Справа № 2а/0570/6355/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/51743/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року по справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області до Відокремленого
підрозділу ДП "Макіїввугілля "Шахта
імені В.М. Бажанова" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області (далі - позивач)
звернулося до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відокремленого підрозділу ДП
"Макіїввугілля "Шахта імені В.М.
Бажанова" (далі - відповідач) про
стягнення пені зі сплати страхових
внесків у розмірі 1 798 675,97 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 року
позов задоволено.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21.07.2011 року рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення про відмову у задоволені
позову.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить його
рішення скасувати та залишити в силі
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 року.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.223 КАС
України суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право скасувати судове рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі судове рішення суду першої
інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що за
змістом пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VІ
передбачено вчинення відповідними
органами стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 01.01.2011
року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 01.01.2011 року не
настав, згідно із законодавством, що
діяло на момент їх виникнення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, та, відмовляючи у задоволені
позову, судом апеляційної інстанції
встановлено, що, виходячи зі змісту
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VІ позивач,
приймаючи спірне рішення, не мав
повноважень після 01.01.2011 року
нараховувати страхувальнику штрафні
санкції за несвоєчасну сплату
страхових внесків, оскільки редакція
статті 30 Закону України від 18 січня 2001
року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» (далі - Закон №
2240-ІІІ), якою була передбачена така
відповідальність, діяла до 01.01.2011 року,
а на момент проведення перевірки
позивача та прийняття відповідачем
спірного рішення вона вже втратила
чинність.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з огляду на
наступне.

30 березня 2011 року проведена
перевірка правильності нарахування,
повноти і своєчасності перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду за період з 15.02.2010 року по 28.03.2011
року і складено АКТ №65 про
заборгованість відповідача - пеня в
сумі 1 798 675,97 грн.

Частиною першою статті 30 Закону №
2240-ІІІ в редакції, яка діяла до 01.01.2011
року, було передбачено сплату штрафу та
пені у разі несвоєчасної сплати
страхових внесків страхувальником або
неповної їх сплати.

Із набранням чинності з 1 січня 2011
року Законом № 2464-VІ наведена вище
норма матеріального права була
викладена в новій редакції, яка
встановлювала іншу відповідальність
страхувальника.

У той же час, відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому
числі страхових внесків, строк сплати
яких на 01.01.2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Крім цього, абзацом шостим цього ж
пункту передбачено, що на період до
повного стягнення зазначеної вище
заборгованості за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи
заборгованість у відповідача перед
позивачем виникла до 01.01.2011 року.

Таким чином, виходячи з аналізу
наведених норм матеріального права,
оскільки заборгованість зі сплати
страхових внесків та сум штрафних
санкцій виникла до 01.01.2011 року, тобто в
період дії відповідної редакції статті
30 Закону № 2240-ІІІ, то відділення Фонду
має право здійснювати контрольні
функції щодо правильності нарахування,
своєчасності та сплати страхових
внесків і застосовувати фінансові
санкції згідно із законодавством, що
діяло на момент виникнення такої
заборгованості, або застосовувати
штрафні санкції також і після цієї
дати.

Необхідно зазначити, що Верховний
Суд України вже висловлював свою
позицію щодо застосування пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VІ. Зокрема, у справі
№21-432а12, постанову в якій ухвалено
19.02.2013 року, і дійшов висновку про
необхідність стягнення зі страховика
заборгованості зі сплати страхових
внесків та пені, які виникли у 2010 році, і
після 01.01.2011 року.

Враховуючи викладене, судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції, що підлягає
стягненню з відповідача нарахована
пеня на прострочену заборгованість зі
сплати страхових внесків у розмірі 1 798
675,97 грн.

Відповідно до частини першої
статті 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області, - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року, - скасувати.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року, - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников