Справа № 2а-3757/12/1470
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3757/12/1470

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової
І.Г.,

при секретарі - Мишевській О.В.,

за участю: представника КП
"Миколаївське МБТІ" - Архипова Дмитра
Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Комунального
підприємства "Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації" про
визнання неправомірними дії,
скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
комунального підприємства
"Миколаївське міжміське бюро технічної
інвентаризації" (далі - КП "Миколаївське
МБТІ") про визнання протиправними дій в
частині державної реєстрації права
власності за ОСОБА_4 на трикімнатну
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1 (далі - Квартира АДРЕСА_1), запис
№19866 в книзі 119 КП "Миколаївське МБТІ",
та скасування державної реєстрації
Свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів, яке
зареєстровано в реєстрі за №204 видане
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
06.02.12р., та вилучення запису про дану
реєстрацію з Реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначено, що вказане рішення прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
08 серпня 2007 року між AT "Український
інноваційний банк" в особі виконуючого
обов'язки директора Миколаївської
філії Самохвалової Г.В. та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір № 50-070805 від
08.08.2007 року (далі - Кредитний договір), у
відповідності до якого ОСОБА_7 надано
довгостроковий кредит у сумі 24000,00
доларів США на термін з 08 серпня 2007 року
по 06 серпня 2010 року, зі сплатою за
користування кредитом 12,5% (дванадцять
цілих п'ять десятих) процентів річних.

У якості забезпечення виконання
зобов'язання за Кредитним договором, AT
"Український інноваційний банк" в особі
виконуючого обов'язки директора
Миколаївської філії Самохвалової Г.В.
уклав з ОСОБА_3, який виступив майновим
поручителем, іпотечний договір від 08
серпня 2007 року, посвідчений нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, у відповідності до
якого, ОСОБА_3, було передано в іпотеку
Квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3
на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого виконавчим
комітетом Центральної районної ради
народних депутатів 02.08.1995 року,
зареєстрованого 02 серпня 1995 року за №
НОМЕР_1 "Миколаївське МБТІ".

18 жовтня 2010 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 було вчинено виконавчий
напис № 1849, яким запропоновано
звернути стягнення на предмет іпотеки -
Квартиру АДРЕСА_1.

05 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з позовом про визнання
вищевказаного виконавчого напису
нотаріусу таким що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19 грудня 2011 року вжито
заходи забезпечення позову шляхом
зупинення виконавчого провадження №
24159609 по примусовому виконанню
виконавчого напису нотаріуса від 18.10.2010
року № 1849.

27 січня 2012 року Миколаївською філією
приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
було проведено торги з реалізації
майна арештованого в порядку
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса від 18.10.2010 року за № 1849
згідно виконавчого провадження № 24159609.
Було складено Протокол проведення
прилюдних торгів № 11/433/11/і-433 від 27
січня 2012 року, а державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби ММУЮ ОСОБА_2 видано
акт про реалізацію предмета іпотеки
від 06.02.2012 року. Того ж дня, приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_4 було видане Свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів яке
зареєстровано в реєстрі за № 204.

17 лютого 2012 року відповідач здійснив
державну реєстрацію права власності на
вищевказану квартиру, запис №19866 в
книзі 119 КП "Миколаївське МБТІ", що стало
підставою звернення до суду.

ОСОБА_3 вважає, що відповідач не мав
права проводити державну реєстрацію
права власності на Квартиру АДРЕСА_1,
оскільки існувала ухвала суду, якою
фактично заборонялась реалізація цієї
квартири, та вказана ухвала була
направлена відповідачу. Крім того,
відповідач провів реєстрацію з
порушенням чинного законодавства,
оскільки не здійснив вихід за адресою
знаходження майна.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відмовив у їх
задоволені.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
вважає його правильним з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади й
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Також, відповідно до ч. 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно преамбули Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Наказом Міністерства юстиції України
№7/5 від 07.02.2002 року затверджено
Тимчасове положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Тимчасове
положення), яке визначає порядок
проведення державної реєстрації права
власності та права користування
(сервітуту) на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках;
права користування (найму, оренди)
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами;
довірчого управління нерухомим майном;
права власності на об'єкти
незавершеного будівництва, а також
порядок взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.1. Тимчасового
положення реєстратор БТІ встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на об'єкти, права щодо яких
підлягають державній реєстрації,
зокрема відповідність даних про
наявність (або відсутність) інформації
та/або відповідних документів, що
свідчать про накладення (зняття)
заборони (арешту) або інших обтяжень, що
перешкоджають проведенню державної
реєстрації прав, у тому числі
відсутність встановлених законом
заборон на відчуження нерухомого
майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19 грудня 2011 року по
справі №2-4249/11р., на яку посилається
позивач, не було накладено арешт або
заборону на відчуження Квартири
АДРЕСА_1, було лише зупинено виконавче
провадження №24159609 по примусовому
виконанню виконавчого напису
нотаріуса від 18.10.2010 року за № 1849.

