Справа № 247/433/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року справа №247/433/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
за участі секретаря судового засідання
Коханюк А.Р., позивача ОСОБА_2,
представника Торезької міської ради
Семенцова О.І., за довіреністю від 08.01.2014
року, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Торезького міського
суду Донецької області від 07 лютого 2014
р. у справі № 247/433/14-а (головуючий І
інстанції Арапіна Н.Є.) за позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області, треті особи:
Торезька міська рада, Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області про
поновлення пропущеного строку,
необхідного для звернення з
адміністративним позовом, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до Торезького
міського суду Донецької області з
позовом до Управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області за участю
третіх осіб Торезької міської ради,
Головного управління МВС України в
Донецькій про визнання протиправними
дії міської комісії Управління праці
та соціального захисту населення щодо
позбавлення її статусу члена сім'ї
загиблого ветерана війни, визнання
нечинним протоколу засідання міської
комісії з розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу учасника
Великої Вітчизняної Війни від 14 серпня
2012 року щодо позбавлення її статусу
члена сім'ї загиблого ветерана,
визнання протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
щодо вимоги повернення посвідчення
вдови загиблого ветерана війни,
виданого 08 листопада 2000 року
Управлінням МВС України в Донецькій
області, зобов'язання відповідача
надати відповідні пільги і
компенсації, передбачені ст.15 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Одночасно з позовом позивачем до суду
першої інстанції подано заяву про
поновлення пропущеного строку
необхідного для звернення з
адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Торезького міського суду
Донецької області від 07 лютого 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2
про поновлення пропущеного строку та
залишено без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_2, у
зв'язку з пропуском позивачами
шестимісячного строку для звернення до
адміністративного суду, встановленого
статтею 99 КАС України.

Позивачі не погоджуючись з такою
ухвалою суду першої інстанції, подали
апеляційну скаргу, посилаючись на
неправильне застосування норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати.

Позивач в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав, вважає,
що ухвала суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
процесуального права, апеляційну
скаргу обґрунтованою та такою що
підлягає задоволенню.

Представник Торезької міської ради в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримав, вважає, що ухвала
суду першої інстанції винесена з
порушенням норм процесуального права,
апеляційну скаргу обґрунтованою та
такою що підлягає задоволенню.

Представники інших сторін, які беруть
участь у розгляді справи у судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, що дає суду право
провести апеляційний перегляд справи у
їх відсутність.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
сторін, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, вивчивши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів встановила
наступне.

Відповідно до матеріалів справи
позивач оскаржує дії міської комісії
Управління праці та соціального
захисту населення щодо позбавлення її
статусу члена сім'ї загиблого ветерана
війни, про що вона дізналась з
протоколу засідання міської комісії з
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника
Великої Вітчизняної Війни від 14 серпня
2012 року щодо позбавлення її статусу
члена сім'ї загиблого ветерана.

В обґрунтування поважності пропуску
строку звернення до суду позивач
зазначив, що про існування протоколу
комісії позивач дізналась 03.10.2012 року з
листа Управління праці та соціального
захисту населення, після чого стан
здоров'я позивачки погіршився в
наслідок чого з жовтня 2012 року і по
теперішній час позивачка перебуває під
наглядом лікаря, зазначений протокол
було отримано позивачкою лише 12
вересня 2013 року.

Залишаючи позов без розгляду суд
першої інстанції виходив з того, що
адміністративний позов було подано
після закінчення установленого
законом шестимісячний строку,
оскільки, позивач дізнався про
порушене право 03 жовтня 2012 року з листа
Управління праці та соціального
захисту населення , в якому позивача
було повідомлено про відсутність у неї
законних підстав для встановлення
статусу члена родини загиблого
(померлого) ветерана війни та
необхідності повернення посвідчення.

Колегія суддів з зазначеним висновком
суду першої інстанції не згодна з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до ч.2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За частиною 1 та 2 статті 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

За частиною 3 статті 162 КАС України, якщо
в ході судового розгляду справи суд
встановить, що провадження у справі
відкрито за позовною заявою, поданою з
пропущенням установленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, або викладений в ухвалі про
відкриття провадження у справі
висновок суду про визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними був
передчасним, і суд не знайде інших
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовна заява
залишається без розгляду.

Отже, приписи ч. 2 ст. 100, п.9 ч.1 ст. 155, п. 3
ст. 162 КАС України передбачають право
суду першої інстанції залишати без
розгляду позовні вимоги як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Підставою звернення до суду в даному
випадку є дії та рішення відповідача,
які на думку позивача порушує його
права.

Колегія суддів зазначає, що порушення
прав, свобод чи інтересів особи - це
фактичний наслідок протиправного
рішення, дії чи бездіяльності
конкретної особи (або осіб) щодо неї.
Підставою звернення до суду є
протиправні рішення (дії чи
бездіяльність), які порушують права
(свободи чи інтереси) конкретної особи.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу
вищезазначених норм КАС України, день,
коли особа дізналася про порушення
свого права, - це встановлений доказами
день, коли позивач дізнався про
рішення, дію чи бездіяльність,
внаслідок якої відбулося порушення їх
прав, свобод чи інтересів. Доказами,
які свідчать про день, коли особа
дізналася про порушення своїх прав, є
розписка про одержання рішення, докази
відправки та отримання кореспонденції,
акт про відмову одержати документ
(надати пояснення), довідки, складені
особами, у випадках, передбачених
законом. Якщо цей день встановити точно
не можливо, строк обчислюється з дня,
коли особа повинна була дізнатися про
порушення своїх прав (свобод чи
інтересів).

Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльність), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач в період з 05.10.2012 року по 10.08.2013
року перебувала під наглядом лікаря та
проходила амбулаторне лікування у
медичних закладах, зазначене
підтверджується відповідними
медичними довідками медичних закладів.
Копія оскаржуваного протоколу комісії
від 14.08.2012 року отримана позивачем
через свого представника 12 вересня 2013
року про що свідчить відмітка на
протоколі та було підтверджено в
судовому засіданні представником
третьої особи. Таким чином, про
обставини порушення свого права
позивачка дізналась саме з вказаного
протоколу який був отриманий позивачем
тільки 12 вересня 2013 року, що
підтверджується матеріалами справи.
Проте, колегія суддів зазначає, що в
даному випадку після отримання листа
відповідача, позивач не міг знати про
порушення своїх прав, оскільки йому не
були відомі мотиви позбавлення його
статусу члена родини загиблого
(померлого) ветерана війни. Обставини
які свідчать про обізнаність позивача
про порушення своїх прав настали після
отримання ним цього протоколу та
ознайомлення з ним.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції, не врахував, що позивач в
наслідок свого фізичного стану не міг
звернутись з цим позовом до суду та
звернувся з цим позовом саме після
того, як дізнався про порушення своїх
прав.

Колегія суддів зазначає, що позивач
тривалий час не міг звернутись до
відповідача в період з жовтня 2012 року
по вересень 2013 року для отримання
вказаного протоколу через поважні
причини, не з вини позивача, що і
позбавило позивача права на судовий
захист вчасно.

Згідно ст.8 Конституції України,
звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Відповідно ч.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу адміністративного
судочинства України, принципами
здійснення правосуддя в
адміністративних судах є: 1)
верховенство права; 2) законність; 3)
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом; 4) змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі; 5) гласність і
відкритість адміністративного
процесу; 6) забезпечення апеляційного
та касаційного оскарження рішень
адміністративного суду, крім випадків,
установлених цим Кодексом; 7)
обов'язковість судових рішень.

На підставі зазначеного колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не надав належну оцінки
зазначеним обставинам та прийшов до
помилкового висновку, щодо порушення
позивачем строку звернення до суду з
цим позовом, що призвело до позбавлення
права позивача на судовий захист.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції не відповідає
обставинам справи, що відповідно до
статті 204 КАС України обумовлює
скасування ухвали суду першої
інстанції з направленням справи для
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 102, 160, 195, 196, 199, 204, 205,
206, 211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Торезького міського суду Донецької
області від 07 лютого 2014 р. у справі №
247/433/14-а задовольнити.

Скасувати ухвалу Торезького міського
суду Донецької області від 07 лютого 2014
р. у справі № 247/433/14-а.

Матеріали адміністративної справи №
247/433/14-а направити до Торезького
міського суду Донецької області для
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Повний текст складено та підписано
колегією суддів 17 березня 2014 року

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва