Справа № 2а/1522/4171/11
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 р. Справа № 2а/1522/4171/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Шенцева О.П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 15 липня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 у червні 2011 року
звернувся до суду з позовом до УПФ
України в Приморському районі м. Одеси,
в якому просив визнати неправомірною
відмову у проведенні перерахунку
пенсії у відповідності до ст. ст. 49, 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та здійснити перерахунок пенсії, як
інваліду IІ групи захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі у
8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, а
також додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
та державної пенсії як інваліду війни
відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту" у розмірі 350
відсотків від мінімальної пенсії за
період з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 15 липня 2011 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії
управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_2 пенсії
передбаченої ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 7, 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту" - неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси провести перерахунок та виплату
ОСОБА_2 заборгованості по пенсійним
виплатам, за період з 01.01. 2011 р. по 30.06. 2011
р.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси призначити та в подальшому без
обмеження по строкам виплачувати
ОСОБА_2 державну пенсію, передбачену
статтею 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в розмірі 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком; додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбачену статтею 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 75
(семидесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком; державну
пенсію як інваліду війни відповідно до
ст. 7, 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту" у розмірі 350
(трьохсот пятдесяти) процентів від
мінімальної пенсії.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи по суті, просить
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 15 липня 2011 року - скасувати
та залишити позовні вимоги ОСОБА_2 без
задоволення.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 183-2.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2, згідно посвідчення
Серії НОМЕР_1 є ліквідатором наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
віднесений до 1-ї категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та має ІІ групу
інвалідності по захворюванню, яке
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи і відповідно до посвідчення
Серії НОМЕР_2 має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни-інвалідів війни.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про проведення перерахунку
призначеної пенсії у розмірі,
встановленому ст. 50, ч. 4 ст. 54 Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
однак отримав відмову.

Вирішуючи справу, та задовольняючи
позовні вимоги позивача, суд першої
інстанції виходив з того, що виплата
позивачам пенсій на підставі Постанов
Кабінету Міністрів України, які
суперечать нормам ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", є
протиправною.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71, 72 КАС України, ст.ст. 49, 50, ч.4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Нормами ст. 49 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено пенсії особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
третьої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком.

За таких обставин правильним є
висновок суду першої інстанції, що
позивач має право на призначення
пенсії у розмірі не нижчому від 8
мінімальних пенсій за віком, та на
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів не приймає доводі
апеляційної скарги УПФ щодо
помилкового не визначення судом першої
інстанції кінцевого строку виплат
пенсій, оскільки такий висновок
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права
та відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11
та 19 березня 2013 року № 21-53а13.

З самого визначення поняття "пенсія"
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу, а тому цей
вид виплат не є строковим і не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка має виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Разом з цим, правильно по суті
вирішивши питання щодо поновлення
порушених прав позивача, як особи яка
має право на соціальний захист у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", судом
першої інстанції було допущено
помилкове застосування норм права, в
частині зобов'язання відповідача
здійснити ОСОБА_2 виплату пенсії як
інваліду війни ІІ групи у розмірі 350%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
наступного.

Так, з 22 травня 2008 року, внаслідок
ухвалення рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008, положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що
зупинили дію ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" втратили
чинність, відповідно ця стаття
відновила свою дію в редакції, яка
передбачала право позивача тільки на
отримання виплати допомоги до 05 травня
кожного року у передбаченому законом
розмірі.

Згідно ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" зазначені розміри
виплат інвалідам війни пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи
- у розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про те, що позивачу мали
здійснити виплати пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії в розмірі 350% мінімальної пенсії
за віком є помилковими.

Враховуючи вище викладене, колегія
судів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно по суті
вирішено справу, але з помилковим
застосуванням норм права, у зв'язку з
чим судове рішення відповідно до вимог
п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, підлягає зміні
шляхом виключення з резолютивної
частини зобов'язання відповідача
виплачувати державну пенсію як
інваліду війни відповідно до ст. ст. 7, 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту" у розмірі 350 % від мінімальної
пенсії.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.2 ч.1 ст. 198; п. 1 ч.
1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси -
задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 15 липня 2011 року - змінити.

Викласти резолютивну частину
постанови Приморського районного суду
м. Одеси від 15 липня 2011 року в наступній
редакції:

«Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси щодо не нарахування та невиплати
ОСОБА_2 пенсії передбаченої ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" -
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси провести перерахунок та виплату
ОСОБА_2 заборгованості по пенсійним
виплатам, за період з 01.01. 2011 р. по 30.06. 2011
р.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси призначити та в подальшому без
обмеження по строкам виплачувати
ОСОБА_2 державну пенсію, передбачену
статтею 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в розмірі 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком; додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбачену статтею 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.»

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: