Справа № 826/16562/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» до
Київської регіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішень про
визначення митної вартості товарів,
визнання недійсними карток відмови в
прийнятті митної декларації, а також
стягнення з Державного бюджету України
надміру сплачених платежів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» (далі
- Позивач, ТОВ з ІІ «Дока Україна Т.О.В.»)
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач-1,
Митниця), Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві (далі - Відповідач-2,
ГУ ДКС у м. Києві) про: визнання
протиправними та скасування рішень
Відповідача-1 про коригування митної
вартості товарів №100250000/2013/600044/2 від
06.06.2013 року, №100250000/2013/600153/2 від 17.06.2013
року, №100250000/2013/600233/2 від 26.06.2013 року;
визнання протиправними та скасування
карток відмови Митниці №100250000/2013/00987
від 06.06.2013 року, №100250000/2013/01101 від 17.06.2013
року, №100250000/2013/01187 від 26.06.2013 року;
стягнення з Державного бюджету України
на користь Позивача через ГУ ДКС у м.
Києві суму надміру сплачених сум
ввізного мита та податку на додану
вартість у загальному розмірі 60 703,92
грн. за митними деклараціями від 06.06.2013
року №100250000/2013/059295, від 18.06.2013 року
№100250000/2013/060637 та від 26.06.2013 року
№100250000/2013/061676.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
неподання Позивачем визначених
Митницею додаткових документів, а
також наявність розбіжностей у поданих
ТОВ з ІІ «Дока Україна Т.О.В.»
документів підтверджує
обґрунтованість сумнівів Відповідача-1
про правомірність формування
Позивачем митної вартості
імпортованого товару, а відтак позовні
вимоги є безпідставними.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Наголошує на тому, що судом не було
надано всебічну та повну оцінку
наявним у матеріалах справи доказам.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, згідно з контрактом
купівлі-продажу від 18.01.2013 року №
ІМ-1/2013, укладеного між підприємством
«Дока Індастрі Гмбх» (Австрія) та ТОВ з
ІІ «ДОКА Україна Т.О.В.» (Україна),
Позивач купує новий опалубковий
матеріал Дока та бувший у використанні,
а також його компоненти, програмне
забезпечення та рекламну продукцію.

На виконання умов даного контракту
Позивачем до Митниці подано вантажні
митні декларації від 06.06.2013 року
№100250000/2013/059199 (далі - МД1), від 17.06.2013 року
№100250000/2013/060453 (далі - МД2), від 26.06.2013 року
№100250000/2013/061556 (далі - МД3) для митного
оформлення імпортованого Позивачем за
вказаним вище контрактом товару.

Митна вартість товару Позивачем
визначена за ціною договору. На
підтвердження заявлених відомостей
ТОВ з ІІ «Дока Україна Т.О.В.» подані
наступні документи: -
зовнішньоекономічний контракт №ІМ-1/2013
від 18.01.2013 року; інвойси №080154835 від
14.06.2013 року, №080154260 від 04.06.2013 року,
№080155260 від 24.06.2013 року; СМR ТА-255073, ТА-61137,
ТА-61522; довідки про транспортні витрати
№17-06/13 від 17.06.2013 року, №06-06/13 від 06.06.2013
року, 26-06/13 від 26.06.2013 року.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, за результатами розгляду
поданих документів Відповідач-1
направив декларанту електронне
повідомлення, вказавши при цьому на
виявлені у документах розбіжності.
Одночасно, декларанту було
запропоновано надати наступні
додаткові документи: транспортні
(перевізні) документи, виписку з
бухгалтерської документації,
прайс-лист виробника товару; висновок
про вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованою
експертною організацією; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

З даним повідомленням було ознайомлено
митного брокера Борисенка О.В. та
проведено процедуру консультацій з
останнім. Разом з тим, декларант
повідомив про те, що він не має
можливості надати перелічені
документи, що підтверджується його
особистими підписами.

Рішенням про коригування митної
вартості товарів від 06.06.2013 року
№100250000/2013/600044/2 з застосуванням шостого
(резервного) методу митну вартість
товару «вироби з дерева, що
використовуються при складанні
будівельної опалубки як з'єднувальний
елемент в конструкції, просочені
антисептичним розчином та
пофарбовані…» скориговано з 0,995
євро/кг до 1,9570 євро/кг. (по МД-1).

Згідно рішення про коригування митної
вартості товарів від 17.06.2013 року
№100250000/2013/600153/2 (по МД-2) митну вартість
товарів скориговано: товару № 2/1
«вироби з чорних металів. Устаткування
та складові частини збірної
опалубки…» - з 2,127 євро/кг до 3,0850
євро/кг; товару № 3/1 «вироби з чорних
металів. Піддони зі сталі для
перенесення товарів, що
використовуються при складанні та
транспортуванні будівельної опалубки,
такі, що були у використанні…» - з 1,1699
євро/кг до 2,3440 євро/кг; товару № 4/1
«вироби з чорних металів для твердих
речовин (не для радіоактивних
матеріалів), що використовуються при
складанні та транспортуванні
будівельної опалубки, такі, що були у
використанні…» - з 0,9770 євро/кг до 2,0840
євро/кг; товару № 8/1 «вироби пластмас,
що використовуються при складанні
будівельної опалубки … » - з 4,4000 євро/кг
до 8,7100 євро/кг; товару № 9/1«форми для
лиття мінеральних матеріалів…» - з 1,6079
євро/кг до 2,0129 євро/кг; товару №15/1
«вироби з дерева, які використовуються
при складанні будівельної опалубки як
з'єднувальний елемент в конструкції,
просоченої антисептичним розчином та
пофарбовані …» - з 0,8888 євро/кг до 1,9570
євро/кг; товар №16/1 «вироби з чорних
металів для твердих речовин…» - з 1,7600
євро/кг до 2,0840 євро/кг.

Крім того, рішенням про коригування
митної вартості товарів від 26.06.2013 року
№100250000/2013/600233/2 (по МД-3) митну вартість
товару №4/1 «вироби з чорного металу,
призначені для фіксації чи закріплення
складних елементів будівельної
опалубки, без вмісту алмазів…»
скориговано з 1,7294 євро/кг до 5,0738
євро/кг.

У зв'язку з прийняттям вищевказаних
рішень Відповідачем-1 відмовлено у
митному оформленні МД-1, МД-2 та МД-3, а
також прийнято картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення 06.06.2013 року
№100250000/2013/00987, від 17.06.2013 року
№100250000/2013/01101, від 26.06.2013 року
№100250000/2013/01187 (т. 1 а.с.61-62, 96-97, 124-125).

При цьому з матеріалів справи
вбачається, що імпортовані Позивачем
товари було випущено у вільний обіг за
митними деклараціями від 06.06.2013 року
№100250000/2013/059295, від 18.06.2013 року
№100250000/2013/060637, від 26.06.2013 року
№100250000/2013/061676 (т. 1 а.с. 35-40, 63-66, 98-102) із
наданням Позивачем гарантій
відповідно до частини 7 ст. 55 МК України
зі сплатою митних платежів згідно з
митною вартістю, визначеною
декларантом, та забезпеченням сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом.

Крім того, судом першої інстанції вірно
встановлено, що, не погоджуючись з
прийнятими Митницею рішеннями, у межах
строку дії гарантій Позивач направив
до митного органу додаткові документи,
що підтверджується листами від 21.07.2013
року №646, від 04.08.2013 року №670, від 12.09.2013
року №696 (т. 1 а.с. 55-57, 87-89, 118-120).

За результатами їх розгляду
Відповідач-1 повідомив ТОВ з ІІ «Дока
Україна Т.О.В.» про відсутність підстав
для перегляду спірних рішень, про що
свідчать листи від 29.08.2013 року
№14.1/4/24/3947, від 11.09.2013 року №14.1/4-24/4583, від
19.09.2013 року №14.1/2-24/4954 (т. 1 а.с. 58-59, 90-92,
121-122).

На підставі встановлених вище
обставин, проаналізувавши приписи ст.
ст. 51, 53, 54, 55, 57, 58 МК України, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
правомірність застосування Митницею
шостого методу при визначенні митної
вартості імпортованого Позивачем
товару за відсутності можливості
застосувати перший - п'ятий методи.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають,
що заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товару визначено у ст. 53
МК України. У разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи, визначені цією ж статтею.

Що стосується виявлених Відповідачем-1
розбіжностей, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з графи 33 оскаржуваних
рішень «Обставини прийняття рішення та
джерела, що використовувались митним
органом для коригування митної
вартості», митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються,
оскільки надані документи містять
неповні відомості (не надано
транспортний (перевізний) документ, а
також додаткові документи на вимогу
митниці. Крім того, наявна у митного
органу інформація призвела до
виникнення сумніву у задекларованій
вартості товару.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
надаючи довідки ПП «Київстрансбуд ХХІ»
на підтвердження розміру транспортних
витрат митному органу, Позивачем не
надано доказів виконання останнім
транспортних перевезень, оскільки в
наданих CMR були зазначені інші
перевізники.

Що стосується правомірності
витребування Відповідачем-1 у ТОВ з ІІ
«Дока Україна Т.О.В.» додаткових
документів, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, з якого
вбачається, що засновником та єдиним
володільцем статутного капіталу
позивача є компанія «Doka Industri Gmbh»
(Австрія). Як свідчать декларації
митної вартості товарів, декларант
Позивача вказав на пов'язаність
продавця та покупця товарів, водночас
заперечив вплив взаємозалежності на
ціну товару (т. 1 а.с. 182-189).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про правомірність
витребування у Позивача додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товар, визначеної за ціною
договору.

Відповідно до ч.12 ст. 58 МК України той
факт, що продавець і покупець пов'язані
між собою особи, сам по собі не може
бути підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

Згідно ч. 13 ст. 58 МК України за наявності
достатніх підстав вважати, що
відносини, зазначені у частині
дванадцятій цієї статті, вплинули на
ціну оцінюваних товарів, орган доходів
і зборів повинен надати декларанту або
уповноваженій ним особі свої письмові
обґрунтування, що такий вплив мав
місце.

При цьому приписи ч. 16 ст. 58 Митного
кодексу визначають, що для цілей цього
Кодексу особи вважаються пов'язаними
між собою у випадках, зазначених у
статті 15 Угоди про застосування статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року.

Відповідно до ч. 17 ст. 58 Митного кодексу
України особи, одна з яких є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншої, як би це не
називалося, вважаються пов'язаними для
цілей цього Кодексу, якщо вони
підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно пункту 4 Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди про тарифи
й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди
особи вважаються пов'язаними між собою,
тільки якщо, зокрема, будь-яка особа
безпосередньо чи опосередковано
володіє, контролює або утримує 5 чи
більше відсотків випущених акцій, що
дають право голосу, або акцій обох з
них; один з них безпосередньо або
опосередковано контролює іншого.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що продавець та
покупець за договором від 18.01.2013 року №
ІМ-1/2013 є пов'язаними в розумінні
положень МК України.

Відповідно до ч.18 ст. 58 МК України при
продажу товарів між пов'язаними
особами вартість операції береться за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, визначеної
згідно з положеннями статті 62 цього
Кодексу; митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
63 цього Кодексу.

Частиною 19 ст. 58 Митного кодексу
України передбачено, що у разі
здійснення вищезазначених порівнянь
враховується наявна у органу доходів і
зборів або подана декларантом чи
уповноваженою ним особою інформація
щодо різниці в комерційних рівнях
продажу, кількісних показниках,
елементах і витратах, зазначених у
частині десятій цієї статті, та
витратах, які понесені продавцем при
продажу, коли продавець і покупець не
пов'язані між собою, і не понесені
продавцем при продажу, коли продавець і
покупець пов'язані між собою.

З матеріалів справи вбачається, що ні
під час митного оформлення товару ні
під час судового розгляду справи
Позивачем не було надано інформацію
щодо вартості у країні -екпортері
товарів, що є ідентичними та/або
подібними (аналогічними) оцінюваним
товарам, розрахунок ціни (калькуляцію).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно листа фірми «Doka Industri Gmbh»
(Австрія) від 28.02.2013 року калькуляція
цін та вартості виробництва є
комерційною таємницею та не може бути
розголошена третім особам.

Також Позивачем не надавались і
виписки з бухгалтерської документації,
а також банківські платіжні документи,
які, з огляду на пункт 3.1 Контракту від
18.01.2013 року № ІМ-1/2013 мали б бути в
наявності Позивача.

Тобто, як вірно зазначив суд першої
інстанції, ТОВ з ІІ «Дока Україна Т.О.В.»
не було надано всіх витребуваних
Митницею документів.

Перелік методів визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначено ст. 57
Митного кодексу України.

Частиною 3 ст. 58 МК України визначено, що
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваних рішень Митниці
вбачається що метод 1 відповідачем не
застосовувався відповідно до ч. 2 ст. 58
МК України, методи 2, 3 - у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні товари та подібні товари,
методи 4, 5 - через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
Відповідачем-1 правомірно визначено
митну вартість товару, постановлену за
контрактом від 18.01.2013 року № ІМ-1/2013 із
застосуванням резервного методу з
урахуванням вимог ст. 64 МК України

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Дока Україна
Т.О.В.» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» до
Київської регіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішень про
визначення митної вартості товарів,
визнання недійсними карток відмови в
прийнятті митної декларації, а також
стягнення з Державного бюджету України
надміру сплачених платежів - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.