Справа № 826/15332/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
особи, що приєдналась до неї - Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
державної казначейської служби
України у м. Києві про скасування
рішення про коригування митної
вартості, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 10.07.2013 року № 100250000/2013/600342/2.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

13 березня 2014 року на адресу Київського
апеляційного адміністративного суду
надійшла заява від другого відповідача
- Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про приєднання до апеляційної скарги.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання та положення ст. 197
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
згідно вантажно-митної декларації від
10.07.2013 року №100250000/2013/063140 позивач подав
до митного оформлення товар «лампи
газорозрядні-люмінесцентні з
термокатодом, двоцокольні (напругою до
250 В), побутові, не для
вибухонебезпечних середовищ:
F36W/T8/33/GE/SL/1-25 - 5 000 шт., F18W/T8/54/GE/SL/1-25 - 50 000
шт., F36W/T8/54/GE/SL/1-25 - 5 000 шт., F58W/T8/33/GE/SL 1/25 DS - 2
000 шт., F58W/T8/54/GE/SL 1/25 DS - 15 000 шт. Країна
виробництва - Китайська Народна
Республіка (КНР). Торгівельна марка: GE.
Виробник: «FOSHAN ELECTRICAL&LIGHTING CO., LTD».

Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну (за ціною
договору), в розмірі 0,4580 доларів США за
одиницю.

В підтвердження митної вартості товару
позивач надав митному органу необхідні
для митного оформлення товару
документи, що підтверджується
відміткою в графі 44 вантажно-митної
декларації від 10.07.2013 року
№100250000/2013/063140, зокрема:
зовнішньоекономічний контракт EUROPE від
03.01.2013 року №; інвойс від 27.05.2013
року №; довідка уповноваженого
банку про відсутність передплати від
02.07.2013 року №35-1-1-00/09/2038; коносамент від
31.05.2013 року №SHASEA084923; CMR від 09.07.2013 №0988;
договір про транспортно-експедиційні
послуги від 08.01.2013 №08.01.2013 року;
додаткова угода №1 до договору про
транспортно-експедиційні послуги від
08.01.2013 №08.01.2013 року; інвойс на
транспортно-експедиційні послуги від
19.06.2013 року №HK0713; довідка про вартість
фрахту та відсутність страхування від
25.06.2013 року б/н; пакувальний лист від
27.05.2013 року №; експортна
декларація країни виробника товару від
27.05.2013 року №13182729; висновок про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлений
спеціалізованою експортною
організацією від 05.07.2013 року №В-3063/5;
прайс-лист від виробника від 19.06.2013 року
б/н.

Митним органом електронним зв'язком
було повідомлено товариство з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» про те, що подані ними
документи містять розбіжності та не
містять всіх відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, та витребувано
додаткові документи, передбачені
статтею 53 Митного кодексу України.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
електронним листом від 10.07.2013 року
№313-10/07 надано відповідь митному органу
про те, що всі необхідні документи для
визначення митної вартості за основним
методом були надані разом з митною
декларацією від 10.07.2013 року
№100250000/2013/063140, а додатково витребувані
документи згідно Митного кодексу
України не є обов'язковими, однак
товариство додатково подає виписку з
бухгалтерської документації.

За результатами перевірки митної
декларації та документів, що
підтверджують визначену митну
вартість, проведенням процедури
консультацій, Київською регіональною
митницею було винесене рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 10.07.2013 року №10025000/2013/600342/2,
яким було скориговано митну вартість
товару з 0,4580 доларів США за одиницю до
0,8200 доларів США за одиницю товару.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною другою ст. 53 Митного кодексу
України передбачено чіткий та
вичерпний перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи (перелік
міститься в ч. 3 ст. 53 Митного кодекс
України). У разі, якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультації між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статтей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі,
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що
обмеження у застосуванні першого
методу визначення митної вартості
товару щодо позивача відсутні,
визначений законодавцем перелік
обмежень застосування першого
(основного) методу визначення митної
вартості є вичерпним та розширеному
тлумаченню не підлягає. Такого
обмеження у використанні першого
(основного) методу визначення митної
вартості товару, як неподання
додаткових документів, Митний кодекс
України не передбачає.

Позивачем на підтвердження заявленої
митної вартості було надано комплект
обов'язкових документів, передбачений
ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які є
належним чином оформленими, містять
достовірні відомості, базуються на
об'єктивних і документально
підтверджених даних.

Посилання відповідача на наявність
неточностей (розбіжностей) у поданих
документах колегією суддів не
приймаються до уваги як такі, що
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що позивачем були
надані митному органу всі необхідні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості як при поданні митної
декларації, так і додатково
витребувані.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем були надані митному органу
всі необхідні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості, які давали можливість
встановити дійсну вартість товару за
ціною угоди, а тому рішення про
коригування митної вартості від 10.07.2013
року №100250000/2013/600342/2 є протиправним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
особи, що приєдналась до неї - Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.