Справа № 2а/327/12/1226
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/48791/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Свердловську Луганської області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного Фонду України в м.
Свердловську Луганської області про
перерахунок пенсії.

Просила суд: поновити пропущений
строк звернення до суду; визнати дій
відповідача протиправними; зобов'язати
відповідача зарахувати до підземного
пільгового стажу час у якості
вагонника, помічника запалювальника,
расштибовщиці підземної, запальщиці та
у якості робочої маркшейдерського бюро
підземної з повним робочим днем під
землею в період роботи з 28 березня 1952
року по 20 березня 1958 року, у якості
робочої маркшейдерського бюро з повним
робочим днем під землею у період праці
з 16 березня 1965 року по 01 червня 1973 року -
6 років 11 місяця 23 днів;
зобов'язати здійснити перерахунок
пенсії з 01 листопада 2008 року та
привести її у відповідність до норм
статті 8 Закону України "Про підвищення
престижності шахтарської праці", а
саме: виплачувати та нараховувати їй
пенсію у розмірі 80% середньої
заробітної плати шахтаря, але не менше
ніж 3 прожиткових мінімуму для осіб, що
втратили працездатність; стягнути
заборгованості, яка виникла через
неправомірне зменшення пенсії у
зв'язку з неправомірним не
зарахуванням до пільгового стажу час
роботи під землею в період роботи з 28
березня 1952 року по 20 березня 1958 року та
у якості робочої маркшейдерського бюро
з повним робочим днем під землею у
період праці з 16 березня 1965 року по 1
червня 1973 року з 1 листопада 2008 року по
теперішній час.

Ухвалою Свердловського міського суду
Луганської області від 29 березня 2012
року позовні вимоги за період з 01
листопада 2008 року по 10 серпня 2011 року
залишено без розгляду у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду.

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області від 29 березня
2012 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
м. Свердловську Луганської області
зарахувати позивачу до підземного
пільгового стажу час роботи в якості
робочої маркшейдерського бюро з 16.03.1965
року по 01.06.1973 року з повним робочим
днем під землею та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з урахуванням зазначеного
пільгового стажу та, при наявності
підстав і необхідного стажу,
призначити і виплатити їй пенсію у
розмірі 80 % середньої заробітної плати
шахтаря з 10.08.2011 року, але не менш, як три
розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, що втратили
працездатність відповідно до статті 8
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці».

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року скасовано постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 29 березня 2012
року. Ухвалено нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 03 липня 1984 року
загальний стаж роботи позивача склав 41
рік 11 місяців 1 день, в тому числі робота
за Списком № 1 на підземних роботах - 5
років 11 місяців 23 дні.

Позивач звернулась до відповідача із
заявою щодо перерахунку пенсії.
Відповідачем на звернення позивача був
направлений лист № 41/Х-14 від 31 січня 2012
року про відсутність підстав для
перерахунку пенсії, оскільки робота
позивача в якості робочої
маркшейдерського відділу на роботах за
Списком № 1, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1176 відносилась до пункту «б»
підрозділу 2 «Роботи на поверхні»
розділу І «Гірничі роботи».

Пунктом 3 Порядку застосування Списків
N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 р. N 383 вказано, що при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992
року(приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 2 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, під повним
робочим днем слід вважати виконання
робіт в умовах, передбачених Списками,
не менше 80% робочого часу,
установленого для працівників данго
виробництва, професії чи посади, з
урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт, пов'язані
виконанням своїх трудових обов'язків.

В період з 28 березня 1952 року по 20
березня 1958 року позивач працювала
згідно відомостей трудової книжки
вагонщиком, запальщиком та
расштабовщиком. Зазначені посади
відносяться до працівників, професії і
посади, яких передбачені у Списку № 1,
затвердженму постановою Ради
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173 - пунктом "а" підрозділу 1 "Відкриті
гірничі роботи та роботи на шахтній
поверхні" розділу 1 "Гірничі роботи".

В період з 16 березня 1965 року по 1 червня
1973 року позивач працювала згідно
відомостей трудової книжки робочою
маркшейдерського відділу з повним
робочим днем під землею.

Зазначена посада маркшейдера та їх
помічників, головних маркшейдерів
відносяться до працівників, професії і
посади, яких передбачені у Списку № 1,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173 - пунктом "б" підрозділу 2 "Роботи на
поверхні" розділу 1 "Гірничі роботи",
зайняті на підземних роботах 50 і більше
відсотків робочого часу на рік (в
обліковому періоді).

Характер роботи за вищевказаним
професіям відноситься до Списку № 1,
пов'язаний з підземними роботами, та
визначає не повну, а тільки 50%
зайнятість в підземних умовах, не
пов'язану з видобутком вугілля та інших
корисних копалин.

З огляду на викладене суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що позивач працювала як під землею так
і на поверхні, тобто усі вище
перелічені посади передбачені Списком
№ 1 як робітники, керівники,
спеціалісти і службовці, зайняті на
підземних роботах 50% і більше робочого
часу на рік (в обліковому періоді) а не
повний робочий день на підземних
роботах.

Загальний стаж роботи за Списком № 1 за
професіями , які пов'язані з підземними
роботами склав 11 років 3 місяці 2 дні.

Статтею 1 цього Закону № 345 визначено,
що його дія поширюється на працівників,
що видобувають вугілля, залізну руду,
руди кольорових і рідкісних металів,
марганцеві та уранові руди,
працівників шахтобудівних
підприємств, які зайняті на підземних
роботах повний робочий день та членів
їх сімей (в редакції на час набрання
чинності).

Відповідно до статті 8 Закону № 345
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи у
розмірі 80 % середньої заробітної плати
шахтаря, але не менш, як три розміри
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Для обчислення розміру пенсії за віком
за кожний повний рік стажу роботи на
підземних роботах до страхового стажу
додатково зараховується по одному
року.

Статтею 10 Закону №345 встановлено, що
дія статті 8 цього закону поширюється
також на пенсіонерів, пенсія яким була
призначена до набрання чинності цим
Законом. Фінансування додаткових
витрат на виплату підвищеного розміру
пенсії відповідно до статті 8 цього
Закону здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Таким чином, при вирішенні питання щодо
перерахунку пенсії за вимогами Закону
№ 345 визначальним є зайнятість
відповідних категорій працівників на
підземних роботах повний робочий день
та членів їх сімей (в редакції на час
набрання чинності), віднесення
відповідної праці до Списку № 1,
наявність відповідного пільгового
стажу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що підстави для
зарахування до підземного пільгового
стажу час роботи за період з 28 березня
1952 року по 20 березня 1958 року у якості
вагонника, запальщика та
расштабовщика, а також робочої
маркшейдерського відділу з повним
підземним днем під землею з 16 березня
1965 року по 1 червня 1973 року не
підтверджені, а, отже, і підстави для
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії з 01 листопада 2008
року згідно норм статей 1, 8 Закону
№ 345 відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення
апеляційного суду постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судовому рішенні,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду
України в м. Свердловську
Луганської області про перерахунок
пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній