Справа № 817/297/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/297/14

03 березня 2014 року 10год. 08хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Сало А.Б. розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Заступника прокурора Здолбунівського
району в інтересах держави в особі
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 14 873, 54 грн,

ВСТАНОВИВ :

Заступник прокурора Здолбунівського
району звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду в
інтересах держави в особі
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції у Рівненській
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 14 873, 54 грн.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну позивача
Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція у Рівненській
області правонаступником
Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області.

Прокурор в судове засідання не прибув,
подав письмове клопотання про розгляд
справи за його відсутності.

Позивач у судове засідання не з'явився,
на адресу суду надійшло клопотання про
розгляд справи у відсутності
представника податкової інспекції.

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, в
судове засідання не прибув, подав
письмове клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, на основі наявних у справі
доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши в порядку письмового
провадження подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 13.01.2006 між
Здолбунівською міською радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
укладено договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,2631 га, який
зареєстровано у Здолбунівському
районному відділі ДП "Рівненський
регіональний центр ДКЗ", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 28.02.2006 за №60 (а.с.8-11).

Відповідно до додаткових угод до
договору оренди земельної ділянки від
22.01.2007 та 14.04.2007, які укладено між
Здолбуніською міською радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
вносилися зміни до п. 9 договору оренди
земельної ділянки (а.с. 14,17).

Додатковою угодою від 03.04.2013 до
договору оренди земельної ділянки
внесено зміни до п.8 договору в частині
продовження терміну дії договору до
01.01.2017 та зміни до п. 9 договору щодо
встановлення розміру орендної плати в
сумі 16225,62 грн. (а.с.19).

З матеріалів справи судом встановлено,
що за відповідачем рахується
заборгованість по орендній платі за
землю перед бюджетом у розмірі 14873,54
грн., яка виникла на підставі поданої
платником податків податкової
декларації з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності) №168 від 23.01.2013.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 та п. 36.1.
ст. 36 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку та строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковим боргом є
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України плату за землю
визначено як загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності (далі - орендна
плата).

Під орендною платою згідно п.п.14.1.136
п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України
слід розуміти обов'язковий платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Приписами п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України передбачено, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Згідно з п. 286.3 ст. 286 Податкового
кодексу України платник плати за землю
має право подавати щомісяця звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації не пізніше 20 лютого
поточного року, протягом 20 календарних
днів місяця, що настає за звітним.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Як встановлено судом, відповідач подав
до Здолбунівської ОДПІ податкову
декларацію з орендної плати за землю за
2013 рік, згідно з якою визначив, що ним
підлягає до сплати орендна плата
щомісячно в розмірі 1352,14 грн. (а.с. 31-32).

Відповідно до пункту 56.11 ст.56
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання самостійно визначене
платником податків не підлягає
оскарженню.

Таким чином, шляхом подачі вказаної
декларації ФОП ОСОБА_2 самостійно
визначив та узгодив податкове
зобов'язання з орендної плати за землю
на 2013 рік.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків встановлених
цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

Здолбунівська ОДПІ вручила
відповідачу податкову вимогу за № 346
від 08.11.2012 року про сплату
заборгованості в розмірі 1307,11 грн.

Вимогу відповідач отримав 10.11.2013, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи на корінці
податкової вимоги (а. с. 35). Доказів
оскарження вимоги до суду не надано.

Підпунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України визначено, що у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Станом на день розгляду справи
наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
надав, чим фактично не заперечив суму
заборгованості, яка є предметом спору в
цій адміністративній справі.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу
України контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Положеннями п. 95.4 ст.95 Податкового
кодексу України визначено, що орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу також за рахунок
готівки, що належить такому платнику
податків.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а отже
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
на користь держави в особі
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області заборгованість по сплаті до
бюджету орендної плати за землю на
загальну суму 14873,54 грн., одержувач: УК у
Здолбунівському районі, м. Здолбунів,
банк одержувача ГУДКСУ у Рівненській
області, код платежу 1305050, МФО 833017, р/р
0172.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало
А.Б.