Справа № 2а-2856/09/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/81271/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 липня 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 липня 2010
року по справі за позовом Акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області, Управління
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року Промінвестбанк
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до ГУПФУ в Сумській області,
УПФУ в Зарічному районі м. Суми про
скасування рішення УПФУ в Зарічному
районі м. Суми № 888 від 26.11.2008 року,
рішення ГУПФУ в Сумській області №
15119/07-15 від 22.12.2008 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.07.2009 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.07.200 року,
позов задоволено.

Вказуючи на допущені судами, на
думку відповідача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх скасувати та відмовити у
задоволені позову.

У свою чергу, позивач, надіслав
письмові заперечення на касаційну
скаргу, просить її вимоги залишити без
задоволення.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, за результатами
проведеної УПФУ у Зарічному районі м.
Суми перевірки правильності повноти
нарахування, своєчасності сплати
внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування ПКМП «Рубін»
складено акт № 185/3-19 від 13.11.2008 року.

В акті зазначено про виявлені
порушення вимог ч.12 ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", які полягають в
тому, що видача коштів на виплату
заробітної плати філією «Відділення
Промінвестбанку в м. Суми» проводилась
без одночасного перерахування
відповідних сум страхових внесків, або
із частковим перерахуванням.

За вказаний період філією банку
було видано коштів готівкою на виплату
заробітної плати для Приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Рубін»в розмірі 72 000,00 грн., на які
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховуються страхові
внески. Відповідна сума страхових
внесків, що підлягала сплаті одночасно
з її одержанням складала 22 824,00 грн.,
тоді як страхувальником були подані
платіжні доручення на суму 8 465,00 грн.
Оскільки, сума своєчасно несплачених
страхових внесків, з урахуванням
переплати складає 14 359,00 грн., у
відношенні до Промінвестбанку були
застосовані штрафні санкції згідно
рішення № 888 від 26.11.2008 р. у вказаній
сумі.

Зазначене рішення Промінвестбанк
оскаржили в адміністративному порядку
до ГУПФ України в Сумській області, яке
рішенням № 15119/07-15 від 22.12.2008 року скаргу
банку визнано такою, що задоволенню не
підлягає, а рішення № 888 від 26.11.2008 року
залишено без змін.

Згідно п.12 статті 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058-ІУ (в
редакції, що діяла на момент існування
спірних правовідносин), установи
банків приймають від клієнтів платіжні
документи на перерахування (видачу)
заробітної плати за умови одночасного
подання платіжних документів про
перерахування відповідних сум
страхових внесків або документів, що
підтверджують фактичну сплату цих сум.
У разі невиконання банками цієї вимоги
вони у порядку, встановленому
Національним банком України, сплачують
страхові внески за рахунок власних
коштів. Відповідно до п. 2. ч. 10. ст. 106
цього Закону за порушення вимог,
передбачених ч. 12 ст. 20 Закону, органами
Пенсійного фонду накладається штраф у
розмірі суми страхових внесків, яка
підлягає сплаті страхувальником.

Вказана норма Закону передбачає, що
установи банків приймають від клієнтів
платіжні документи на перерахування
(видачу) заробітної плати за умови
одночасного подання платіжних
документів про перерахування
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
сплату цих сум.

При цьому, обов'язок в повному
обсязі сплачувати страхові внески і
нести за це відповідальність Закон
№1058-ІУ покладає безпосередньо на
платника внесків (пункт 6 ч.2 ст.17
Закону), а ч. 10 ст.20 цього Закону
передбачено застосування фінансових
санкцій до страхувальника у разі, якщо
він несвоєчасно або не в повному обсязі
сплачує страхові внески.

Отже, Законом №1058-ІУ чітко
встановлена відповідальність
страхувальника за сплату страхових
внесків не в повному обсязі.

Таким чином, ч.12 ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" не покладає на
банки обов'язок перевіряти повноту
сплати страхувальниками внесків до
Пенсійного фонду України. В ній
акцентується увага лише на
одночасність подання клієнтами
документів на сплату зазначених
внесків при отриманні ними коштів на
виплату заробітної плати, а також на
сплату цих внесків заздалегідь, тобто
до дня отримання готівки.

Посилання УПФУ в Зарічному районі
м. Суми на абзац другий ч.12 ст.20 Закону
№1058-ІУ та чинний на той час абзац п'ятий
3.9 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою НБУ
від 21.01.2004 року № 22, якими передбачено,
що в разі невиконання банками вимоги
щодо одночасного з видачею коштів на
виплату заробітної плати прийняття від
клієнтів платіжних доручень на сплату
страхових внесків, вони у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують страхові внески за
рахунок власних коштів, є
безпідставним, оскільки наведені норми
містять посилання на випадок, коли
банком не було забезпечено прийняття
від клієнтів платіжних документів про
перерахування страхових внесків та
здійснено видачу коштів на виплату
заробітної плати без одночасного
перерахування страхових внесків.

В даному випадку філією
«Відділення Промінвестбанку в м. Суми»
дотримано вимоги ч.12 ст.20 Закону №1058-ІУ:
кожного разу при видачі коштів на
виплату заробітної плати ПВКП
«Рубін»банком було прийнято від
страхувальника платіжні доручення на
сплату страхових внесків до Пенсійного
фонду України.

Таким чином, обов'язок в повному
обсязі сплачувати страхові внески і
нести за це відповідальність є
обов'язком страхувальника, а не банку.
Банк зобов'язаний лише контролювати
факт сплати клієнтом страхових внесків
одночасно з отриманням коштів на
виплату заробітної плати.
Відповідальність банку настає лише у
випадку, коли банком взагалі не було
забезпечено сплати клієнтом страхових
внесків одночасно з видачею останньому
коштів на виплату заробітної плати.

Необхідно зазначити, що відповідно
до п.1.32 вказаного Закону, платник -
особа, з рахунка якої ініціюється
переказ коштів або яка ініціює переказ
шляхом внесення до банку або іншої
установи - члена платіжної системи
документа на переказ готівки разом із
відповідною сумою коштів.

Таким чином, при перерахуванні
страхових внесків до Пенсійного фонду
України платником є особа, яка сплачує
зазначені внески. У даному разі це
страхувальник, тобто ПКВП «Рубін». І
саме на нього Законом покладається
відповідальність за повноту і
правильність платіжної операції. Банк
у цьому випадку лише виконує функції
платіжної установи, яка здійснює
переказ коштів з рахунку платника на
рахунок одержувача.

Як вбачається з матеріалів справи
в усіх наданих ПКВП «Рубін» платіжних
дорученнях, які відповідно до п.3.1
Інструкції оформлюються платником,
зазначено, що внески до Пенсійного
фонду перераховані повністю. При цьому
згідно п.3.8 Інструкції реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". На банк
покладається обов'язок перевіряти
заповнення цього реквізиту на
відповідність вимогам, викладених в
Інструкції лише за зовнішніми
ознаками.

Інструкцією також передбачено
випадки, коли банки можуть відмовити в
прийняті платіжного доручення.
Оспорюваний випадок не підпадає під
жодну з таким підстав. Отже, відмовити
ПВКП «Рубін»у прийнятті та виконанні
платіжних документів філія
«Відділення Промінвестбанку в м. Суми»
не могла.

Відповідно до п.1.19 Інструкції, банк
не несе відповідальності за
достовірність змісту платіжного
доручення, оформленого клієнтом, а
також за повноту і своєчасність сплати
клієнтом податків, зборів/страхових
внесків (обов'язкових платежів).
Відповідальність за відповідність
інформації, зазначеної в платіжному
дорученні, суті операції, за якою
здійснюється переказ, несе платник.

Згідно абзацу 4 пункту 3.9 Інструкції
банк не перевіряє правильність
нарахування (обчислення) платежів,
утриманих із заробітної плати/доходу і
нарахованих на фонд оплати праці
податків до бюджету та
зборів/страхових внесків до державних
цільових фондів. Відповідальність за
правильність нарахування (обчислення)
цих платежів несе платник.

Також відповідно до абзацу 5 п.1.19
Інструкції, платники й отримувачі
коштів здійснюють контроль за
своєчасним проведенням розрахунків та
розглядають претензії, що виникли, без
участі банку.

Згідно з частиною 2 ст.20 Закону
№1058-ГУ, обчислення страхових внесків
здійснюється страхувальником на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які нараховуються страхові внески.
Таким чином, для того щоб обчислити
страхові внески чи проконтролювати
правильність їх обчислення необхідно
мати в своєму розпорядженні відповідні
документи.

Внески до Пенсійного фонду України
та інших соціальних фондів
нараховуються та утримуються в межах
визначеної законом величини витрат на
оплату праці на місяць у розрахунку на
кожну фізичну особу - платника внесків.
Окрім того із сум коштів, які
одержуються готівкою чи
перераховуються безпосередньо на
рахунки працівників, роботодавець, як
податковий агент, повинен утримати
податок з доходів фізичних осіб із
застосуванням (в разі необхідності)
податкової соціальної пільги. Тоді як
нарахування та утримання пенсійних
внесків проводиться на суми, які не
зменшені відповідно до законодавства
про податок на доходи фізичних осіб (ч.3
ст.19 Закону №1058).

Отже, для того щоб перевірити
правильність обчислення страхових
внесків, необхідно мати відомості про
заробітну плату, яка нарахована
кожному окремому працівнику. Проте, в
грошовому чеку на отримання коштів на
виплату заробітної плати суб'єктом
господарювання вказується лише
загальна сума необхідних для видачі
грошових коштів.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
липня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 липня 2010 року по справі за позовом
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області, Управління
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми про скасування рішення, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников