Справа № П/805/73/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мальцева Н.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа №П/805/73/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року у справі № П/805/73/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-14У від 02.12.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.01.2014 року звернувся з
адміністративним позовом до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що
Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було складено вимогу
про сплату боргу № Ф-14У від 02.12.2013 року.
Просив суд першої інстанції визнати
протиправною та скасувати вимогу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-14У від 02.12.2013
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано вимогу про сплату
недоїмки № Ф-14У від 02.12.2013 року в
розмірі 8324, 51 (вісім тисяч триста
двадцять чотири) грн. протиправною та
скасовано.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваної
постанови.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
пільги щодо звільнення від сплати
єдиного внеску, передбачені ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
розповсюджуються на позивача, оскільки
останній не досяг пенсійного віку,
визначеного ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а отже, зобов'язаний
нараховувати та сплачувати єдиний
внесок.

Позивач через канцелярію суду надав
клопотання про розгляд справи без її
участі.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та пенсіонером за
віком з 01.07.1992 року довічно, зазначене
підтверджується посвідченням НОМЕР_1
від 21.07.1992 року. З 03.04.2008 року отримує
пенсію по втраті годувальника, що
підтверджується довідкою Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька (а.с. 8, 9, 11, 12).

Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку ОСОБА_2 обрала спрощену
систему оподаткування і вона є
платником єдиного податку (а.с. 13).

02.12.2013 року податковою інспекцією
винесено вимогу про сплату боргу № Ф-14У
в сумі 8324,51 грн. (а.с. 7).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі Закон № 2464) визначено,
що платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058) поняття «пенсія»
визначене як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, у випадках, визначених цим
Законом та зазначено, що «пенсіонер -
це особа, які відповідно до цього
Закону отримує пенсію, довічну пенсію,
або члени її сім'ї, які отримують пенсію
в разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом».

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону № 1058 чоловіки мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років.

Колегія суддів вважає, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону № 1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і в ній
не встановлено ніяких застережень,
зокрема, що не можуть бути звільнені
від сплати єдиного внеску особи, яким
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195,197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області у справі № П/805/73/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі № П/805/73/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги №
Ф-14У від 02.12.2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції, постановлена в порядку
письмового провадження, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Міронова
Г.М.

Судді
Юрко І.В.

Блохін А.А.