Справа № 813/8527/13-а
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2014 року
№ 813/8527/13-а
Зал судових засідань № 5
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представників сторін:
від позивача - Цукорник С.Г.
від відповідача - Яремко В.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Львівська
вугільна компанія» до Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Публічне акціонерне товариство
«Львівська вугільна компанія» (далі -
ПАТ «Львівська вугільна компанія»)
звернулось до адміністративного суду з
позовом до Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
В обґрунтування позовних
вимог позивач покликається на те, що
відповідачем проведено перевірку з
питань своєчасності сплати самостійно
визначеного податкового зобов'язання з
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах в період 04.03.2013
року по 12.08.2013 року, за наслідками якої
складено акт № 456/150/35879807 від 19.08.2013 року.
Не погоджуючись з висновками вказаного
акту подано заперечення, за
результатами якого податковим органом
було внесено ряд змін до акту перевірки
та винесені податкові
передбаченому п.56.3 ст.56 Податкового
Кодексу України позивачем подано
скаргу до контролюючого органу вищого
рівня з проханням скасувати такі
податкові повідомлення-рішення, однак
дану скаргу було залишено без розгляду
у зв'язку із пропуском строку на
оскарження. З висновками акту
перевірки та винесеними податковими
повідомленнями-рішеннями ПАТ
«Львівська вугільна компанія» не
погоджується, оскільки 30.01.2013 року між
податковим органом та підприємством
було укладено договір № 2 про
розстрочення грошових зобов'язань на
загальну суму 810183,50 грн. згідно
погодженого сторонами графіку сплати
боргу. Оскільки підприємство чітко
дотримувалось даного графіку сплати
боргу та не порушило строків сплати
грошового зобов'язання, дані податкові
повідомлення-рішення винесені
неправомірно та підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, пояснення надав
аналогічні до викладеного у позовній
заяві, просив позов задовольнити
Представник відповідача проти позову
заперечив в повному обсязі, подав
письмові заперечення та просить
відмовити в задоволенні позову. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що позивачем подано декларацію по ПДВ
визначено податкове зобов'язання в
сумі 962588,00 грн. граничний термін сплати
- 04.03.2013 року). Однак частину вказаної
суми податкового зобов'язання (547306,10
грн.) в граничні терміни позивачем не
сплачено, а сплачено лише протягом
березня-серпня 2013 року платіжними
дорученнями № 120 від 12 березня 2013 року в
2013 року в сумі 200000,00 грн., № 141 від 24
липня 2013 року в сумі 100000,00 грн., № 195 від
12 серпня 2013 року в сумі 100000,00 грн., тобто
сплата відбулася з порушенням
відповідно на 9, 26, 59, 144, 163 календарних
дні. На підставі вказаного акту
перевірки за порушення граничного
строку сплати узгодженого грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, визначеного п.57.1 ст.57
Податкового Кодексу України та на
підставі ст.126 Податкового Кодексу
України відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення форми
затримку на 26 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
147306,10 грн., яким зобов'язано позивача
затримку на 26 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
400000,00 грн., яким зобов'язано позивача
грн. У даному випадку платником не
виконано свій податковий обов'язок зі
сплати грошового зобов'язання, що
визначено ним самостійно у декларації
визначено податкове зобов'язання в
сумі 962588,00 грн. граничний термін сплати
- 04.03.2013 року), що в свою чергу призвело
до застосування до нього заходів
відповідальності у вигляді
застосування штрафних санкцій,
визначених спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.
Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та дослідивши їх у судовому засіданні,
суд вважає, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити у повному обсязі
виходячи з наступного.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу I
Податкового Кодексу України 19 серпня
2013 року Сокальською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено
перевірку платника податку -
Публічного акціонерного товариства
«Львівська вугільна компанія» з питань
своєчасності сплати самостійно
задекларованого зобов'язання з податку
на додану вартість по вітчизняних
товарах (роботах, послугах) за період з
04.03.2013 року по 12.08.2013 року, за
результатами якої складено Акт №
456/150/35879807 від 19.08.2013 року.
З даного акту вбачається, що позивачем
19.02.2013 (до сплати визначено податкове
зобов'язання в сумі 962588,00 грн.,
граничний термін сплати - 04.03.2013 року).
Однак, частину вказаної суми
податкового зобов'язання (547306,10 грн.) в
граничні терміни позивачем не
сплачено, а сплачено лише в протягом
березня - серпня 2013 року платіжними
дорученнями № 120 від 12.03.2013 року в сумі
200000,00 грн., № 141 від 24.07.2013 року в сумі
100000,00 грн., № 195 від 12.08.2013 року в сумі
100000,00 грн., тобто сплата відбулася з
порушенням відповідно на 9, 26, 59, 144, 163
Згідно з висновками акта перевірки від
19 серпня 2013 року, перевіркою
встановлено порушення п.57.1 ст.57 розділу
II Податкового Кодексу України протягом
граничних строків несвоєчасно
сплачено граничну суму самостійно
визначеного податкового зобов'язання з
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах,
послугах), відповідальність за що
передбачена ст.126 Податкового Кодексу
Не погодившись з висновками вказаного
акту перевірки позивачем подано
заперечення до акту перевірки, за
результатами розгляду якого
Сокальською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Львівській
області листом від 04.09.2013 року № 327/10/150
до акту № 456/150/35879807 від 19.08.2013 було
На підставі вказаного акту перевірки
за порушення граничного строку сплати
узгодженого грошового зобов'язання з
податку на додану вартість,
визначеного п. 57.1. ст. 57 Податкового
кодексу України та на підставі ст. 126
Податкового кодексу України
Відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення форми «Ш»:
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 147306,10 грн., яким
зобов'язано позивача сплатити штраф у
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 400000,00 грн., яким
зобов'язано позивача сплатити штраф у
В порядку передбаченому п.56.3 ст.56
Податкового Кодексу України, не
погодившись з зазначеними податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до контролюючого органу
вищого рівня зі скаргою та проханням їх
Згідно Рішення від 14 жовтня
заступником начальника Головного
управління Міндоходів у Львівській
області М.М.Князевичем, скаргу позивача
залишено без розгляду у зв'язку із
порушенням встановленого строку
При вирішенні спору суд виходить з
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Відповідно до ст.67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
З 01 січня 2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України від 02.12.10 №
2755-VI. Відповідно до п.2 розділу XIX
перехідних положень Кодексу з 01.01.11
втратив чинність Закон України №2181-ІІІ
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».
Починаючи з 01.01.2011 року повноваження,
підстави та спосіб дій органів
державної податкової служби та їх
посадових осіб, права, обов'язки та
відповідальність платників податків
визначені Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
Пунктом 46.1 ст.46 Податкового кодексу
України визначено, що податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
Відповідно до пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
Строки сплати податкового зобов'язання
встановлені статтею 57 Податкового
кодексу України, відповідно до пункту
57.1. якої платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Поняття податкового боргу визначає
пункту 14.1.175. статті 14 Податкового
кодексу України, а саме: податковий
борг - сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого
у встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 цього
ж Кодексу у разі якщо платник податків
не сплачує суми самостійно визначеного
грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
У даному випадку, виходячи із того що
частина суми самостійно
задекларованих зобов'язань (457306,10 грн.)
була сплачена із затримкою більшою 30
календарних днів, податковий орган
правомірно застосував штрафні санкції
у розмірі 10 % погашеної суми
погашеної суми податкового боргу (800000,00
На підтвердження своєї
позиції позивачем долучено Договір про
розстрочення грошових зобов'язань
(податкового боргу) від 30 січня 2013 року
№ 2, згідно якого Публічному
акціонерному товариству «Львівська
вугільна компанія» розстрочено сплату
грошових зобов'язань (податкового
боргу) на загальну суму 820183,50 грн. під
проценти строком з 30.01.2013 року по 09.12.2013
року згідно погодженого сторонами
графіку сплати боргу.
До матеріалів справи долучено ряд
платіжних доручень, а саме: від 30.04.2013
року № 59 на загальну суму - 200000,00грн.;
від 24.07.2013 року № 141 на загальну суму -
100000,00грн.; від 12.08.2013 року № 195 на
загальну суму - 100000,00грн. та незавірені
копії, що свідчать про сплату позивачем
ПДВ згідно договору про розстрочення
грошових зобов'язань № 2 від 30 січня 2013
року, при граничному терміні сплати до
граничному терміні сплати до 12.03.2013
терміні сплати до 29.03.2013 року на суму -
вугільна компанія» підтверджує
виконання вимог п.4.5 Договору № 2 від 30
Згідно положень п. 87.9. ст.87 Податкового
кодексу України, у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.
Спрямування коштів платником податків
на погашення грошового зобов'язання
перед погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Як вбачається з долученої до
матеріалів справи облікової картки
платника податків (ПАТ «Львівська
вугільна компанія») по ПДВ, в момент
сплати позивачем сум грошових
зобов'язань (12.03.2013, 29.03.2013, 30.04.2013, 24.07.2013,
12.08.2013) у позивача існував податковий
борг, тому усі сплачені ним суми
відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України спрямовані на
погашення податкового боргу в
календарному порядку його виникнення.
Щодо посилань позивача про
недотримання відповідачем п.4.1
Договору, який визначає, що орган ДПС
зобов'язується зробити відповідні
записи в автоматизованій
інформаційній системі органів ДПС
стосовно розстрочених сум, суд
Дане твердження Позивача
спростовується витягом з облікової
картки Позивача по ПДВ (частина
автоматизовоної інформаційної системи
органів ДПІ), з якої чітко вбачається,
що податковий орган на виконання
вищезгаданого пункту Договору вніс
відповідні записи в АІС, а саме, в
картку обліку платника. 30.01.2013 року
внесено рішення про розстрочення суми
податкового боргу в сумі 810183,50 грн.
(розстрочується податковий борг згідно
Дана сума 30.01.2013 виключена з КОР, як
податковий борг, та підлягає
нарахуванню в КОР рівними частинами
податкового боргу, що визначений
договором, відповідно: 08.02.2013 року, 11.03.
2013 року, 09.04. 2013 року, 10.05. 2013 року, 10.06. 2013
року, 08.07. 2013 року, 07.08, 2013 року, 09.09. 2013
року, 07.10. 2013 року, 05.11. 2013 року, 09.12. 2013
Відповідно до ст.36 Податкового кодексу
України, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи. Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Відповідно до ст. 38 цього Кодексу,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.
В даному випадку платником податків не
виконано свій податковий обов'язок зі
сплати грошового зобов'язання, що
визначено ним самостійно у декларації
сплати визначено податкове
зобов'язання в сумі 962588,00 грн.,
граничний термін сплати - 04.03.2013 року),
що в свою чергу призвело до
застосування до нього заходів
відповідальності у вигляді
застосування штрафних санкцій,
визначених спірними податковими
повідомлення рішеннями.
Таким чином, проаналізувавши наявні
матеріали справи та норми зазначеного
законодавства, суд вважає правомірними
висновки відповідача, викладені в Акті
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього
Оцінюючи рішення відповідача на
відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд
вважає, що воно було прийняте на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України; з урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії) та неупереджено. За таких
обставин суд вважає, що позовні вимоги
є необґрунтованими, а у позові слід
Враховуючи норми вищезазначеного
законодавства та аналізуючи докази,
долучені позивачем до матеріалів
справи, суд зазначає, що підстав для
задоволення даного позову немає.
Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
адміністративного позову Публічного
акціонерного товариства «Львівська
вугільна компанія» до Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 04 вересня 2013
року - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, визначеному ст. 254
КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлений 17 березня 2014 року.

Суддя
Тертичний В.Г.