Справа № 9101/164073/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 рокусправа № 1170/2а-1997/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 23
серпня 2012 року

у справі № 1170/2а-1997/12

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Маловисківському районі

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 5
708,50 грн.,-

встановила:

Управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі звернулось до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в якому
просило з урахуванням уточнених
позовних вимог (а.с.33-34) стягнути з
відповідача борг по страховим внескам
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в сумі 1528,20грн.,
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010,30грн.
та стягнути з відповідача 170,00грн.
фінансових санкцій на користь
позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не сплачено в повному
обсязі страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 №1058-ІV за 3-4 квартали 2010 року та
єдиний внесок відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VІ від
08.07.2010 за 2011 рік. Крім того, за неподання,
несвоєчасне подання, подання за
невстановленою формою звітності,
передбаченої Законом №2464-VІ, до
відповідача застосовано штрафну
санкцію в розмірі 170,00 грн. Рішення про
застосування фінансової санкції
відповідачем не оскаржувалось.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 борг по
страховим внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1528,20 грн.,
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010,30 грн.
та борг по сплаті фінансових санкцій в
сумі 170,00 грн., на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просить
скасувати постанову суду і винести
ухвалу про залишення
адміністративного позову без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції
вимог статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: винесення рішення за
умови пропуску позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду з вимогою про звернення боргу зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлені судом належним
чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідач є
фізичною особою - підприємцем,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування - є платником єдиного
податку.

Відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі, відповідно до
п.3 ст.11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є особою, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, відповідно до
ст.15 вказаного Закону України №1058-ІV -
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з 01.01.2011 - платником
єдиного внеску згідно ч.1 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI.

Матеріалами справи підтверджено,
відповідачем не заперечується, що
визначена позивачем недоїмка виникла у
зв'язку з невиконанням відповідачем
вимог Закону №1058-ІV в частині
своєчасної та повної оплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
Закону № 2464-VI в частині своєчасної та
повної оплати єдиного внеску. Штрафні
санкції застосовано відповідно до ч.3
ст.25 вимог Закону України № 2464-VI за
порушення строків сплати страхових
внесків до Пенсійного Фонду України.

Стосовно посилання відповідача на
пропуск відповідачем строку звернення
з адміністративним позовом до суду
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень (ч.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Таким чином, Кодексом
адміністративного судочинства України
передбачена можливість встановлення
іншими законами спеціальних строків
звернення до адміністративного суду, а
також спеціального порядку обчислення
таких строків. Такі спеціальні строки
мають перевагу в застосуванні
порівняно із загальним строком
звернення до адміністративного суду,
визначеним частиною другою статті 99
цього Кодексу.

Спеціальними Законами, що регулюють
спірні правовідносини є Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003
та Закон України №2464-VI від 08.07.2010 «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Так, ч.15 ст.106 Закону №1058-ІV встановлено,
що строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Вказане передбачено і ч.16 ст.25 Закону
№2464-VI, а саме: строк давності щодо
нарахування, застосування та стягнення
сум недоїмки, штрафів та нарахованої
пені не застосовується.

Отже доводи відповідача про порушення
позивачем передбаченого ст.99 КАС
України строку звернення до суду, є
помилковими.

Стосовно висновку суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається,
відповідачем не заперечується, що сума
заборгованості відповідача зі сплати
страхових внесків в розмірі 1582,20 грн.
виникла у зв'язку з неповною сплатою
страхових внесків за ІІІ, ІV квартали
2010 року, виходячи з встановленого
Законом України №1058-ІV мінімального
страхового внеску за вказаний період.

Відповідно до частини 5 пункту 7 розділу
VIII Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Частиною 6 вказаного пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сила їй
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування га сум
штрафних санкцій, нарахованих га/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування передбачено Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-ІУ
від 09.07.2003 та Інструкцією «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду України №
21-1 від 19.12.2003, відповідно до яких на
відповідача покладено обов'язки по
нарахуванню, обчисленню і сплаті в
установлені строки та в повному обсязі
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набув чинності з 01.01.2004, регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Дія інших законів та нормативних актів
може поширюватися на ці відносини лише
у випадках, передбачених цим законом,
або в частині, що не суперечить цьому
закону.

Виключно цим законом визначаються
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають зазначеному страхуванню,
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки, порядок обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до Прикінцевих Положень
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
приведення законодавства у
відповідність із цим Законом, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечать цьому закону.

Наведеним Законом визначено, що
страхові внески це - кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

В якості страхувальників і платників
страхових внесків в цьому Законі
визначені, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду. Базовим періодом для
відповідача є календарний місяць.

У відповідності до змін внесених до
підпункту 4 пунктах 8 розділу 15
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок) сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску визначається
зазначеними особами самостійно, при
цьому сума страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

На підставі ч.2 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та або
не сплачені страхувальниками у
зазначені строки, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків, тобто недоїмкою.

Відповідно до пп. «б» п. 8.2 Інструкції
«Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року, якщо страхувальник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати страхових внесків
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальнику вимогу про сплату
недоїмки.

Пунктом 8.4 Інструкції № 21-1 від 19.12.2003
встановлено, що протягом десяти
робочих днів з дня одержання вимоги про
сплату недоїмки страхувальник
зобов'язаний сплатити зазначені у
вимозі суми.

Як встановлено судом, 05.11.2010 позивачем
пред'явлена відповідачу вимога про
сплату боргу №Ф-136 на суму 737,46 грн.,
отримана відповідачем 12.11.2010, про що
свідчить повідомлення про поштове
відправлення №849567 (а.с.7).

26.01.2011 позивачем пред'явлена
відповідачу вимогу №Ф-136/1 про сплату
боргу у сумі 790,74 грн., отримана
відповідачем 02.02.2011 (а.с.8).

З огляду на вищенаведене, приймаючи до
уваги, що відповідачем загальна сума
заборгованості 1582,20 грн. сплачена не
була, позовні вимоги в частині
стягнення вказаної суми правомірно
задоволені судом першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача суми 4010,30 грн. -
заборгованості зі сплати єдиного
внеску, суми 170,00 грн. - фінансових
санкцій.

Матеріалами справи підтверджено, що
12.04.2012 відповідачем подано звіт за
січень-грудень 2011 року з самостійно
визначеною сумою, на яку нараховується
єдиний внесок у розмірі 4010,30 грн., проте
вказана сума відповідачем сплачена не
була.

12.04.2012 позивачем складений акт про
неподання відповідачем звіту про суми
нарахування заробітної плати
застрахованих осіб та сум нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
органів Пенсійного фонду за 2011 рік та
цього ж дня прийнято рішення №187 про
застосування штрафних фінансових
санкцій за неподання, несвоєчасне
подання, подання за невстановленою
формою звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким до
відповідача застосовано штрафні
санкції у розмірі 170,00 грн.

08.05.2012 позивачем надіслано вимогу №Ф-84
про сплату боргу на суму 4180,30 грн., яка
отримана відповідачем 11.05.2012, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№8303.

Сума боргу в зазначений строк
боржником не сплачена.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.2 ст.6 Закону
України №2464-VІ платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики.

Відповідно до ч.8 ст.9 цього Закону
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом для відповідача є
календарний рік.

З огляду на наведені вище правові
норми, фактичні обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення повно і всебічно
з'ясував усі обставини у справі та
застосував належні норми
матеріального права, що призвело до
прийняття рішення, яке є законним та
обґрунтованим.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року у справі № 1170/2а-1997/12 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко