Справа № 817/636/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/636/14

17 березня 2014 року 15год. 15хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Зозулі Д. П. за участю секретаря
судового засідання Минько Н.З. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Кузнецовської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- ФОП ОСОБА_2) звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Кузнецовської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі- Кузнецовська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області) про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
21.02.2014 року № Ф-30-25.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що є пенсіонером за
віком на умовах Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року №796-XII та одночасно здійснює
підприємницьку діяльність. На момент
виникнення спірних правовідносин,
позивач перебувала на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, тому вважає, що в силу
положень частини 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№2464-VI була звільненою від обов'язку
сплати за себе єдиного внеску. З огляду
на це, позивач вказує, що оспорювана
вимога є протиправною та підлягає до
скасування. Просить позов задовольнити
повністю.

Позивач у судове засідання не прибула,
подала заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідачем - Кузнецовською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області до
початку судового розгляду справи
подано письмове заперечення, в якому
зазначає, що позивач не може вважатись
пенсіонером за віком, оскільки пенсію
їй надано із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року
№1058-IV, а саме на умовах, визначених
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII.
Вважає, що на час виникнення
заборгованості позивач не була
звільнена від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому
зобов'язана його сплачувати. Просить в
задоволенні позову відмовити повністю,
а розгляд справи здійснити за
відсутності представника органу
доходів і зборів.

Враховуючи ту обставину, що сторонами
подано клопотання про розгляд справи
за їх відсутності, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи без
їх участі, за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст.
41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими доказами,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

З врахуванням вимог частини другої
статті 53 Кодексу адміністративного
судочинства України судом ухвалено в
клопотанні відповідача про залучення
до участі в справу в якості третьої
особи без самосійних вимог на стороні
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовськ -
відмовити, з огляду на те, що рішення в
даній справі жодним чином не може
вплинути на права, свободи, інтереси
або обов'язки даного суб'єкта.

Судом встановлено, що відповідно до
копії паспорту громадянина України
серії СР 550657 (а.с. 8), копії виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії НОМЕР_1 (а.с. 10), копії свідоцтва
платника єдиного податку Серії НОМЕР_2
(а.с. 11), копії посвідчення громадянки,
яка постійно проживає на території
зони посиленого радіологічного
контролю (категорія 4) серії НОМЕР_3 (а.с.
9), копії пенсійного посвідчення від
16.10.2013 року НОМЕР_4 (а.с. 9), ФОП ОСОБА_2
одночасно є фізичною
особою-підприємцем та отримує пенсію
за віком, призначену з урахуванням
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII.

21.02.2014 року Кузнецовською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області прийнято вимогу №
Ф-30-25 про сплату ФОП ОСОБА_2 боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, станом на 31
січня 2014 року в сумі 1088,68 грн. (а.с. 12).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закон №2464-VI,
виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, норма, закріплена у даній
статті Закону №2464-VI, визначає
сукупність необхідних умов за
одночасної наявності яких особа
звільняється від сплати єдиного
внеску, а саме: особа обрала спрощену
систему оподаткування; є пенсіонером
за віком або інвалідом; отримує
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу.

Відповідач у своїх письмових
запереченнях посилається на ту
обставину, що позивач не може вважатися
пенсіонером за віком, оскільки
протягом спірного періоду вона
отримувала пенсію призначену на
пільгових умовах Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року №796-XII (надалі - Закон №796-XII) та не
досягла 60-річного віку.

Суд зазначає, що принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, види пенсійних
виплат, умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат;
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначення пенсії за віком, порядок
здійснення пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначено
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV
(надалі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, наведеного у
статті 1 Закону №1058-IV, пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Разом з тим, частиною 1 статті 55 Закону
№796-XII встановлено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
№1058-IV.

Зокрема, абзацом 6 пункту 2 частини 1
статті 55 Закону №796-XII визначено, що
особам, які постійно проживали або
постійно проживають чи постійно
працювали або постійно працюють у зоні
посиленого радіологічного контролю за
умови, що вони за станом на 1 січня 1993
року прожили або відпрацювали у цій
зоні не менше 4 років, пенсії надаються
із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону №1058-IV,
на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки
проживання, роботи, але не більше 5
років.

Крім того, в силу вимог частини 3 статті
55 Закону №796-XII, призначення та виплата
пенсій названим категоріям
провадиться відповідно до Закону №1058-IV
і цього Закону.

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що положення статті 26
Закону №1058-IV потрібно розуміти в
контексті з положеннями статті 55
Закону №796-XII, за яких пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
№1058-IV, за умови, якщо остання підпадає
під вимоги Закону №796-XII.

Отже, чинним законодавством
передбачені пільги щодо визначення
моменту досягнення пенсійного віку
окремими категоріями громадян, а
пенсіонером за віком може вважатися
особа, вік якої менший ніж той, що
визначений статтею 26 Закону №1058-IV.

Таким чином, нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вказаним
категоріям осіб, які одночасно
здійснюють підприємницьку діяльність
і перебувають на спрощеній системі
оподаткування, є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VI,
завданнями центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, є
забезпечення адміністрування єдиного
внеску шляхом його збору, ведення
обліку надходжень від його сплати та
здійснення контролю за сплатою єдиного
внеску.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 12 Закону №2464-VI,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює контроль за
додержанням законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску,
правильністю нарахування, обчислення,
повнотою і своєчасністю сплати єдиного
внеску.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Повноваження щодо обчислення,
нарахування та стягнення сум недоїмки
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи доходів і зборів.

З огляду на це, суд вважає вимогу
Кузнецовської об`єднананої державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № Ф-30-25 від 21 лютого 2014 року про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску в розмірі 1088,68 грн. протиправною
та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано суду достатніх і
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, покладених в основу його
заперечень, а саме не доведено
наявності нерухомого майна
зареєстрованого за ОСОБА_3 та придбання
позивачем майна не вперше, а також не
доведено правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки, факт наявності у позивача
порушеного права знайшов своє
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов належить
задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
повністю на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 182 грн. 70 коп. судового
збору, сплаченого згідно квитанції № 168
від 28.02. 2014 р. (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Кузнецовської об`єднананої
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області №-30-25 від 21 лютого
2014 року про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску в розмірі 1088 (одна
тисяча вісімдесят вісім) грн. 68 коп.

Присудити на користь позивача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.