Справа № 826/7595/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Аліменко
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.07.2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демо Дизайн ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Демо Дизайн ЛТД»
звернулись до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби, в якому просили визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 09.01.2013 №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.07.2013 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати в повному обсязі Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04.07.2013 року. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
18.12.2012 за результатами невиїзної
позапланової документальної перевірки
ТОВ «Демо Дизайн ЛТД» з питань
правильності обчислення податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
квітень 2012 року ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС складено Акт №
1191/22-2/23729459 (далі - Акт перевірки), яким
встановлено порушення позивачем ст. 185,
п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК
України та, як наслідок, завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість на загальну суму у розмірі 59400
грн.

09.01.2013 на підставі Акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким у
зв'язку з порушенням ст. 185, п.п. 198.3, 198.6
ст. 198, п.п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України,
позивачу за квітень 2012 року зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
59400 грн.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідачем не доведено обставин
та підстав, які б унеможливлювали
формування позивачем сум податкового
кредиту за вказаними операціями.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі договору поставки від 11.04.2012 №
754/2012 з ПП «Авто Інвест» (далі - Договір)
у квітні 2012 року поставлено
відповідний товар (мобільні принтери
та чохли до них) на загальну суму у
розмірі 356400 грн. (в тому числі ПДВ у
розмірі 59400 грн.), що підтверджується
належним чином оформленими
видатковими та податковими накладними,
копії яких наявні в матеріалах справи,
зобов'язання за Договором між ТОВ «Демо
Дизайн ЛТД» та ПП «Авто Інвест»
виконувались сторонами у повному
обсязі.

Реальність спірних господарських
операцій підтверджується також
залученими до матеріалів справи
видатковими накладними та
довіреностями на отримання ТМЦ, які
підтверджують факт подальшої
реалізації поставленого позивачу ПП
«Авто Інвест» товару, на користь третіх
осіб.

Отже, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагент позивача не був
зареєстрований платником податку на
додану вартість, а тому не мав права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційної інстанцій, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, тому, бюджетне
відшкодування можливе за наявності
належних документів, що підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби на Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04.07.2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.07.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.