
Одеській області серії АБ № 704378
Позивач має право займатися, згідно з
КВЕД-2010: діяльністю лікарняних
закладів, діяльністю готелів і
подібних засобів тимчасового
розміщення, діяльністю засобів
розміщування на період відпустки та
іншого тимчасового проживання,
постачанням інших готових страв,
наданням інших послуг із бронювання та
пов'язану з цим діяльність, загальною
медичною практикою (т.1 а.с.74).

Судом встановлено, та не заперечується
сторонами, що у перевіряємому періоді
Позивач здійснював діяльність
санаторно-курортного закладу.

З огляду на те, що за Договором
купівлі-продажу № 60 від 01.08.2011 року,
укладеним Позивачем з ТОВ «Крок-М»,
Позивач купував продукти харчування,
товарно-матеріальні цінності, суд
робить висновок, що вказана
господарська операція реально
пов'язана з його господарською
діяльністю, повністю узгоджується, є
логічним та відповідає тому виду
діяльності, яким займається Позивач.

Окрім викладеного, визначаючись щодо
правомірності заявлених позовних
вимог, суд зазначає, що відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
результатів господарських операцій
Позивача за період з 01.09.2011 року по
30.09.2011 року вже були предметом
попередньої перевірки (Акт від 10.07.2012
року № 1458/22-118/31129880 «Про результати
планової виїзної перевірки ТОВ
«Примор'я» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.20.2009 року по 31.03.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.20.2009
року по 31.03.2012 року»).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пп.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України
проведення повторної перевірки
платника податку з тих же самих питань
за той же самий період лише у випадку,
коли органом державної податкової
служби вищого рівня в порядку контролю
за діями або бездіяльністю посадових
осіб органу державної податкової
служби нижчого рівня здійснено
перевірку документів обов'язкової
звітності платника податків або
матеріалів документальної перевірки,
проведеної контролюючим органом
нижчого рівня, і виявлено
невідповідність висновків акта
перевірки вимогам законодавства або
неповне з'ясування під час перевірки
питань, що повинні бути з'ясовані під
час перевірки для винесення
об'єктивного висновку щодо дотримання
платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

При цьому, рішення про проведення
документальної позапланової перевірки
в цьому випадку приймається органом
державної податкової служби вищого
рівня лише у тому разі, коли стосовно
посадових осіб органу державної
податкової служби нижчого рівня, які
проводили документальну перевірку
зазначеного платника податків,
розпочато службове розслідування або
їм повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення.

В даному випадку ані в наказі про
призначення проведення спірної
перевірки, ані в Акті, перевірки,
відсутні будь-які посилання на
службове розслідування або порушену
кримінальну справу відносно посадових
осіб Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області, які
проводили попередню документальну
перевірку ТОВ «Примор'я».

В судовому засіданні представник
Відповідача, також, не надав будь-яких
пояснень підстав проведення повторної
перевірки відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
результатів господарських операцій
Позивача за період з 01.09.2011 року по
30.09.2011 року.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до п.3 ст.2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Всупереч
наведеним вимогам, Відповідач, як
суб'єкт владних повноважень не надав до
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятого ним
рішення щодо нарахування Позивачу
грошового зобов'язання з ПДВ.

З огляду на викладене, оскільки
Відповідачем не надано доказів
наявності у нього підстав для
проведення повторної перевірки
правомірності формування Позивачем
податкового кредиту за період з 01.09.2011
року по 30.09.2011 року, а також не надано
належних та допустимих доказів, які
свідчили про нездійснення Позивачем та
його контрагентом господарської
операції по поставці Товару, можливі ж
порушення податкового законодавства з
боку контрагента Позивача - ТОВ
«Крок-М» при здійсненні господарських
операцій в ланцюзі постачання з
третіми особами для зниження об'єкту
оподаткування, доказів чого податковим
органом, також, до суду надано не було,
не можуть бути самостійною та
достатньою підставою для висновку про
відсутність фактичного здійснення ТОВ
«Крок-М» господарських операцій для
ТОВ «Примор'я» та відсутність у
Позивача, як покупця товару, права на
податковий кредит з ПДВ, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ТОВ
«Примор'я» підлягають задоволенню, а
податкове повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 21.11.2013 року - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Примор'я»
до Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 21.11.2013 року №
, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Примор'я» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 44718,00
гривень (з яких за основним платежем
29812,00 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 14906,00
гривень).

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Стеценко О.О.

11 березня 2014 року.