Відповідач по справі - КП "Миколаївське
МБТІ" не є органом, який здійснює
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих документів, а
отже, зазначена ухвала Центрального
районного суду м. Миколаєва не
зобов'язувала КП утриматись від
вчинення будь-яких дій.

Крім того, у вищевказаній ухвалі не
зазначена адреса об'єкта нерухомості,
стосовно якого здійснювалось
виконавче провадження, внаслідок чого,
КП "Миколаївське МБТІ" не мало
можливості встановити, стосовно якого
саме об'єкта нерухомості здійснювалось
виконавче провадження.

Також, позивачем не було надано витяг з
Реєстру заборон нерухомого майна, який
би підтверджував наявність заборони
відчуження на вищевказану квартиру,
внаслідок чого, у реєстратора КП
"Миколаївське МБТІ" були відсутні
правові підстави для відмови у
здійсненні державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно..

Крім того, відповідно до п. 3.5.6.
Тимчасового положення, реєстратор БТІ
відмовляє у проведенні державної
реєстрації прав, якщо не проведено
технічну інвентаризацію об'єкта, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації.

Згідно п. 1.2. Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №127 від
24.05.2001р., технічна інвентаризація
передбачає:

- первинну технічну
інвентаризацію об'єктів;

- поточні
інвентаризаційно-оцінювальні роботи
для встановлення змін за певний період
часу після первинної інвентаризації.

Також, згідно до п. 3.9. Тимчасового
положення, державна реєстрація прав
проводиться після технічної
інвентаризації об'єкта, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
окрім випадків, коли заява про державну
реєстрацію прав подається не пізніше
ніж через дванадцять місяців після
виникнення цього права.

Таким чином, на підставі п. 3.5.6.
Тимчасового положення, у здійснені
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно може бути відмовлено,
якщо не взагалі проведена первинна
технічна інвентаризація, або, якщо
особа звернулась з заявою про державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно через 12 місяців після виникнення
у неї права власності.

Оскільки право власності у ОСОБА_4 на
Квартиру АДРЕСА_1 виникло 08 лютого 2012
року на підставі свідоцтва про
придбання майна з прилюдних торгів,
виданого нотаріусом 08 лютого 2012 року, а
державна реєстрація права власності на
вищевказану квартиру була здійснена 17
лютого 2012 року, тобто, менше, ніж через 12
місяців, то реєстратор КП "Миколаївське
МБТІ" мав всі правові підстави
здійснювати державну реєстрацію права
власності на вищевказану квартиру без
проведення технічної інвентаризації.

Враховуючи встановлені факти, та
оцінюючи надані позивачем та
відповідачем докази у сукупності,
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що КП "Миколаївське
МБТІ" при реєстрації державної
реєстрації права власності за ОСОБА_4
на Квартиру АДРЕСА_1 діяло на підставі,
у межах повноважень та у спосіб,
передбачених Конституцією та законами
України, а тому підстав для скасування
реєстрації зазначеної квартири не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги зроблених
висновків не спростовують, та є
тотожними адміністративному позову,
факти та мотивування яких повністю
спростовуються матеріалами справи та
обставинами, які повно та об'єктивно
були встановлені судом першої
інстанції при вирішенні спірного
питання.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що при розгляді справи судом
першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 24 лютого 2014 року.

Головуючий:

Судді: