Справа № 820/14148/13-а
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 березня 2014 р.
№ 820/14148/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Каряки
С.Г.,

представників сторін:

позивача - Меркулова Т.А., Смаглий С.І.,

відповідача - Гуда К.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРАНД МАРИН" до
Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГРАНД МАРИН",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області за формою "Р" №0001712: № від
17.12.2013 року про донарахування податку
на прибуток в сумі 455998 гри., та штрафних
санкцій в сумі 227999 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що кредиторська
заборгованість по контрактам GMI-IMP 001,
GMI-IMP 002, GMI-IMP 003, GMI-IMP 004, GMI-IMP 008 з "GRAND MARINE
INTERNATIONAL INC" не є безнадійною
кредиторською заборгованістю
відповідно до п. 135.5.4, оскільки дані
контракти відповідно до додаткових
угод було продовжено до 2013р. і згідно
ст. 8 Конвенції ООН "Про позовну
давність у міжнародній купівлі -
продажу товарів" дана кредиторська
заборгованість може стати безнадійною
кредиторською заборгованістю лише у 2017
році та відповідно висновок
відповідача про заниження ним доходів
є неправомірним. Крім того, позивач
зазначає, що у відповідача не було
передбачених діючим законодавством
підстав для застосування звичайної
ціни для процентної ставки по
договорам позики з ЗАТ "Компанія з
управління активами "Славутич-Інвест" з
40 % річних на 25 % річних, та відповідного
висновку про завищення витрат
позивачем.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали та просили
задовольнити в повному обсязі з
підстав та мотивів викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити в
повному обсязі. В обгрунтування
заперечень зазначив, що при прийнятті
спірного рішення діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб що
передбачені Конституцією та законами
України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд виходить
з наступних підстав.

Судом встановлено, що фахівцями
Західної ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на підставі направлень від
05.11.2013 №665, від 05.11.2013 року №662 та згідно
із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.82.2
ст.82 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року 2755-УІ, та наказу від 05.11.2013
№722 „Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Гранд Марин» було проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Гранд Марин» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2012 року по 30.09.2013 року .

За результатами перевірки складено акт
від 21.11.2013 року № 1458/20-33-22-03-04/31632468 в
якому зафіксовані порушення
встановлені відповідачем порушення :
п.135.1, п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ
в частині заниження суми доходу на
загальну суму 2042250 грн., у т.ч. за 4
квартал 2012 року на 2042250 грн., пп.153.2.3, 153.2.4
пп.153.2 ст. 153 Податкового кодексу
України № 2755-УІ від 2 грудня 2010 року в
частині завищення витрат на загальну
суму 129166 грн., в т.ч за 4 квартал 2012 року у
сумі 129166 гри., що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
455998 грн., у тому числі за 4 квартал 2012
року у сумі 455998 грн.

На підставі акту від 21.11.2013 року №
1458/20-33-22-03-04/31632468 було винесено
податкове повідомлення-рішення формою
"Р" №0001712: № від 17.12.2013 року про
донарахування податку на прибуток в
сумі 455998 грн., та штрафних санкцій в
сумі 227999 грн.

В мотивувальній частині акту
перевірки, висновки якого покладені в
основу оскаржуваного рішення
зазначено, що що кредиторська
заборгованість ТОВ «Гранд Марин» по
контрактам GMI-IMP 001, GMI-IMP 002, GMI-IMP 003, GMI-IMP 004,
GMI-IMP 008 з "GRAND MARINE INTERNATIONAL INC" є
безнадійною кредиторською
заборгованістю відповідно до п. 135.5.4,
оскільки строк сплати по даним
контрактам закінчився більш ніж за 4
роки до проведення перевірки, та
відповідно зроблено висновок про
заниження доходів позивачем. Крім того,
відповідачем застосувано звичайну
ціну для процентної ставки по договору
позики з ЗАТ "Компанія з управління
активами "Славутич-Інвест" з 40 % річних
на 25 % річних, та відповідного зроблено
висновок про завищення витрат
позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до п. 135.1 ст.
135 Податкового кодексу України доходи,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України інші доходи включають:
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Ст. 8 Конвенції ООН "Про позовну
давність у міжнародній купівлі -
продажу товарів" передбачає. що строк
позовної давності встановлюється у
чотири роки.

Між ТОВ «Гранд Марин» та "GRAND MARINE INTERNATIONAL
INC" були укладені контракти GMI-IMP 001 від
01.07.2005р. (а.с. 212-213), GMI-IMP 002 від 06.04.2009р. (а.с.
219-220), GMI-IMP 003 від 17.07.2013р. (а.с. 222-223), GMI-IMP 004
від 03.03.2003р. (а.с. 227-228), GMI-IMP 008 від 23.03.2009р.
(а.с. 231-232) з "GRAND MARINE INTERNATIONAL INC",
відповідно до додаткових угод к яким,
дію контрактів та відповідно строк
сплати по ним було продовжено до 2013р.
включно, а саме, по контракту GMI-IMP 001
відповідно до АА № 70 від 24.09.2013р. та АА №
068 від 21.11.2012р. (а.с. 209, 211), по контракту
GMI-IMP 002 відповідно до п. 8 строк дії
контракту до 31.12.2012р. (а.с. 220), по
контракту GMI-IMP 003 відповідно до АА від
24.11.2013р. та АА від 29.12.2012р. (а.с. 210, 221), по
контракту GMI-IMP 004 відповідно до АА від
01.07.2012р. (а.с. 226), по контракту GMI-IMP 004
відповідно до АА від 01.07.2012р. (а.с. 226).
Отже, відповідно ст. 8 Конвенції ООН "Про
позовну давність у міжнародній купівлі
- продажу товарів" кредиторська
заборгованість по даним контрактам
може стати безнадійною кредиторською
заборгованістю лише у 2017 році, а по
контракту GMI-IMP 002 від 06.04.2009р. у 2016 році.
Таким чином, висновок відповідача про
заниження ТОВ «Гранд Марин» доходів з
цих підстав є неправомірним.

Крім того, між позивачем та ЗАТ
"Компанія з управління активами
"Славутич-Інвест" було укладено Договір
позики № 56/09/GB від 13.07.09р. з додатковими
угодами (а.с. 149-152), предметом якого було
передання у власність позивачу грошові
кошти, а позивач зобов'язувався
повернути позику та сплатити проценти
за користування у визначений Договором
строк, а також Договір позики № 20/10/GB
від 16.04.10р. з додатковими угодами (а.с.
153-155), предметом якого було передання у
власність позивачу грошові кошти, а
позивач зобов'язувався повернути
позику та сплатити проценти за
користування у визначений Договором
строк .

Позивачем було отримано від ЗАТ
"Компанія з управління активами
"Славутич-Інвест" позику на загальну
суму 8998260 грн., в тому числі за Договором
від від 13.07.2009 №56/09/GB в сумі 6000000 грн., за
поговором від 16.04.2010 №20/10/GB в сумі 2 998260
грн. Відсоток за користування
вказаними позиками становив 40% річних.

За Договором від 13.07.09р. №56/09/GB за період
з 16.07.2009 по 31.03.2011 року позивачем
нараховано відсотків за користуванні
позикою у сумі 4103013,72 грн., сплачено
відсотки у сумі 3029676,03 грн., віднесено до
складу інших витрат у сумі 4103014 грн.

За Договором від 16.04.2010 №20/10/GB за період
з 16.07.2009 по 31.03.2011 року ТОВ „Гранд Марин'
нараховано відсотки за користування
позикою у сумі 1133263,78 грн., сплачено
відсотки у сумі 735686,28 грн., віднесено до
складу інших витрат у сумі 1133264 грн.

В акті перевірки та запереченнях на
позов відповідач зазначає, що ЗАТ
«Компанія з управління активами
«Славутич-Інвест» та ТОВ „Гранд
Марин» є пов'язаними особами, а отже
витрати, понесені ТОВ „Гранд Марин» у
зв'язку з договорами позики з ЗАТ
«Компанія з управління активами
«Славутич-Інвест» визначаються
виходячи з договірних цін, але не вищих
за звичайні ціни, що діяли на дату
такого придбання. Згідно з листа ПАТ
«Східно-Український банк «Гранд» від
29.08.2012р. №2962/14-1-10 відсоткова ставка за
кредити для юридичних осіб складала:
2010р. 25-30% ;2011р. 21-26% ;2012р. 20-26% .

Пп. 39.14 ст. 39 Податкового кодексу
України (в редакції на час спірних
правовідносин) встановлює, що обов'язок
доведення того, що ціна договору
(правочину) не відповідає рівню
звичайної ціни, покладається на орган
державної податкової служби у порядку,
встановленому законом.

Під час проведення перевірки платника
податку орган державної податкової
служби має право надати запит, а
платник податку зобов'язаний
обґрунтувати рівень договірних цін або
послатися на норми абзацу першого
цього пункту.

Судом встановлено, що при проведенні
перевірки відповідачем до позивача
запит щодо обґрунтування рівня
відсоткової ставки за користування
позикою, отриманою у ЗАТ «Компанія з
управління активами «Славутич-Інвест»,
не направлявся.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 153.2.2
п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу України
(в редакції на час спірних
правовідносин) витрати, понесені
платником податку у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
пов'язаної особи, визначаються
виходячи з договірних цін, але не вищих
за звичайні ціни, що діяли на дату
такого придбання, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (роботи, послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Згідно з пп. 153.2.4 п. 153.2 ст. 153 Податкового
кодексу України (в редакції на час
спірних правовідносин) витрати
платника податку, понесені у вигляді
сплати процентів за депозитами,
кредитами (операціями фінансового
лізингу), позиками, іншими
цивільно-правовими договорами із
пов'язаними з платником податку
особами, визначаються відповідно до
ставок, визначених у договорі, але не
вищих за звичайну процентну ставку за
депозит, кредит (позику) на дату
укладення відповідних договорів.

З дослідженого у судовому засіданні
розрахунку щодо звичайної ціни,
зробленої відповідачем в акті
перевірки, на підставі даних ПАТ
«Східно-Український банк «Гранд» (а.с.
98), суд приходить до висновку, що
відповідачем при визначенні звичайної
ціни бралася до уваги лише середня
відсоткова ставка по кредитах за
перевіряємий період, наданих однією
банківською установою, однак на яких
саме умовах з акту перевірки
встановити не можливо, не надано
відповідачем пояснень чи були вказані
умови співставними, зокрема, строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
наявність чи відсутність застави, а
також інші об'єктивні умови, що могли
вплинути на відсоткову ставку. З цієї ж
підстави суд не бере до уваги надані
відповідачем роздруківки статистичної
звітності банків України щодо
процентних ставок за кредитами. Крім
того, в даних роздруківках не має
ніяких вихідних даних щодо суб"єктів
надання даної звітності, органу, який
веде даний облік, та установи яка надає
інформацію щодо даної звітності.

Отже, відповідачем у судовому
засіданні не обгрунтовано
застосування звичайної ціни для
процентної ставки по договорам позики
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРАНД МАРИН"з ЗАТ
"Компанія з управління активами
"Славутич-Інвест" з 40 % річних на 25 %
річних, та відповідного висновку про
завищення витрат позивачем.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРАНД
МАРИН" до Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 17.12.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(отримувач: УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ
у Харківській області, МФО 851011, рахунок
4011) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРАНД
МАРИН" (, адреса: 61157, м.
Харків, Жовтневий р-н., вул. Селянська,
124, р/р 4801 в АКІБ "Укрсиббанк", МФО
351005 ) 458 (чотириста п"ятдесят вісім )
грн. 80 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАСУ, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10
березня 2014 року.

Суддя
Панов М.М.