Справа № 706/430/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Олійник М.Ф.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Бібко
А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Христинівського районного
суду Черкаської області від 06
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Розсішківської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_3, про визнання нечинним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Христинівського районного
суду Черкаської області від 06
листопада 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_4 до Розсішківської
сільської ради Христинівського району
Черкаської області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_3, про визнання нечинним та
скасування рішення - задоволено.
Визнано нечинним та скасовано рішення
Розсішківської сільської ради
Христинівського району від 15 лютого 2013
року № 21-6/УІ про вилучення у ОСОБА_4 1/2
частини земельної ділянки та надання
її ОСОБА_3 АДРЕСА_1, як таке, що не
відповідає вимогам закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
третя особа звернулася до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5,
матір позивача та третьої особи, за
якою рахувався житловий будинок
АДРЕСА_1. За житловим будинком за
вказаною адресою рахується земельна
ділянка площею 0,43 га. Спадкоємцями
після смерті ОСОБА_5 є її діти: позивач
ОСОБА_4 та третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_3

Згідно з рішенням Розсішківської
сільської ради Христинівського району
від 20 квітня 2007 року за № 7-4/УІ позивачу
ОСОБА_4 в користування була надана
вказана земельна ділянка з цільовим
призначенням «для ведення селянського
господарства».

Відповідно до рішення Христинівського
районного суду від 01 жовтня 2012 року за
позивачем визнано право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1, а на
іншу 1/2 частину вказаного житлового
будинку згідно з рішенням
Христинівського районного суду від 18.
жовтня 2010 року визнано право власності
ОСОБА_3

Рішенням Розсішківської сільської
ради Христинівського району № 21-6/УІ
від 15 лютого 2013 року у позивача ОСОБА_4
було вилучено 1/2 частину присадибної
земельної ділянки АДРЕСА_1, яка була
надана йому в користування після
смерті матері згідно з рішенням сесії
сільської ради № 7-4/УІ від 20 квітня 2007
року, а третій особі ОСОБА_3 було надано
1/2 частину присадибної земельної
ділянки за вказаною адресою.
Рекомендовано ОСОБА_3 приватизувати 1/2
частину присадибної земельної ділянки,
а ОСОБА_4 рекомендовано оформити право
оренди на 1/2 частину присадибної
земельної ділянки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 статті 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Оскільки позивач не заявляв відмови
від спадщини, проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, він вважається таким,
що прийняв спадщину. Тобто посилання
апелянта на те, що ОСОБА_4 не прийняв
спадщину не знаходить підтвердження.

Як зазначалось вище, за успадкованим
будинком рахується земельна ділянка
розміром 0,43 га, яка надана позивачу
після смерті спадкодавця в
користування з цільовим призначенням
«для ведення селянського
господарства» згідно рішення
Розсішківської сільської ради
Христинівського району від 20 квітня 2007
року за № 7-4/УІ.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення ОСОБА_4 з
адміністративним позовом до суду,
вказане рішення сільської ради про
надання в користування земельної
ділянки не оскаржувалось та не
втрачало чинність.

Натомість, відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким вилучено у
ОСОБА_4 Ѕ частини присадибної земельної
ділянки.

Відповідно до ч.2 статті 149 Земельного
кодексу України вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Згідно ч.10 статті 149 Земельного кодексу
України у разі незгоди
землекористувача з вилученням
земельної ділянки питання вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 статті 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що позивач є власником Ѕ
частини житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 та
землекористувачем, згода ОСОБА_4 як
власника будинку, для вилучення з його
користування Ѕ частини земельної
ділянки є обов'язковою. Натомість,
оскаржуване рішення приймалось на
сесії сільської ради за відсутності
позивача.

Крім того, сільською радою було
прийняте рішення про вилучення у
ОСОБА_4 земельної ділянки з цільовим
призначенням, яка йому не надавалась. У
2007 році сільська рада прийняла рішення
про надання ОСОБА_4 земельної ділянки
для ведення селянського господарства,
а рішення про вилучення було прийняте
щодо присадибної земельної ділянки,
тобто земельної ділянки з іншим
цільовим призначенням.

Також, необхідно зазначити, що
оспорюване рішення сільської ради
прийняте в той час, коли в
Христинівському районному суді з 2011
року розглядається справа № 2-31-2012 р. за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Розсішківської сільської ради
Христинівського району про реальний
виділ частки із майна, що є у спільній
частковій власності, встановлення
порядку користування присадибною
земельною ділянкою. Ухвалою суду від 05
листопада 2013 року у вказаній справі
була призначена експертиза щодо
визначення можливих варіантів
користування спірною земельною
ділянкою.

Враховуючи зазначене, оспорюване
рішення Розсішківської сільської ради
Христинівського району є
необґрунтованим та таким, що прийняте
без урахування права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Таким чином, правомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
дотримано всіх вимог законодавства, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Христинівського районного
суду Черкаської області від 06
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.