Справа № 826/1537/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2014 року 08:25
№ 826/1537/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., за участю
секретаря судового засідання
Борисової Т.М., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Т.Б.М.-Україна»доКиївської
регіональної митниці Міндоходів
провизнання протиправним та
скасування рішення,ВСТАНОВИВ:
10.02.2014 року до судді Окружного
адміністративного суду м. Києва Саніна
Б.В. надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна»
(надалі - Позивач/ТОВ «Т.Б.М.-Україна») до
Київської регіональної митниці
Міндоходів (надалі -
Відповідач/Митниця), в якому просить
суд:
1. Визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів від 16.10.2013 р
№100270000/2013/300400/2;
2. Визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску товару від 16.10.2013 р.
3. Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань на користь ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі 480,74
(чотириста вісімдесят) грн. 74 коп.
Після усунення недоліків позовної
заяви, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.02.2014 р. №826/1537/14 було відкрито
провадження в адміністративній справі
та призначено судовий розгляд.
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
зокрема, зазначає про те, що визначення
ТОВ «Т.Б.М.-Україна» митної вартості
імпортованих товарів за ціною
зовнішньоекономічного договору є
правомірним, а оскаржуване рішення
Відповідача про коригування митної
вартості товарів від 16.10.2013 р.
№100270000/2013/300400/2 (надалі - Рішення
№100270000/2013/300400/2) із застосуванням
резервного методу є протиправними, а
тому, підлягає скасуванню, від так,
підлягає скасуванню й картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 16.10.2013 р.
В судове засідання представник
Відповідача не з'явився, хоча про дату,
час та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, клопотань
про розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника чи
відкладення розгляду справи до суду не
Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.
Відповідно до положень ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) справа
розглядається в письмовому
провадженні на підставі наявних в
матеріалах справи документів.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, в межах
заявлених позовних вимог суд дійшов
висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Т.Б.М. - Україна» (Покупець) та
фірмою «VHS PENCERE AKSESUARLARI SAN VE DIS TIC. LTD. STI.»
(Туреччина) (Продавець) було укладено
зовнішньоекономічний договір №15/2013
від 18.06.2013 р. (надалі - Договір №15/2013),
згідно якого Продавець продавав, а
Покупець купував товар
(поворотно-відкидну фурнітуру для
пластикових вікон та дверей,
пневмоножиці, лінійки для
пневмоножиць, шаблони, зразки та
рекламний матеріал на безоплатній
основі. Умови поставки товару - EXW
(Стамбул, Туреччина) відповідно до
правил «Інкотермс - 2010 р.». Оплата
товару здійснюється згідно
специфікації (додаток до Договору) у
Водночас, сторонами Договору №15/2013 був
підписаний Додаток №4 (специфікація),
згідно якого загальна вартість партії
товару складає 24 473,78 євро (в т.ч. за
групою товарів №1 (петлі для вікон та
дверей) - всього на суму 3 254,67 євро; за
групою товарів №2 (віконна фурнітура з
поворотною та поворотно-відкидною
стулкою) - всього на суму 17 541,21 євро; за
групою товарів №3 (дверні замки врізні
циліндрові) - всього на суму 254,10 євро; за
групою товарів №4 (частини до замків:
циліндри, у комплекті із ключами) -
всього на суму 393,60 євро; за групою
товарів №5 (дверна фурнітура) - всього
на суму 3 030,20 євро.
Так, до митного посту Митниці
«Столичний» з метою здійснення митного
контролю та митного оформлення товару
Позивач подав електронну митну
декларацію від 16.10.2013 р. №100270000/2013/181076
(надалі - ВМД №100270000/2013/181076), згідно якої
обрахована митна вартість товару за
основним методом, а саме, складає:
вартість товару - 24 473,78 євро (263 948,6211
грн.), транспортні витрати - 13 872,67 грн.,
розвантажувально-завантажувальні
роботи - 250,00 грн., витрати на
страхування - 266,57 грн.
При цьому, разом із ВМД №100270000/2013/181076
Позивачем було подано наступні
документи, зокрема: Договір №15/2013 разом
із Додатком №4 (специфікацією); довідку
про транспорті витрати №185 від 15.10.2013 р.;
договір на транспортно-експедиційне
обслуговування №130212 від 12.02.2013 р.;
документ про страхування 817/1174; виписку
з бухгалтерської документації;
висновок ДП «Держзовнішінформ» № 12/506
від 15.10.2013р.; прайс-лист виробника;
накладну СMR 180245; книжку МДП (Carnet TIR) XХ
довідку про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами; інформацію
про позитивні результати СЕС контролю
товару; пакувальний лист; інформацію
про позитивні результати здійснення
екологічного контролю органів
Державної екологічної інспекції
України «Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено»; рішення
Проте, за наслідками опрацювання
наданих ТОВ «Т.Б.М.-Україна» документів
Відповідачем були витребувані від
Позивача наступні додаткові документи:
виписка з бухгалтерської документації
та копія митної декларації країни
У зв'язку із ненаданням Позивачем
витребуваних Митницею додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів,
Карткою відмови митного органу було
відмовлено у прийнятті від ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» ВМД №100270000/2013/181076.
Водночас, Відповідачем було прийнято
Рішення №100270000/2013/300400/2, у зв'язку із чим
Відповідачем було скориговано митну
вартість імпортованих товарів,
визначену ТОВ «Т.Б.М.-Україна» за
резервним методом.

