Справа № П/808/98/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Справа № П/808/98/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., при
секретарі Петрусь Д.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали адміністративної справи

За позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Запорізький металургійний
комбінат Запоріжсталь"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального управління
Міндоходів України

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2013 №
,-

за участі представників сторін:

від позивача - Верещага Т.В.
(довіреність № 3133 від 25.12.2013)

від відповідача - Крючек К.В. (
довіреність № 4/10 від 27.06.2013)

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
"Запорізький металургійний комбінат
Запоріжсталь" (далі - ВАТ
"Запоріжсталь", позивач) звернулось до
суду із позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального управління
Міндоходів України (далі - СДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2013 №
, яким позивачу нараховано
штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн. з
податку на доходи фізичних осіб.

Ухвалою суду від 11.01.2014, в порядку ст. ст.
104-107 КАС України, відкрито провадження
у адміністративній справі №П/808/98/14 та
призначено до судового розгляду на
22.01.2014.

Відповідно до ст.160 КАС України, 22.01.2014
сторонам проголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
оголошено про час виготовлення
постанови у повному обсязі.

На виконання ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просив задовольнити
їх у повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві. Вказував, що підприємством в
повній мірі виконано покладені на
нього обов'язки, самостійно виправлено
помилки, своєчасно подані уточнюючі
податкові розрахунки, тому висновки
податкової інспекції, зроблені в акті
перевірки вважає помилковими, такими,
що не ґрунтуються на нормах
Податкового кодексу.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
вважає протиправним і просить його
скасувати.

Відповідач проти позову заперечив та
надав письмові заперечення. Зокрема
зазначив, що оскаржуване рішення
прийнято обґрунтовано, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.
Крім того, представник відповідача
пояснив, що факт подання уточнюючих
розрахунків свідчить про помилки, що
містяться у раніше поданих позивачем
деклараціях, що є підставою для
застосування штрафних санкцій.

Зважаючи на викладене, відповідач
вказує на обґрунтованість висновків
перевірки, а відтак і правомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення, просить у позові
відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що, відповідно, підлягають
задоволенню, з наступних підстав:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у т.ч.
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України".

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку та
їх скасування є невідповідність їх
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним (його
скасування) є також порушення у зв'язку
з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І та
п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України,
проведена камеральна перевірка ВАТ
"Запорізький металургійний комбінат
"Запоріжсталь" щодо подання з
недостовірними відомостями та
помилками податкової звітності за
формою № 1ДФ за III квартал 2012року, IV
квартал 2012 року, І квартал 2013 року, II
квартал 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
порядку ведення податкового обліку при
наданні звітних податкових
розрахунків за ф.1ДФ, а саме: надання
податкової звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку з недостовірними
відомостями та помилками:

- за III квартал 2012 року по строку 09.11.2012р.
(фактично надані 05.11.2012р. №,
№, №, №>, №):

за IV квартал 2012 року по строку 11.02.2013р.
(фактично надані 08.02.2013р. №.
№. №, №. №);

за І квартал 2013 року по строку 13.05.2013р.
(фактично надані 07.05.2013р. №,
№, №, №);

за II квартал 2013 року по строку 09.08.2013р.
(фактично надані 30.07.2013р. №,
№, №, №).

За наслідками виправлення помилок ВАТ
"Запоріжсталь" були подані уточнюючі
розрахунки податкової звітності
(ф.№1-ДФ):

1) за III квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

2) за IV квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 21
фізичній особі про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

3) за 1 квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі":

4) за II квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 22
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі".

За результатами якої складено акт
№271/30-0/00191230 від 10.12.2013, яким встановлено
порушення пп. "б" п. 176.2 ст.176 розділу IV
Податкового кодексу України, розділу III
Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затвердженого Наказом ДПА України
24.12.2010р. №1020, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2011р.
за №46/18784, а саме: подання ВАТ
"Запоріжсталь" податкової звітності
(форма № 1.ДФ) не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями за III
квартал 2012р., IV квартал 2012р., І квартал
2013р., II квартал 2013р.

26.12.2013 на підставі висновків акту
камеральної перевірки, СДПІ з ОВП у м.
Запоріжжі МГУМ прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким до
ВАТ "Запоріжсталь" застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1020,00 грн. з
податку на доходи фізичних осіб.

Суд вважає висновки Акту перевірки про
допущені позивачем порушення
підпункту "б" пункту 176.2 ст. 176, пункту 119.2
статті 119 Податкового кодексу України
необґрунтованими, у зв'язку з чим
приходить до висновку про
протиправність прийнятого податкового
повідомлення-рішення з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та /або сплаченого
податку.

Згідно зі статтею 49 Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
в тому числі, що дорівнює календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі в разі сплати квартальних
або піврічних авансових внесків) -
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу
(півріччя);

Стаття 51 Податкового кодексу України
визначає порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.

Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку.

Відповідно до пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат в обсягах, необхідних
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку, подавати податкову декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього розділу таке подання є
обов'язковим.

Згідно з пунктом 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Правила та порядок складання та
подання податкових розрахунків
затверджені наказом ДПА України від
24.12.2010р. №1020 "Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) та Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку".

Так, податковий розрахунок подається
окремо за кожний квартал (податковий
період) протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
подається.

Надається він до органу ДПС за
місцезнаходженням податкового агента -
юридичної особи або її відокремлених
підрозділів чи до органу державної
податкової служби за податковою
адресою фізичної особи - податкового
агента. Він може бути наданий органу
державної податкової служби в
електронній формі за добровільним
рішенням податкового агента.

Податковий розрахунок подається
податковими агентами із штатною
чисельністю працівників до 1000 осіб
єдиним документом на всіх, що працюють,
з обов'язковим заповненням їхніх
податкових номерів або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) - однією порцією. Якщо штатна
чисельність працівників є більшою ніж
1000 осіб, можливе подання податкового
розрахунку кількома порціями, кожна з
яких являє собою окремий податковий
розрахунок із своїм номером порції.
Строк подання останньої порції не
повинен перевищувати встановленого
строку подання податкового розрахунку.
Аркуші окремого податкового
розрахунку зшиваються.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового
кодексу України передбачено, що особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду.

Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Своєчасне подання позивачем
податкової звітності за формою №1-ДФ
за III квартал 2012року, IV квартал 2012 року,
І квартал 2013 року, II квартал 2013 року
визнається представниками сторін та,
відповідно до приписів частини 3 статті
72 Кодексу адміністративного
судочинства України, зазначені
обставини не потребують доказуванню.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Обмеження щодо можливості подачі
уточнюючих розрахунків визначені
пунктом 50.2 статті 50 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, ВАТ "Запоріжсталь"
були подані уточнюючі розрахунки
податкової звітності (ф.№ І -ДФ):

1) за III квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

2) за IV квартал 2012р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 21
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

3) за І квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі";

4) за II квартал 2013р. - від 21.11.2013р.
№, в якому виправлено помилку,
самостійно виявлену платником
податків, а саме: додана інформація, яка
раніше не була відображена, по 20
фізичним особам про суму нарахованого
та виплаченого доходу за ознакою
доходу 157 "Дохід, виплачений
самозайнятій особі".

Уточнюючі розрахунки податкової
звітності (форми №1-ДФ) за III квартал
2012року, IV квартал 2012 року, І квартал 2013
року, II квартал 2013 року, в яких
виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, подані
позивачем до проведення перевірки
органом державної податкової служби,
що не оспорюється представником
відповідача в судовому засіданні.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Положеннями статті 109 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що податкове правопорушення це діяння
яке посягає на важливі для держави
суспільні відносини, порушення яких є
шкідливим як для держави так і
суспільства.

Протиправність податкового
правопорушення є діянням, яке призвело
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених ПК
України, контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Податковим Кодексом України
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування та усувати
самостійно виявлені помилки.

Як встановлено судом, позивачем було
своєчасно подано до податкового органу
відповідну звітність, а також
самостійно усунуто виявлені помилки,
які не стосуються сумарних показників
сум доходів, нарахованих (сплачених) на
користь платника податків, сум
утриманого з них податку, у зв'язку з
чим бюджет не зазнав втрат. Крім того,
право самостійно усунути виявлені
помилки, передбачено діючим
законодавством, як щоб законодавець за
мету ставив притягнення до
відповідальності за будь яке
порушення, яке не призвело до суттєвих
порушень, відповідно не було б на
законодавчому рівні передбачено
можливості усунення виявлених помилок.
Відтак, суд приходить до висновку про
необґрунтованість та недоведеність
висновку податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, у зв'язку з чим підстави
для застосування штрафних санкцій до
позивач відсутні.

З огляду на викладені обставини,
суд за результатом розгляду справи
приходить до висновку про
безпідставність винесення податковим
органом податкового
повідомлення-рішення, а відтак вважає
за необхідне його скасувати.

Частиною 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на припис наведеної
норми процесуального права при
розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи зменшені
податкові вигоди, контролюючий орган
має доводити недобросовісність
платника податків.

Враховуючи, що позивачем у порядку та
строки, визначені Податковим кодексом
України, подані уточнюючі розрахунки
податкової звітності за формою № 1-ДФ, в
яких виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, суд
приходить до висновку про відсутність
податкового правопорушення, як
підстави для застосування штрафної
санкції, у зв'язку з чим рішення про
застосування до позивача такої санкції
прийнято протиправно, а відтак, позовні
вимоги про його скасування є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 26.12.2013 № , яким
Відкритому акціонерному товариству
"Запорізький металургійний комбінат
Запоріжсталь" нараховано штрафні
санкції у розмірі 1020,00 грн. з податку на
доходи фізичних осіб.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Відкритого акціонерного
товариства "Запорізький металургійний
комбінат Запоріжсталь" () судові витрати у розмірі
182(сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 18.03.2014.

Суддя О.М.
Нечипуренко