Справа № 812/1130/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1130/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Широкої К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання
Житні Ю.С.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Мукбаніані М.В. (довіреність від 19.02.2014
№2-8/9/475)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом начальника відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у Луганській області про
визнання протиправним та скасування
наказу №514 від 17.02.2014,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Начальник відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції ОСОБА_1 звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Луганській області в якому позивачем
заявлено вимогу про визнання
протиправним та скасування наказу
Головного управління юстиції у
Луганській області №514 від 17.02.2014 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1». Позивач
вважає даний наказ таким, що винесено з
порушенням норм чинного законодавства.
Як зазначено в позові, фактами на
підставі яких позивача притягнуто до
дисциплінарної відповідальності є те,
що протягом 2013 року працівниками
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції було допущено 3
порушення Порядку взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
№607/5 «Про заходи взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб», за результатами
формування працівниками відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Луганській області звітів з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
«Заяви, по яким завершився строк
розгляду» на підставі доручення
Державної реєстраційної служби від 15
жовтня 2013 року №6200/05-15-13, у відділі було
виявлено 12 порушень строків державної
реєстрації прав, 16 січня 2014 року у
відділі виявлено ще одне порушення
вимог частини 5 статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», цей
факт свідчить про неналежний рівень
дотримання норм чинного законодавства
України державним реєстратором при
проведенні державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно. Все
вказане стало можливим внаслідок
неналежної організації роботи та
відсутності контролю у відділі при
виконання службових обов'язків
начальника відділу ОСОБА_1 Водночас
вина як одна з ознак порушення трудової
дисципліни є цілком необхідною для
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності.
Однак, як вказує позивач його дії з
організації роботи відділу не можуть
розглядатися як адміністративний
проступок, адже останнім було
здійснено відповідні заходи
направлені на додержання відповідних
норм державними реєстраторами при
здійсненні ними своїх повноважень, а
саме неодноразово було проведено
оперативні наради на яких
наголошувалось про необхідність
недопущення порушень строків розгляду
заяв про державну реєстрацію, було
притягнуто, за поданням позивача, до
дисциплінарної відповідальності
державного реєстратора за вчинені
порушення. Також позивач зазначає, що
відповідно до ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» будь
-яке втручання у діяльність державного
реєстратора суворо заборонено, а тому
будь яких дій окрім проведення
оперативних нарад та притягнення
винних осіб до дисциплінарної
відповідальності позивачем не могло
бути вчинено. Зокрема, на думу позивача,
було порушено процедуру притягнення
позивача до відповідальності, оскільки
не було відібрано відповідних пояснень
у позивача та не було проведено
службове розслідування. Пояснення щодо
нібито вчинених порушень були подані
позивачем до відповідача 17.02.2014 об
11.05год, а вже об 11.06год. було отримано
оскаржуваний наказ, а тому позивач
звертає увагу суду на те, що надані
пояснення не були досліджені та взяті
до уваги під час підготовки наказу.
Також в оскаржуваному наказі не
міститься чіткого формулювання суті та
обставин вчинення допущеного
працівником проступку, відсутнє
посилання на будь - який нормативний
документ, яким на позивача покладено
певні обов'язки, які він нібито порушив,
не вказано конкретні дати вчинення
порушень на які є посилання в наказі
від 17.02.2014.

В судовому засіданні позивач, позов
підтримав, надав пояснення аналогічні
викладеному в позові, просив
задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, надав
письмові заперечення проти позову
відповідно до яких, просив суд
відмовити в задоволенні позову з
огляду на наступне. Всі викладені в
оскаржуваному наказі порушення стали
можливими внаслідок неналежної
організації роботи та відсутності
контролю у відділі при виконанні
службових обов'язків начальником
відділу ОСОБА_1 Оскільки відповідно до
п. 4.5.1 пункту 4 Положення про відділ
держаної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції, затвердженого наказом
Луганського міського управління
юстиції від 16.01.2012 №16-О передбачено, що
начальник відділу представляє відділ у
відносинах з іншими органами,
підприємствами, установами,
організаціями та несе персональну
відповідальність за організацію та
результати діяльності відділу. Як
зазначає відповідач у запереченнях,
підставою для застосування
дисциплінарного стягнення є
дисциплінарний проступок, під яким
розуміється протиправне, винне
невиконання або неналежне виконання
робітником його трудових обов'язків.
Протиправною вважається дія або
бездіяльність, що порушує вимогу
закону або підзаконних актів, що
встановлюють трудові обов'язки
працівника. Обов'язковим елементом
складу дисциплінарного проступку є
вина працівника в будь - якій формі.
Підставою для притягнення працівника
до дисциплінарної відповідальності є
порушення трудової дисципліни. На
думку відповідача, закон не вимагає,
щоб таке порушення обов'язково
призводило до будь - яких шкідливих
наслідків. Для притягнення працівника
до дисциплінарної відповідальності
досить, щоб був зафіксований сам факт
порушення. Обов'язковою умовою як
вказує відповідач є подання пояснень
працівником з приводу вчинення
проступку, однак порядком №950 «Про
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування», не
передбачено обов'язкового проведення
службового розслідування. Проведення
оперативних нарад, як вказує позивач у
позові на обґрунтування відсутності з
його боку будь яких порушень, не є
доказом належної організації
начальником роботи відділу та
підтверджує відсутність контролю. Щодо
тверджень позивача, що письмові
пояснення на подання про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
були подані, але відповідачем не
досліджені, вказаний факт нічим не
підтверджено, а тому не може бути
оцінено. Також відповідач зазначає, що
подання начальника відділу державної
реєстраційної служби речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби є
внутрішнім документом та може не
оформлюватись на бланках.

Зокрема відповідач в додаткових
запереченнях проти позову вказує, що
позивач не приймав до відома
рекомендації та рішення керівництва
Головного управління юстиції у
Луганській області, внаслідок чого у
відділі державної реєстраційної
служби систематично порушуються
строки державної реєстрації речових
прав. З огляду на викладене відповідач
просив відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
розглянувши справу в межах позовних
вимог і наданих сторонами доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.69-72 КАС України, суд прийшов до
наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України та застосовує
інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
це діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка
державна служба є публічною службою.
Базовим (загальним) законом, що регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, є Закон України від 16 грудня 1993
року № 3723-XII «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом під час
судового розгляду, виконуючий
обов'язки заступника начальника служби
- начальника відділу держаної
реєстрації речових прав на нерухому
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Луганській
області І.В. Канцибер було винесено
подання вх.№4883/25 від 14.02.2014 (а.с.33)
відповідно до якого було запропоновано
Начальнику реєстраційної служби
головного управління юстиції у
Луганській області Стельмах Е.Б.
вирішити питання щодо притягнення
начальника відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани. У
зв'язку з тим що, протягом 2013 року
працівниками відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції було допущено численні
порушення Порядку взаємодії органами
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України, а саме
було порушено строки державної
реєстрації прав на нерухоме майно. За
вказаний період було виявлено 12 таких
порушень. Також на початку 2014 року було
виявлено ще одне порушення вимог
частини 5 статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».
Вищевказані порушення стали можливими
внаслідок неналежної організації
роботи та відсутності контролю у
відділі при виконанні службових
обов'язків начальником відділу ОСОБА_1

17 лютого 2014 року об 11 год.05хв.
ОСОБА_1 було надано Начальнику РС ГУЮ в
Луганській області Стельмах Е.Ю.
пояснення за наслідками ознайомлення з
вказаним поданням. З яких вбачається,
що ОСОБА_1 не погоджується з
обставинами викладеними в поданні,
оскільки ним як начальником служби
було неодноразово проведено
оперативні наради де вказувалось щодо
неприпустимості порушення державної
реєстрації. Також зазначено, що
втручання у діяльність держаного
реєстратора заборонено, що
регламентовано ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.8).

Цього ж дня, 17 лютого 2014 року
начальником реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Луганській області Стельмах Е.Б. було
видано наказ №514 про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1 з підстав викладених в поданні,
у вигляді догани (а.с.9), позивач був
ознайомлений з наказам об 11 год.06 хв.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну службу» державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що основними
обов'язками державних службовців є:

додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;

забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;

недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина;

безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників;

збереження державної таємниці,
інформації про громадян, що стала їм
відома під час виконання обов'язків
державної служби, а також іншої
інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню;

постійне вдосконалення організації
своєї роботи і підвищення професійної
кваліфікації;

сумлінне виконання своїх службових
обов'язків, ініціатива і творчість в
роботі.

Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Конкретні обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції (стаття 11
Закону України «Про державну службу»).

Згідно статті 14 Закону України «Про
державну службу» дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
передбачено, що за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення:1) догана; 2)
звільнення.

Таким чином, виходячи із зазначених
норм, судом встановлено, що підставою
застосування догани є вчинення
працівником протиправного винного
діяння (дії чи бездіяльність), яке
визначається дисциплінарним
проступком. Протиправність поведінки
працівника полягає в порушенні ним
своїх трудових обов'язків, закріплених
нормами трудового права, КЗпП України,
правилами внутрішнього розпорядку ,
статутами, положеннями, посадовими
інструкціями, трудовим договором
(контрактом), колективним договором, а
також у порушенні або невиконанні
правомірних наказів розпоряджень
роботодавця. Крім того, особливе
значення при визначенні діяння
працівника як дисциплінарного
проступку має наявність у вчиненні
цього діяння вини працівника. Вина може
виступати як умисел чи необережність.

Відповідно до статті 149 Кодексу законів
про працю визначено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. За
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. При обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Порядок та підстави проведення
службового розслідування стосовно
державних службовців визначені
Порядком проведення службового
розслідування стосовно державних
службовців, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.06.2000
№950.

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування може бути
проведено службове розслідування: у
разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян;

у разі недодержання ними законодавства
про державну службу, службу в органах
місцевого самоврядування,
антикорупційного законодавства,
порушення етики поведінки; на вимогу
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на її думку, звинувачень
або підозри.

Рішення щодо проведення службового
розслідування приймається вищими
посадовими особами України, Першим
віце-прем'єр-міністром України,
керівником органу державної влади
(посадовою особою), що призначив на
посаду особу, уповноважену на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, стосовно
якої планується проводитися службове
розслідування, керівником органу, в
якому працює зазначена особа, що
передбачено п.2 цього Положення

Відповідно до п.8 Положення, за
результатами службового розслідування
члени комісії складають акт, у якому
зазначаються: факти і суть звинувачень
або підозри, які стали підставою для
проведення службового розслідування,
посада, прізвище, ім'я та по батькові,
рік народження, освіта, термін служби у
органі державної влади і перебування
на займаній посаді особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проведено службове
розслідування, результати щорічної
оцінки виконання особою, уповноваженою
на виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, покладених
на неї завдань та обов'язків, види
заохочення та дисциплінарного
стягнення, а також ступінь участі у
виконанні окремих доручень (завдань);
обґрунтовані пропозиції щодо усунення
виявлених порушень та притягнення у
разі необхідності винних осіб до
відповідальності згідно із
законодавством

У разі прийняття рішення щодо
притягнення особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, до
відповідальності комісія пропонує вид
дисциплінарного стягнення,
передбаченого законодавством.

Відповідно до тексту оскаржуваного
наказу від 17 лютого 2014 року, позивача
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за неналежну
організацію роботи та відсутність
контролю у відділі, тобто за неналежне
виконання службових обов'язків. Однак,
в порушення вимог Порядку №950
відповідач прийшов до вказаного
висновку без додержання належної
процедури притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.
Фактами, що зафіксовані в наказі від 17
лютого 2014 року №514 та стали підставою
для оголошення догани було лише
обставини, які викладені в поданні
виконуючої обов'язки заступника
начальника служби - начальника відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухому майно реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Луганській області Канцибер І.В.
Будь-яких інших обставин, що передбачає
видання наказу про притягнення
службової особи до відповідальності
будь - то акт за наслідками службового
розслідування, відібрані пояснення від
особи, що притягається, висновок, як
того вимагає Порядок №950, відповідачем
не надано та не досліджено під час
видання наказу від 17.02.2014.

Пояснення по суті обставин викладених
в поданні про притягнення до
відповідальності були подані ОСОБА_1 до
відповідача 17.02.2014 об 11.05год. однак будь
-яких посилань на ці пояснення чи їх
дослідження при виданні оскаржуваного
наказу відповідачем не зазначено.

Суд погоджується з твердженням
позивача, що ознакою порушення
працівником трудової дисципліни, що
може бути підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
формі оголошення догани, є наявність
вини в його діях чи бездіяльності,
шкідливі наслідки та причинний зв'язок
між ними і поведінкою правопорушника.
Отже за умови обов'язкової наявності
усіх наведених вище складових
дисциплінарного правопорушення,
відсутність хоча б однієї виключає
застосування і відповідальності. Окрім
того, наказ про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
повинен містити чітке формулювання
суті та обставин вчинення допущеного
працівником порушення, підстав
прийняття рішення про притягнення його
до дисциплінарної відповідальності із
вказівкою у необхідному випадку на час
вчинення та час виявлення самого
проступку, а також обґрунтування
обрання певного виду стягнення, який
застосовується до порушника, з
урахуванням передбачених у законі
підстав. Але в оскаржуваному документі
взагалі відсутнє посилання на будь -
який нормативний документ, яким
покладено на позивача обов'язки які він
нібито порушив.

Отже, судом встановлено, що
відповідачем під час прийняття наказу
№514 про притягнення начальника відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції ОСОБА_1 не було проведено
службове розслідування, не було
своєчасно отримано пояснення від
посадової особи, які повинні бути взяті
до уваги органом, що видає наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, що суперечить
нормам Порядку №950.

Щодо твердження відповідача про
необов'язковості проведення
службового розслідування, яке
передбачено порядком №950, суд
ставиться критично, так як п.1 Порядку
чітко передбачено випадки у разі яких
службове розслідування не проводиться.
Однак випадок, що розглядається до
визначених не відноситься.

Зокрема, також суд зазначає, що в
оскаржуваному наказі йде мова про
виявлення у відділі 12 порушень строків
державної реєстрації прав на нерухоме
майно державними реєстраторами. Що є як
однією з підстав неналежного виконання
начальником своїх обов'язків, як то
відсутність контролю з його боку та
неорганізованість праці. Однак,
відповідачем під час судового розгляду
справи надано відповідні письмові
пояснення на подання відносно
конкретних державних реєстраторів які
допустили порушення вимог
законодавства (а.с.47-65). Державні
реєстратори були притягнути до
дисциплінарної відповідальності.

Стаття 9 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачає, що
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Також в судовому засіданні були
досліджені протоколи оперативних
нарад відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції (а.с.77-99),
згідно яких на кожній нараді
оговорювалось дотримання державним
реєстратором порядку черговості
задоволення заяв та строків ї
державної реєстрації прав. Нараду
проводив позивач. У зв'язку з наведеним,
суд критично ставиться до твердження
відповідача, що ці протоколи не є
доказом належної організації
начальником роботи відділу та не
підтверджує відсутність контролю. В
судовому засіданні представник
відповідача не надав ні яких доказів,
на підтвердження відсутності контролю
та неналежної організації роботи з
боку позивача.

Крім того, суд вважає, що зазначені в
наказі звинувачення на адресу позивача
щодо «неналежної організації роботи та
відсутності контролю у відділі при
виконанні службових обов'язків» що
призвело до порушення строків розгляду
заяв працівниками відділу носять
загальний характер. В наказі не
зазначено, від яких об'єктивно
необхідних організаційних заходів по
відношенню до своїх підлеглих позивач
необґрунтовано утримався, які
організаційні заходи чи дії, в який
спосіб, чи у якому порядку, в межах
своїх повноважень, позивачу належало
вчинити, а він їх не вчинив.

Судом було досліджено подання від
15.01.2014 року позивача після проведення
планової перевірки на ім'я виконуючого
обов'язки начальника відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції на головного спеціаліста
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби ЛМУЮ Просвірова Р.В. (а.с.216).

Таким чином, суд критично ставиться, до
твердження представника відповідача,
що порушення строків стали можливим
внаслідок неналежної організації
роботи та відсутністю контролю у
відділі при виконанні службових
обов'язків позивача.

Окрім того, судом досліджена довідка
про те, що 10.12.2013 головним спеціалістом
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Луганській області Карабут М.С. було
проведено перевірку відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції з питань державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно. За
наслідками проведення перевірки було
встановлено, що організація роботи
щодо виконання покладених на відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції завдань і здійснення ним своїх
функціє є задовільною (а.с.211-215).

Відповідно до статті 148 КЗоТ
України, дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

В судовому засіданні відповідач не
довів дотримання зазначених строків,
як зазначено вище. Акт службового
розслідування не складався, а
відповідно до подання на підставі
якого винесений оскаржуваний наказ,
порушення були допущені протягом 2013
року. Стосовно порушення, від 16.01.2014
року, яке зазначено у подані, особисто
позивач виявив зазначене порушення та
склав на нього подання на ім'я свого
керівника (а.с.216), що в свою чергу
спростовує твердження відповідача про
неналежну організацію роботи відділу
та відсутність контролю при виконання
позивачем службових обов'язків.

З огляду на вказане судом встановлено,
що вина позивача щодо порушення
внаслідок неналежної організації
роботи та відсутності контролю у
відділі при виконанні службових
обов'язків за підставами викладене
ними в наказі не доведено. Отже суд,
вважає, що у відповідача не було
підстав для прийняття наказу №514 від
17.02.2014.

З огляду на викладене суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, 18, 71, 94, 158-163, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов начальника
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування наказу №514 від 17.02.2014
задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Луганській області № 514 від 17.02.2014 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір 73 грн.03
коп. (сімдесят три грн.03 коп.)

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний 17.03.2014.

Суддя
К.Ю. Широка