Вважаючи такі рішення Митниці
протиправними та необґрунтованими, ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» оскаржило їх до суду.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Митного кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин/надалі - МК України)
передбачено, що відносини, пов'язані із
справлянням митних платежів,
регулюються цим Кодексом, Податковим
кодексом України та іншими законами
України з питань оподаткування.

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Поряд із цим, у ч.2 ст.52 МК України
зазначено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до ч.8 ст.52 МК України у
декларації митної вартості наводяться
відомості про метод визначення митної
вартості товарів, числове значення
митної вартості товарів та її
складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

При цьому, ч.1 та ч.2 ст.53 МК України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

ь декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у ч.5 і
ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;

ь зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

ь рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

ь якщо рахунок сплачено, -
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;

ь за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

ь транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів;

ь копія імпортної ліцензії, якщо
імпорт товару підлягає ліцензуванню;

ь якщо здійснювалося страхування,
- страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Так, згідно із поданої ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» ВМД №100270000/2013/181076
задекларована Позивачем митна
вартість товару складає 24 473,78 євро (263
948,6211 грн.), транспортні витрати - 13 872,67
грн., витрати на
розвантажувально-завантажувальні
роботи - 250,00 грн., витрати на
страхування - 266,57 грн. При цьому, митна
вартість була заявлена за основним
методом, тобто за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Крім того, на підтвердження визначених
ТОВ «Т.Б.М.-Україна» сум митної вартості
придбаних товарів, що також вбачається
із Картки відмови, разом із ВМД
№100270000/2013/181076 Позивач подав до митного
органу пакет документів, а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами №100/2012/0006411 від 29.11.2012 р.;
міжнародну автомобільну накладну СMR
180245 від 09.10.2013 р.; книжку МДП (Carnet TIR) XХ
73874714 від 09.10.2013 р.; довідку про
транспорті витрати №185 від 15.10.2013 р.
(документ, що підтверджує вартість
перевезення товару); документ про
страхування 817/1174; виписку з
бухгалтерської документації від 16.10.2013
р. (податкова, видаткова накладні,
довіреність на отримання товару);
прайс-лист виробника від 01.10.2013 р.;
висновок, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією ДП «Держзовнішінформ»
№12/506 від 15.10.2013 р., про вартісні
характеристики товару; рахунок-фактуру
(інвойс) 22 від 08.10.2013 р.;
пакувальний лист; Договір №15/2013 р.;
Додаток №4 (специфікація) до Договору
№15/2013 р. від 18.06.2013 р.; договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування №130212 від 12.02.2013 р.;
довідку про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами від 08.07.2013 р.;
інформацію про позитивні результати
СЕС контролю товару; інформацію про
позитивні результати здійснення
екологічного контролю органів
Державної екологічної інспекції
України «Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено»; сертифікат про
походження товару загальної форми від
09.10.2013 р.; рішення Укрметрстандарт.

Водночас, ч.3 ст.53 МК України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у ч.2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Поряд із цим, оскільки надані Позивачем
разом із ВМД №100270000/2013/181076 документи не
були визнані митним органом достатніми
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, керуючись положеннями
ч.3 ст.53 МК України, 16.10.2013 р.
Відповідачем було повідомлено ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» про необхідність
подання додаткових документів по
кожному із задекларованих числових
значень складових митної вартості
товарів, а саме: виписку з
бухгалтерської документації та копію
митної декларації країни відправлення.

Крім того, суд приймає до уваги
посилання представника ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» на те, що 16.10.2013 р.
Позивачем було повідомлено Митницю про
надання разом із ВМД №100270000/2013/181076 всіх
наявних у нього документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів (у т.ч. виписки з
бухгалтерської документації), інші
додаткові документи надати немає
можливості.

Однак, цього ж дня (16.10.2013 р.), не беручи
до уваги вказані вище підстави,
Відповідач Карткою відмови не прийняв
ВМД №100270000/2013/181076 та відмовив у митному
оформленні імпортованих Позивачем
товарів та прийняв оскаржуване Рішення
№100270000/2013/300400/2, яким митна вартість
товарів була скоригована за резервним
методом, а саме, становила: на Товар №1 -
4,9500 євро за кг; на Товар №2 - 4,8600 євро за
кг; на Товар №3 - 4,4500 євро за кг; на Товар
№4 - 4,6200 євро за кг, тоді як за
обрахунками Позивача митна вартість
визначена, зокрема: на Товар №1 - 2,74
євро за кг; на Товар №2 - 3,65 євро за кг;
на Товар №3 - 4,38 євро за кг; на Товар №4 -
2,4 євро за кг.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що митний орган, не надаючи Позивачу
можливість протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару, 16.10.2013 р. в день подачі
ВМД №100270000/2013/181076 відмовив у прийнятті
ВМД №100270000/2013/181076, крім того, й виніс
оскаржуване Рішення №100270000/2013/300400/2, чим
позбавив Позивача законного права на
належний захист своїх прав та
доведення правомірності і
обґрунтованості заявленої ним митної
вартості товару.

При цьому, ч.6 ст.54 МК України
встановлено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у ч.2 -
4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у
цих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Однак, з огляду на оскаржувану Картку
відмови, жодних обґрунтованих підстав
для відмови у прийнятті ВМД
№100270000/2013/181076 та митному оформленні
імпортованих Позивачем товарів
Відповідачем наведено не було, що
митним органом не спростовано.

Поряд із цим, з огляду на зазначені
Митницею у Рішенні №100270000/2013/300400/2
обставини його прийняття, коригування
митної вартості товару здійснено
Відповідачем відповідно до положень
ст.55 МК України у зв'язку із тим, що
надані документи містять неповні
відомості (у наданих документах
містяться розбіжності).

В свою чергу, ч.2 ст.55 МК України
передбачено, що прийняте органом
доходів і зборів письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за
умови надання яких митна вартість може
бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: a) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органом доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органом доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Водночас, суд звертає увагу, незважаючи
на те, що повідомляючи Позивача про
необхідність надати додаткові
документи Митниця має обґрунтовувати
свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи
таке надання документів з правовою
суттю правовідносин, які склалися між
Позивачем та його контрагентом, проте,
як встановлено судом, Відповідачем
такого зроблено не було. Разом з тим,
митний орган не зазначив, які саме
обставини такі документи повинні
підтвердити.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

Також, всупереч вимогам ст.55 МК України,
в оскаржуваному Рішенні №100270000/2013/300400/2
Відповідача відсутні обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

В свою чергу, згідно із ч.1 ст.57 МК
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Частинами 2-3 ст.57 МК України
встановлено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.57 МК України
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями ст.ст.59 і
60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями ст.ст.59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст.62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст.63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу (ч.6
ст.57 МК України).

Так, як вбачається із оскаржуваного
Рішення №100270000/2013/300400/2, митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуюся (вартість
операції) у зв'язку із тим, що документи,
які подані Позивачем для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до ч.2 ст.53 МК України містять
розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості.
Крім того, зафіксовано, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів не може
бути прийнятий у зв'язку із відсутністю
даних щодо вартості операцій з
ідентичними товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки товару та партії товару
(кількості). Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку з відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки товару та
партії товару (кількості). Метод
визначення митної вартості на основі
віднімання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
не може бути використаний у зв'язку з
відсутністю даних, необхідних для
проведення розрахунків, а тому митна
вартість визначена Відповідачем із
застосуванням резервного методу,
відповідно до ст.64 МК України.

Поряд із цим, згідно із ч.1 ст.64 МК
України у разі якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у ст.ст.58 - 63 цього Кодексу,
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Таким чином, при визначені митної
вартості за резервним методом, який
згідно з ч.1 ст.57 МК України є останнім,
Митниця не обґрунтувала в Рішенні
№100270000/2013/300400/2, із посиланням на подані
декларантом документи, неможливість
застосування першого чи інших методів
визначення митної вартості товарів,
заявлених Позивачем, що також свідчить
про протиправність прийняття такого
Рішення.

Крім того, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.58 МК
України метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу.

Однак, дослідивши надані Позивачем
документи, суд приходить до висновку,
що ТОВ «Т.Б.М.-Україна» було подано всі
необхідні та належні документи, які
дозволяли Митниці визначити митну
вартість товару за першим методом - за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Суд також звертає увагу, що за умови
ненаведення митним органом доказів
того, що документи, подані декларантом
для митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. А ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
29.05.2012 р. у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 р.
у справі № 21-262а12.

Крім того, відповідно до ч.4 та ч.5 ст.58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень ч.10 цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із п.5 та п.6 ч.10 ст.58 МК України
при визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, зокрема: витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

З матеріалів справи встановлено, що
Позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості,
подавалися відповідні обов'язкові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості імпортованих
товарів, проте вони не були визнані
Відповідачем достатніми для
підтвердження заявленої Позивачем
митної вартості товару. При цьому,
визначена Митнтцею митна вартість
товару ґрунтується на митній вартості
товару, подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснене за митною
декларацією від 28.08.2013 р. №100270000/2013/175583
та від 11.10.2013 р. №100250000/2013/265118.

Проте, вивчивши відповідні документи,
суд вважає їх такими, що в повній мірі
ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
які піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь Продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного ТОВ «Т.Б.М.-Україна» товару
за ціною договору.

Таким чином, у ході судового розгляду
справи, Відповідачем не спростовано
договірну ціну товару, а також
об'єктивну можливість і спроможність
Відповідача на підставі наданих
Позивачем документів визначити такий
рівень митної вартості товару за ціною
договору за правилами, визначеними ст.58
Кодексу.

Враховуючи викладене, наявність у
митного органу даних щодо митної
вартості товару, митне оформлення
якого уже здійснене за ВДМ від 28.08.2013 р.
№100270000/2013/175583 та від 11.10.2013 р.
№100250000/2013/265118, подібного за якісними
характеристиками із імпортованим ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» товаром, за відсутності
інших визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому,
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Будь-яких інших переконливих
аргументів та доказів, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного Позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору Відповідачем не наведено та
не надано, a інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» митної вартості
товарів судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
Відповідач неправомірно відмовив
Позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, а тому, суд не вбачає законних
підстав для відмови митного органу у
прийнятті ВМД №100270000/2013/181076 та
винесення Рішення №100270000/2013/300400/2,
відповідно, оскаржуване рішення
Митниці підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги про скасування Картки
відмови суд прийшов до висновку, що
позов в цій частині не підлягає
задоволенню, оскільки така Картка
відмови, жодних правових наслідків для
Позивача не несе.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частинами 1, 2 та 3 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» частково. При цьому,
відповідно до положень ст.94 КАС України
сплачений судовий збір
відшкодовується на користь Позивача
частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 16.10.2013 р №100270000/2013/300400/2.

3. В іншій частині задоволення позовних
вимог відмовити.

4. Присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» понесені судові витри в
розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп. із
видатків Державного бюджету України,
направлених на асигнування Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін