Справа № 827/2439/13-а
Суддя: Санакоєва Майя Анзорівна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/2439/13-а

11.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів Іщенко Г.М. ,

Омельченка В. А.

секретар судового засідання
Журавльова Н.А.

за участю сторін:

представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"Техриба"- Ющук Юлія Валеріївна,
довіреність № б/н від 23.10.13

представник відповідача -
Севастопольської митниці Міндоходів
України- Плешинцева Людмила
Володимирівна, довіреність № 10-08/1693
від 14.10.13

за участю Прокуратури м. Севастополя -
Іншеков Микола Васильович,

розглянувши апеляційні скарги
Головного Управління Державної
казначейської служби України в м.
Севастополі та Севастопольської
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь (суддя Кравченко М.М.
) від 21.11.13 у справі № 827/2439/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Техриба" (вул.
Камишовське шосе, буд.55,Севастополь,99014)

до Головного Управління Державної
казначейської служби України в м.
Севастополі (вул. Балаклавська,
9,Севастополь,99011)

Севастопольської митниці Міндоходів
(пл. Нахімова, 5-А,м. Севастополь,99011)

про визнання дії протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 21.11.13 позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Техриба" до Головного
Управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі,
Севастопольської митниці Міндоходів
про визнання дії протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволені.

Визнані протиправними дії
Севастопольської митниці Міндоходів
щодо відмови у перегляді визначеної
митницею митної вартості товару,
зазначеного у вантажній митній
декларації № 123000009/2011/003782 від 02.12.2011
року.

Зобов'язано Севастопольську митницю
Міндоходів вчинити дії щодо визначення
митної вартості товару за вантажною
митною декларацією № 123000009/2011/003782 від
02.12.2011 року із застосуванням методу за
ціною Контракту № 19/08-UA від 19.08.2011 року з
урахуванням Специфікації № 1 від 17.10.2011
року щодо товарів, які імпортуються.

Зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України у м.
Севастополі перерахувати із
державного бюджету України надмірно
сплачені податки і збори (обов'язкові
платежі) в сумі 174 135,21 грн. на р/р 2283
в АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ", МФО 320627.

Повернуто Товариству з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Техриба" судовий збір в
сумі 1 773,54 грн., сплачений платіжним
дорученням № 602 від 06.03.2012.

Не погодившись з зазначеною постановою
суду, відповідач - Головне Управління
Державної казначейської служби
України в м. Севастополі звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 21.11.13, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Також, не погодившись з зазначеною
постановою суду, відповідач -
Севастопольська митниця Міндоходів
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 21.11.13 та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Враховуючи, що апеляційні скарги
стосуються одного й того ж рішення суду
першої інстанції, судова колегія з
метою повного, всебічного та
своєчасного розгляду справи вважає
можливим об'єднати апеляційні скарги
Головного Управління Державної
казначейської служби України в м.
Севастополі та Севастопольської
митниці Міндоходів в одне провадження
для спільного апеляційного розгляду.

Апеляційні скарги мотивовані
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 11.03.2014
представник відповідача -
Севастопольської митниці Міндоходів
та прокурор підтримали доводи
апеляційних скарг з підстав,
зазначених в них.

Представник позивача проти
задоволення апеляційних скарг
заперечував.

Представник відповідача - Головного
Управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі не
з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Техриба" в листопаді 2011
року на теплоході по коносаменту від 17
жовтня 2011 року № 02М, на підставі
контракту від 19 серпня 2011 року №19/08-UА,
укладеного з фірмою SТЕ "RIМ Compani Fish" S.A.R.L.,
Марокко, специфікації №1 від 17 жовтня
2011 року до контракту від 19 серпня 2011
року №19/08-UА, за інвойсом від 17 жовтня 2011
року № 004/2011, надійшов товар: сардинелла
морожена, сардина морожена та скумбрія
морожена.

З метою декларування вказаного
товару позивачем була подана вантажна
митна декларація № 123000009/2011/003647 від 23
листопада 2011року та визначено ціну
товару за першим методом (ціною
договору).

Вказана рибна продукція була
імпортована на умовах поставки FОВ
Дахла Марокко (Інкотермс-2000)3) за
наступною фактурною і митною вартістю:
сардинелла морожена - 0,84 долл. США та 1,036
долл. США за 1 кг; сардина морожена -0,84
долл. США та 1,036 долл. США за 1 кг;
скумбрія морожена -0,84 долл. США та 1,036
долл. США за 1 кг.

У зв'язку з проведенням митної
оцінки товарів, задекларованих за
вантажною митною декларацією №
123000009/2011/003647 від 23 листопада 2011 року,
було проведено співставлення рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

За результатами перевірки
встановлено, що аналогічна
рибопродукція марокканського
походження (сардина, сардинелла) раніше
(у жовтні 2011 року) імпортувалася
позивачем за фактурною та митною
вартістю 0,86 долл. США та 1,15 долл. США за 1
кг. При цьому, митна вартість даного
товару була визначена за першим
методом визначення митної вартості,
тобто за ціною угоди (вартістю
операції).

Позивач 21 листопада 2012 року
надавав відповідачу додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, проте, заявлена
декларантом митна вартість
імпортованих товарів не взята
відповідачем до уваги.

Декларанту було відмовлено в
митному оформленні товарів за даною
вантажною митною декларацією, про що
складено картку відмови у митному
оформленні від 23 листопада 2011 року
№123000009/2011/00325.

У відповідних графах картки
відмови від 23 листопада 2011 року
№123000009/2011/00325 зазначено причини відмови
- "Проведена митна оцінка товарів № 1, 2, 3
згідно з ПКМУ № 1766 від 20 грудня 2006 року"
та вимоги, виконання яких забезпечує
можливість митного оформлення,
"Сплатити митні платежі згідно з митною
оцінкою товарів. Рішення про
визначення митної вартості
№123000006/2011/00699/2".

Не погоджуючись з визначеною
митною вартістю, позивач звернувся до
Севастопольської митниці з заявою від
23 листопада 2011 року № 107 про випуск
товарів у вільний обіг під надання
гарантійних зобов'язань шляхом сплати
до державного бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Листом від 24 листопада 2011 року №
20/21-5627 Севастопольська митниця надала
згоду позивачу на випуск товарів у
вільний обіг під надання гарантійних
зобов'язань шляхом сплати до
державного бюджету суми податків і
зборів (обов'язкових платежів), після
чого товари були оформлені у митному
відношенні та випущені у вільний обіг
за вантажною митною декларацією
№123000009/2011/003782 від 02 грудня 2011 року.

Перевіряючи обґрунтованість дій
та рішень органу владних повноважень,
судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до Митного кодексу
України, переміщення через митний
кордон України товарів та інших
предметів підлягає митному оформленню,
яке відповідно до частини 2 статті 27
цього Кодексу (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) завершується тільки
після здійснення встановлених
законодавством України необхідних для
цього товару видів контролю.

Як встановлено пунктом 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 9 квітня 2008
року (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин), контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з "Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766 (чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Положеннями статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що
документи, необхідні для здійснення
митного контролю, подаються митному
органові при перетинанні товарами і
транспортними засобами митного
кордону України, декларуванні товарів
і транспортних засобів, повідомленні
митного органу про намір здійснити
переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
здійсненні митними органами інших
контрольних функцій відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до статті 81 Митного
кодексу України, декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари і транспортні засоби, мету
їх переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Приписами статті 86 Митного
кодексу України передбачено, що митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень Митного кодексу
України (стаття 262 Митного кодексу
України ).

Митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Відповідно до статті 264 Митного
кодексу України, заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу.

Умови та механізм декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, подання декларантом
відомостей для її підтвердження
визначені положеннями Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20 грудня 2006 року (чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 7 вищезазначеного Порядку
встановлено, що для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт); рахунок-фактуру (інвойс);
інші платіжні документи, що
підтверджують вартість та містять
реквізити необхідні для ідентифікації
товару.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що
для підтвердження митної вартості
товарів на вимогу митного органу
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи.

Посадова особа митного органу у
графі "Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Відповідно до пунктів 13, 14
Порядку, декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року, декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та проставляння свого підпису
на зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Положеннями статті 266 Митного
кодексу України передбачено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України, здійснюється шляхом
застосування таких методів: за ціною
угоди щодо товарів, які імпортуються
(метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних
товарів (метод 2); за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів (метод 3);
на основі віднімання вартості (метод 4);
на основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6).

Основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, за основу може
братися ціна, за якою оцінювані
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному з продавцем покупцю.

Колегія суддів зазначає, що
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Як підтверджується матеріалами
справи, позивачем було надано
додаткові документи 21 листопада 2012
року на підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Під час апеляційного розгляду
справи встановлено, що зазначені
документи подані у строк, передбачений
"Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження" та
підтверджують заявлену позивачем
митну вартість товарів.

Враховуючи викладене, судова
колегія приходить до висновку, що
відповідачем неправомірно
застосований 6 (резервний) метод
визначення митної вартості товару та
не недодержано вимоги чинного
законодавства щодо послідовності
застосування методів визначення
митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналіз наведених норм та обставин, дає
судовій колегії право на висновок, що
Севастопольська митниця Міндоходів,
відмовляючи у перегляді визначеної
митницею митної вартості товару,
зазначеного у вантажній митній
декларації № 123000009/2011/003782 від 02 грудня
2011 року, діяла в межах та у спосіб, які
не передбачені чинним законодавством.
Зазначені дії є протиправними та
необґрунтованими, що призводить до
порушення прав позивача.

З урахуванням викладеного, судова
колегія дійшла висновку про
недоведеність відповідачем достатніх
доказів необґрунтованості позовних
вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки не суперечать вимогам
діючого законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Правова оцінка, яку дав суд першої
інстанції обставинам справи, не
суперечить чинному законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Згідно статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195,196, пунктом 1
частини першої статті 198, п.1 частини
першої статті 205, статтями 200, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного
Управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі та
Севастопольської митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 21.11.13 у
справі № 827/2439/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 17 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.А.Санакоєва

Судді підпис Г.М.
Іщенко

підпис В.А.Омельченко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.А.Санакоєва