Справа № 826/921/14
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 березня 2014 року № 826/921/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі судді колегії
суддів: головуючого судді Григоровича
П.О., суддів Смолія І.В., Каракашьяна С.К.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 доДержавної виконавчої служби
Українипро визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом, в якому просила: 1) визнати
протиправною бездіяльність Державної
виконавчої служби України, що полягає у
невиконанні приписів п.8 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження -
невинесенні у 10-денний термін з моменту
отримання скарги постанови за
результатами розгляду скарги ОСОБА_2
(представника ОСОБА_1) на рішення
державного виконавця - постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 25.10.2013 ВП№29274087; 2) зобов'язати
Державну виконавчу службу України
розглянути відповідно до п.8 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження»
скаргу ОСОБА_2 (представника ОСОБА_1) на
рішення державного виконавця -
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 25.10.2013 ВП№29274087.

Ухвалою суду від 03.02.2014 відкрито
провадження та призначено справу до
розгляду в попередньому судовому
засіданні на 13.02.2014.

Ухвалою суду від 13.02.2014 закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду в судовому
засіданні на 19.02.2014.

Під час розгляду справи представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з огляду на доводи,
викладені в позовній заяві та письмові
докази, що наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача проти позову
заперечував, при цьому посилаючись на
те, що позивачем при поданні скарги не
дотримано п.7 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження».

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч.4 ст.122 КАС
України за поданим сторонами письмовим
клопотанням про розгляд справи за їх
відсутності в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2013 ОСОБА_2, на підставі
нотаріально засвідченої копії
довіреності віл 04.02.2013 в інтересах
ОСОБА_1, звернувся до начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України зі
скаргою, в якій просив:

1. Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_4 «Про закінчення виконавчого
провадження» у виконавчому
провадженні №29274087 від 30.05.2013.

2. Відновити виконавче провадження
ВП№29274087 відносно стягнення з
Міністерства культури України
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 9341,20грн.

За результатами розгляду вказаної
скарги, Відділом примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України надано відповідь від 30.12.2013
№О-15328/5-9, в якій зазначено, що оскільки
скарга подана до Відділу без
додержання вимог ч.6 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме: не
зазначено норму закону, яку порушено,
то скарга розглядається в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

Представник позивача наполягає на
тому, що за наслідками розгляду скарги
від 25.10.2013, відповідач був зобов'язаний
прийняти рішення, яке оформлюється
Постановою, як то передбачено ч.8 ст.82
Закону України «Про виконавче
провадження», а не лист-відповідь, як то
зроблено відповідачем на підставі
Закону України «Про звернення
громадян».

Окружний адміністративний суд м. Києва
погоджується з такими доводами
представника позивача, враховуючи
наступне.

Так, рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду (ч.1 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Відповідно до ч.8 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження» скарга,
подана у виконавчому провадженні
начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

Як вбачається з відповіді ДВС України
від 30.12.2013 №О-15328/5-9 та письмових
заперечень відповідача, підставою для
розгляду скарги позивача в порядку
Закону України «Про звернення
громадян» стало те, що скарга подана
без додержання вимог ч.6 ст.82 Закону, а
саме: не зазначено норму закону, яку
порушено.

Разом з тим, приходячи до такого
переконання, відповідачем помилково не
прийнято до уваги наступних норм
Закону.

Згідно ч.6 ст.82 Закону рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені до керівництва органів
державної виконавчої служби, якщо їх
оскарження передбачено цим Законом.

Частиною 1 статті 82 Закону передбачено,
що рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Зі змісту скарги ОСОБА_2 від 25.10.2013
вбачається, що вона адресована
начальникові відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, як то передбачено ч.6
ст.82 Закону, чого відповідачем до уваги
не прийнято, внаслідок чого і зроблено
помилковий висновок про
невідповідність скарги вказаній
частині ст.82 Закону.

Посилання відповідача на незазначення
скаржником норми Закону, яку порушено
державним виконавцем, також не
знаходять свого підтвердження
матеріалами справи, адже в другому
абзаці другої сторінки Скарги ОСОБА_2
чітко вказує на порушення державним
виконавцем, на його думку, ст.8 Закону,
що також відповідачем до уваги не
прийнято, внаслідок чого допущено
порушення ч.8 ст. 82 Закону.

Частиною 7 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
Скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити:

1) найменування органу державної
виконавчої служби, до якого вона
подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та
боржника, їх місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб) або
місцезнаходження (для юридичних осіб),
а також найменування (ім'я)
представника сторони виконавчого
провадження, якщо скарга подається
представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник
обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його
представника із зазначенням дня
подання скарги.

Відтак, оскільки матеріалами справи
підтверджується, що скарга ОСОБА_2
відповідає вимога ч.7 ст.82 та подана в
порядку ч.6 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження», суд не
знаходить підтверджень правомірності
розгляду відповідачем скарги ОСОБА_2 в
порядку, встановленому Закону України
«Про звернення громадян», внаслідок
чого позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 71 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною
бездіяльність Державної виконавчої
служби України щодо нерозгляду скарги
ОСОБА_2 (представника ОСОБА_1) від 25.10.2013
на постанову про закінчення
виконавчого провадження від 25.10.2013
ВП№29274087 в порядку ч.8 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження».

3. Зобов'язати Державну виконавчу
службу України розглянути скаргу
ОСОБА_2 (представника ОСОБА_1) від 25.10.2013
на постанову про закінчення
виконавчого провадження від 25.10.2013
ВП№29274087 відповідно до ч.8 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження».

4. Судові витрати в сумі 73(сімдесят
три)грн. 08коп. присудити на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1) з Державного бюджету
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
П.О. Григорович

Судді
С.К. Каракашьян

І.В. Смолій