Справа № 815/5148/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5148/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 07 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватної
виробничо-комерційної фірми
«ВІКТОРІЯ» до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування припису та
постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Приватна
виробничо-комерційна фірма (далі ПВКФ)
«ВІКТОРІЯ» звернулася до суду з
позовом до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі ІДАБК) в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
припису про усунення порушень
законодавства від 20 липня 2012 року №24 та
постанови про застосування штрафних
санкцій від 27 липня 2012 року №124.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав, що вказані акти суб'єктів
владних повноважень є незаконними,
адже позивачем не здійснювалась
експлуатація будівель та споруд, які не
були введені в експлуатацію.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року поновлено ПВКФ «ВІКТОРІЯ» строк
звернення до суду.

Визнано протиправними та скасовано
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 20 липня 2012 року №24
та постанову про застосування до
позивача штрафних санкцій за порушення
законодавства в сфері містобудування
від 27 липня 2012 року №124.

В апеляційній скарзі ІДАБК в Одеській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ІДАБК в Одеській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

20 липня 2012 року ІДАБК Одеської області
була проведена перевірка позивача щодо
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів та правил,
про що складений акт перевірки.
Перевіркою встановлена експлуатація
та використання об'єктів будівництва
не прийнятих до експлуатації.

20 липня 2012 року посадовою особою ІДАБК
був виданий припис №24 про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, стандартів і правил.

27 липня 2012 року керівником ІДАБК в
Одеській області була винесена
постанова №124, якою застосовані
штрафні санкції до позивача за
порушення ним п.6 ч.2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за порушення у
сфері містобудівної діяльності» в
розмірі 99 180 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
пропущено строк звернення до суду з
позовом відповідно до ст. 99 КАС України,
що стосується припису від 20 липня 2012
року №24 та постанови від 27 липня 2012
року №124, то вони є протиправними,
оскільки позивачем не порушено п.6 ч.2
ст.2 Закону України «Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності».

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України «Про
архітектурну діяльність», Закону
України «Про відповідальність за
порушення у сфері містобудівної
діяльності».

В апеляційній скарзі ІДАБК Одеській
області вказується, що рішення суду
першої інстанції є неправильним,
підлягає скасуванню з відмовою у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідачем було вжито всі
передбачені чинним законом заходи при
здійснення відповідного контролю при
виявленні факту самочинного
будівництва, тому оскаржувані припис
та постанова є правомірними. Крім того,
позивачем пропущено строк звернення до
суду відповідно ст. 99 КАС України.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності» особи
можуть бути притягнуті до
відповідальності, у разі здійснення
експлуатації або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію згідно із законодавством.

Згідно п.6 ч.2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності» суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації: об'єктів I категорії
складності - у розмірі вісімнадцяти
мінімальних заробітних плат; об'єктів II
категорії складності - у розмірі сорока
п'яти мінімальних заробітних плат;
об'єктів III категорії складності - у
розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат; об'єктів IV категорії
складності - у розмірі трьохсот
сімдесяти мінімальних заробітних плат;
об'єктів V категорії складності - у
розмірі дев'ятисот мінімальних
заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем прийнято припис про
усунення порушень законодавства від 20
липня 2012 року №24 та постанови про
застосування штрафних санкцій від 27
липня 2012 року №124, якими притягнуто
позивача до відповідальності за
порушення п.6 ч.2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за порушення у
сфері містобудівної діяльності» у
зв'язку з експлуатацію або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію
ресторану-бару «Вілла-Отрада» з
улаштуванням прибудови за адресою пляж
Отрада, м. Одеса, та накладено штраф у
розмірі 99 180 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
протиправності прийняття оскаржуваних
припису та постанови, виходячи з
наступного.

Об'єкт, який експлуатується ПВКФ
«ВІКТОРІЯ» є приміщення ресторану
«Вілла-Отрада» пляж «Отрада» з
улаштуванням прибудов.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний об'єкт нерухомого майна був
придбаний Дочірнім підприємством (далі
ДП) «КАРГО-ЛАЙН ЛТД» на підставі
договору купівлі-продажу від 20 грудня
2006 року, який був зареєстрований КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації
нерухомого майна» та внесений
відповідний запис до Єдиного
державного реєстру речових прав та
його обтяжень, що підтверджується
витягом від 23 грудня 2006 року №13028340.

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідно до змін до Статуту ПВКФ
«ВІКТОРІЯ» від 09 листопада 2011 року, які
зареєстровані державним реєстратором
11 листопада 2011 року за реєстраційним
№0011355, співзасновник позивача - ДП
«КАРГО-ЛАЙН ЛТД» внесло до статутного
капіталу ПВКФ «ВІКТОРІЯ» майно у
вигляді Ресторану-бару «Вілла-Отрада»,
яке належало йому на праві власності
згідно вищенаведеного договору
купівлі-продажу від 20 грудня 2006 року.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів
вважає, що позивач правомірно
використовував нерухоме майно на
законних підставах.

Слід зазначити, що відповідачем не
надано суду належних та достовірних
доказів відносно проведення
реконструкції або добудови приміщень
ресторану-бару «Вілла-Отрада» в період
з 20 грудня 2006 року по 20 липня 2012 року,
таким чином будівлі та споруди, які
потрібно б було позивачу вводити в
експлуатацію відповідно до вимог
діючого законодавства, відсутні.

Крім того, припис відповідача від 20
липня 2012 року №24 не містить посилання
на те, яким саме чином суб'єкт
господарювання повинен усунути ці
порушення, так як графи №№1-5 після слів
«ВИМАГАЮ» взагалі не заповнені,
відповідно до п.17 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року №533.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку що,
позивач не здійснював експлуатацію або
використання об'єктів містобудування,
які не введені в експлуатацію, тому в
його діях відсутній склад
правопорушення відповідно до п.6 ч.2 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за порушення у сфері містобудівної
діяльності», що виключало можливість
застосування до нього штрафних санкцій
відповідно до ст. 1 цього Закону в
розмірі 99 180 грн., таким чином
оскаржувані припис та постанова не
відповідають вимогам закону, в зв'язку
із чим, підлягають скасуванню.

Що стосується пропуску строку
звернення до суду з позовом, то колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції відповідно до якого,
позивач не пропустив його, оскільки
дізнався про оскаржувану постанову від
27 липня 2012 року лише після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 26 березня 2013 року ПВ
№37218104 та подання до ІДАБК в Одеській
області заяви від 04 липня 2013 року про
отримання вказаної постанови та
припису, таким чином строк звернення до
суду відповідно до ст. 99 КАС України має
обчислюватися саме з цієї дати.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв