Справа № 807/350/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/350/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в особі судді
Скраль Т.В., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Архівного відділу
Міжгірської районної державної
адміністрації про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Архівного відділу
Міжгірської районної державної
адміністрації про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії, якою
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо надання неповної
неточної публічної інформації за
запитом від 05 січня 2014 року; зобов'язати
відповідача надати позивачу повну,
об'єктивну, точну інформацію, що
запитувалася згідно інформаційного
запиту від 05 січня 2014 року; надати
інформацію чи переглянуті наявні
документи архівного відділу
Міжгірської РДА з грифом "Для
службового користування"; надати
інформацію стосовно отримання премій
та надбавок, грамот, майна за весь
період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2 та виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..;
причину звільнення попереднього
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05
січня 2014 року позивач звернувся до
архівного відділу Міжгірської
районної державної адміністрації з
інформаційним запитом на надання
публічної інформації, а саме: надати
інформацію чи переглянуті наявні
документи архівного відділу
Міжгірської РДА з грифом "Для
службового користування"; надати
інформацію стосовно отримання премій
та надбавок, грамот, майна за весь
період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2 та виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..;
причину звільнення попереднього
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА ОСОБА_2 Відповідачем
надано позивачу відповідь від 22.01.2014
року № 2/27-1 в якій вказав, що запитувана
позивачем інформація належить до
інформації з обмеженим доступом, а
відтак надати її на запит позивача
архівний відділ Міжгірської районної
державної адміністрації не має права,
оскільки це суперечить чинному
законодавству України. Позивач вважає
відповідь відповідача на
інформаційний запит від 05 січня 2014 року
надана неповна, необ'єктивна,
недостовірна, неточна та прихована
безпідставно та що підлягає наданню. За
наведених обставин позивач просить суд
задовольнити позовні вимоги визнати
дії відповідача протиправними та
зобов'язати його надати позивачу повну
інформацію, що запитувалася згідно
поданого ним інформаційного запиту від
05.01.2014 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1832 Кодексу
адміністративного судочинства України
скорочене провадження застосовується
в адміністративних справах щодо
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії щодо
розгляду звернення, у тому числі
інформаційного запиту, фізичної або
юридичної особи.

03 лютого 2014 року судом винесено ухвалу
про відкриття скороченого провадження
по даній адміністративній справі.
Копія ухвали суду про відкриття
скороченого провадження по даній
справі надіслана відповідачу, якому
запропоновано в десятиденний строк з
дня одержання вищезазначеної ухвали
надати письмові заперечення проти
позову та необхідні документи або
заяву про визнання позову.

27 лютого 2014 року від відповідача до
Закарпатського окружного
адміністративного суду надійшло
заперечення від 21.02.2014 року № 4/27-1 проти
адміністративного позову, в якому
відповідач просить суд відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні заявленого ним
адміністративного позову до архівного
відділу Міжгірської РДА Закарпатської
області про оскарження дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 05
січня 2014 року звернувся з
інформаційним запитом до архівного
відділу Міжгірської районної
державної адміністрації на отримання
публічної інформації в якій запитував
надати інформацію чи переглянуті
наявні документи архівного відділу
Міжгірської РДА з грифом "Для
службового користування"; надати
інформацію стосовно отримання премій
та надбавок, грамот, майна за весь
період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2 та виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..;
причину звільнення попереднього
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА ОСОБА_2 (а.с. 8 зворотна
сторона).

22 січня 2014 року за № 2/27-1 архівним
відділом Міжгірської районної
державної адміністрації Закарпатської
області була надана відповідь позивачу
на запит щодо отримання публічної
інформації, в якій відповідач вважає,
що запитувана позивачем інформація
належить до інформації з обмеженим
доступом, а відтак надати її на запит
позивача архівний відділ Міжгірської
районної державної адміністрації не
має права, оскільки це суперечить
чинному законодавству України.

В обґрунтування наведеного,
архівний відділ Міжгірської РДА
посилається на ст. 21 Закону України
«Про інформацію», Рішення
Конституційного Суду України від 30.10.1997
року № 5-рп, Закон України "Про
персональні дані".

З огляду на предмет спору, суд зазначає,
що інформація за запитом, щодо
перегляду наявних документів
архівного відділу Міжгірської РДА з
грифом "Для службового користування";
надання інформації стосовно отримання
премій та надбавок, грамот, майна за
весь період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2, виконуюча обов'язки начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
Григорівська І.С., теперішній
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Федірко Г.Я..; причину
звільнення попереднього начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
ОСОБА_2 є публічною, оскільки
відповідно до вимог Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
вказана інформація створюється в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
тому на таку інформацію та на
правовідносини, пов'язані з її
поширенням, оприлюдненням, наданням
тощо, поширюються норми цього Закону
України.

Щодо вимог про визнання дій
протиправними, зобов"язання надати
інформацію архівним відділом
Міжгірської РДА, стосовно отримання
премій та надбавок, грамот, майна за
весь період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2, виконуючої обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С.,
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..;
причину звільнення попереднього
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА ОСОБА_2 , судом
встановлено наступне.

Відповідач надав суду
заперечення, у якому зазначає, що така
інформація не знаходиться у
розпорядженні архівного відділу
Міжгірської РДА, а тому з таким запитом
необхідно звернутися до Міжгірської
районної державної адміністрації, яка
є розпорядником вказаної інформації.

Натомість, як слідує із листа від 22
січня 2014 року за № 2/27-1 архівним
відділом Міжгірської районної
державної адміністрації Закарпатської
області була надана відповідь позивачу
на запит щодо отримання публічної
інформації, в якій відповідач вважає,
що запитувана позивачем інформація
належить до інформації з обмеженим
доступом, а відтак надати її на запит
позивача архівний відділ Міжгірської
районної державної адміністрації не
має права, оскільки це суперечить
чинному законодавству України.

В обґрунтування наведеного,
Архівний відділ Міжгірської РДА
посилається на ст. 21 Закону України "Про
інформацію", Рішення Конституційного
Суду України від 30.10.1997 року № 5-рп,
Закон України "Про персональні дані".

Матеріали справи свідчать, що
відповідь на інформаційний запит від
17.01.2014 року позивачу було надано 22.01.2014
року з дотриманням п'ятиденного строку,
встановленого ст. 20 Закону № 2939-VI, для
надання такої відповіді.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено
публічну інформацію. Інформацією з
обмеженим доступом є : конфіденційна,
таємна, службова інформація.

Не може бути обмежено доступ до
інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Не належать до інформації з обмеженим
доступом відомості, зазначені у
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
оформленої за формою і в порядку, що
встановлені Законом України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", крім відомостей, зазначених
в абзаці другому частини другої статті
12 цього Закону.

За рішенням Конституційного суду
України від 20.01.2012 року № 2-рп2012,
інформацією про особисте та сімейне
життя особи є будь-які відомості та/або
дані про відносини немайнового та
майнового характеру, обставини, події,
стосунки тощо, пов'язані з особою та
членами її сім'ї, за винятком
передбаченої законами інформації, що
стосується здійснення особою, яка
займає посаду, пов'язану з виконанням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, посадових або
службових повноважень. Така інформація
про особу є конфіденційною.

Конституційний суд у мотивувальній
частині рішення, зазначив, що вирішуючи
питання щодо конфіденційності
інформації про особу, яка займає
посаду, пов'язану зі здійсненням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, та членів її сім'ї,
Конституційний Суд України виходить з
такого, що належність інформації про
фізичну особу до конфіденційної
визначається в кожному конкретному
випадку. Перебування особи на посаді,
пов'язаній зі здійсненням функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, передбачає не тільки
гарантії захисту прав цієї особи, а й
додаткові правові обтяження. Публічний
характер як самих органів - суб'єктів
владних повноважень, так і їх посадових
осіб вимагає оприлюднення певної
інформації для формування громадської
думки про довіру до влади та підтримку
її авторитету у суспільстві.

Законом України "Про доступ до
публічної інформації" дано визначення
конфіденційної і таємної інформації та
перелік службової інформації. Законом
України "Про інформацію" дано
визначення конфіденційної інформації,
яке охоплює більше коло інформації
порівняно з визначенням, даним у Законі
України "Про доступ до публічної
інформації".

Розпорядники публічної
інформації під час віднесення
публічної інформації до інформації з
обмеженим доступом повинні
застосовувати приписи Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
оскільки публічна інформація є
обмеженою лише у випадках,
передбачених цим Законом, норми якого є
спеціальними порівняно з нормами
Закону України "Про інформацію".

У відносинах, пов'язаних із
забезпеченням права на доступ до
публічної інформації, конфіденційна
інформація повинна визначатися
відповідно до Закону України "Про
доступ до публічної інформації".

Публічна інформація про осіб,
котрі одержали державне та комунальне
майно у власність чи користування, про
розмір оплати праці та інших виплат з
бюджетів усіх рівнів, не є інформацією
з обмеженим доступом.

Встановлювати конфіденційність
публічної інформації та визначати
порядок її поширення можуть лише
фізичні та юридичні особи; суб'єкти
владних повноважень не наділені правом
відносити інформацію до
конфіденційної; публічна інформація не
може бути віднесена до конфіденційної
у випадках, визначених Законом (частини
перша і друга статті 13 Закону); у
випадках, встановлених законодавством
може не бути обмежено доступ до
визначеної інформації, в тому числі
тієї, що визначена конфіденційною
Законом України "Про інформацію"
(частини п'ята і шоста статті 6 Закону).

Посилання відповідача на положення
Закону України "Про захист
персональних даних" є невиправданим,
оскільки відповідно до частини третьої
статті 5 цього Закону допускається
можливість заборони законом
віднесення персональних даних певних
категорій громадян чи їх (персональних
даних) вичерпного переліку до
інформації з обмеженим доступом. Таким
законом є, зокрема, Закон України "Про
доступ до публічної інформації",
частиною п'ятою статті 6 якого
визначається перелік персональних
даних фізичних осіб, які заборонено
відносити до інформації з обмеженим
доступом, зокрема не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно.

Отже, архівний відділ у відповіді на
запит позивача стосовно отримання
премій та надбавок, майна за весь
період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2 та виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..
незаконно визначив, що запитувані
інформація є інформацією з обмеженим
доступом. Щодо доводів відповідача у
запереченні , що така інформація не
знаходиться у розпорядженні архівного
відділу Міжгірської РДА, а тому з таким
запитом необхідно звернутися до
Міжгірської районної державної
адміністрації, яка є розпорядником
вказаної інформації, то суд зазначає,
що розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. Однак, позивач у своїй
відповіді на запит не надав цьому
оцінки та відмовив з підстав, що
вказана інформація є інформацією з
обмеженим доступом.

Крім того, суд зазначає, що за
Законом України "Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації має право відмовити в
задоволенні запиту в таких випадках:
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; особа, яка подала запит на
інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Отже, публічна інформація про
осіб, котрі одержали державне та
комунальне майно у власність чи
користування, про розмір оплати праці
та інших виплат з бюджетів усіх рівнів,
не є інформацією з обмеженим доступом,
відповідно адміністративний позов у
цій частині підлягає до задоволення, а
дії щодо ненадання інформації про
отримання премій та надбавок, майна за
весь період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2 та виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
теперішнього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я. -
протиправними.

Щодо отримання грамот та причину
звільнення попереднього начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Законом України «Про доступ до
публічної інформації», встановлено
поняття «запиту на інформацію» як
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Суд зазначає, що з аналізу відповіді
відповідача на запит слідує, що
позивачу правомірно було у цій частині
відмовлено у наданні інформації, за
запитом від 05.01.2014 року, а саме про
отримання грамот вказаними особами у
запиті та причину звільнення
попереднього начальника архівного
відділу Міжгірської РДА ОСОБА_2.

При цьому, суд виходить із вимог ст.. 7
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» та ч. 1 ст. 11
Закону України «Про інформацію»,
інформація про фізичну особу
(персональні дані) - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини. До
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження
(ч. 2 ст. 11 цього Закону).

З аналізу вищенаведених правових норм
слідує, що дані, про які просив надати
інформацію позивач у своєму запиті,
належать до конфіденційної інформації,
тобто до публічної інформації з
обмеженим доступом, в наданні якої може
бути відмовлено розпорядником.
Позивачем не доведено, що така
інформація стосується інтересів
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини.

З налізу вищезазначених норм, суд
приходить до висновку дана вимога
позивача є необґрунтованою та не
підлягає до задоволення в цій частині
адміністративного позову, а відповідач
правомірно відмовив у наданні
інформації з обмеженим доступом щодо
надання інформації про отримання
грамот вказаними у запиті особами та
причину звільнення попереднього
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА ОСОБА_2.

Щодо запитуваної інформації чи
переглянуті наявні документи
архівного відділу Міжгірської РДА з
грифом "Для службового користування" та
надаючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та
способом, передбаченими Конституцією
та законами України.

Згідно ст. 1 Закон України «Про
доступ до публічної інформації» (
надалі - Закон), публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Відповідно до вимог стаття 13
Закону розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з
державного, місцевих бюджетів, бюджету
Автономної Республіки Крим, - стосовно
інформації щодо використання
бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; особа, яка подала запит на
інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на
те, що згідно з преамбулою Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», останні регулює відносини
щодо забезпечення права кожного на
доступ до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом, та інформації, що становить
суспільний інтерес.

Втім, відносини щодо створення,
збирання, одержання, зберігання,
використання, поширення, охорони,
захисту інформації регулюються
Законом України «Про інформацію».

Відповідно до ст.5 Закону України
«Про інформацію» реалізація права на
інформацію не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Згідно до ч..2 ст.6 цього Закону
право на інформацію може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку, з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до вимог ст.20, 21 Закону
«Про інформацію» за порядком
доступу інформація поділяється на
відкриту інформацію та інформацію з
обмеженим доступом. Будь-яка
інформація є відкритою, крім тієї, що
віднесена законом до інформації з
обмеженим доступом.

Порядок віднесення інформації до
таємної або службової, а також порядок
доступу до неї регулюються законами.

Статтею 28 Закону України «Про
інформацію» визначено режим доступу до
інформації. За режимом доступу
інформація поділяється на відкриту
інформацію та інформацію з обмеженим
доступом. Держава здійснює контроль за
режимом доступу до інформації.
Завдання контролю за режимом доступу
до інформації полягає у забезпеченні
додержання вимог законодавства про
інформацію всіма державними органами,
підприємствами, установами та
організаціями, недопущенні
необґрунтованого віднесення
відомостей до категорії інформації з
обмеженим доступом. Державний контроль
за додержанням встановленого режиму
здійснюється спеціальними органами,
які визначають Верховна Рада України і
Кабінет Міністрів України. У порядку
контролю Верховна Рада України може
вимагати від урядових установ,
міністерств, відомств звіти, які
містять відомості про їх діяльність по
забезпеченню інформацією
заінтересованих осіб (кількість
випадків відмови у наданні доступу до
інформації із зазначенням мотивів
таких відмов; кількість та
обґрунтування застосування режиму
обмеженого доступу до окремих видів
інформації: кількість скарг на
неправомірні дії посадових осіб, які
відмовили у доступі до інформації, та
вжиті щодо них заходи тощо).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 30
Закону України «Про інформацію»
інформація з обмеженим доступом за
своїм правовим режимом поділяється на
конфіденційну і таємну. Конфіденційна
інформація це відомості, які
знаходяться у володінні, користуванні
або розпорядженні окремих фізичних чи
юридичних осіб і поширюються за їх
бажанням відповідно до передбачених
ними умов. Стосовно інформації, що є
власністю держави і знаходиться в
користуванні органів державної влади
чи органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій
усіх форм власності, з метою її
збереження може бути відповідно до
закону встановлено обмежений
доступ надано статус
конфіденційної. Порядок обліку,
зберігання і використання документів
та інших носіїв інформації, що містять
зазначену інформацію, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Інструкції про порядок
обліку, зберігання і використання
документів, справ, видань та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, яка затверджена
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 року № 1893, цей документ
визначає обов'язковий для всіх
центральних органів виконавчої влади,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій незалежно від форм
власності порядок обліку, зберігання,
використання та знищення документів,
справ, видань, магнітних та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави. Переліки
відомостей, які містять конфіденційну
інформацію, що є власністю держави, і
яким надається гриф обмеження доступу
«Для службового користування»,
розробляються експертними комісіями
згідно з орієнтовними критеріями
віднесення інформації до
конфіденційної і затверджуються
міністерствами, іншими центральними
органами виконавчої влади, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими
держадміністраціями, в яких
утворюються або у володінні,
користуванні чи розпорядженні яких
перебувають ці відомості. На підставі
рішення експертної комісії інформація
включається до переліку відомостей,
які містять конфіденційну інформацію,
що є власністю держави. Тобто, в
кожному конкретному випадку при
розробці переліків відомостей, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, і яким надається
гриф обмеження доступу «Для службового
користування» окрім орієнтовного
переліку критеріїв, необхідним є
врахування експертною комісією
конкретної специфіки галузі (сфери)
суспільних відносин, в яких
здійснюється така розробка.

Згідно Додатку 13 до Постанови №
1893 інформація, що включається до
переліків відомостей, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, повинна відповідати
таким вимогам: 1) створюватися за кошти
державного бюджету або перебувати у
володінні, користуванні чи
розпорядженні організації; 2)
використовуватися з метою
забезпечення національних інтересів
держави; 3) не належати до державної
таємниці; 4) унаслідок розголошення
такої інформації можливе: порушення
конституційних прав і свобод людини та
громадянина; настання негативних
наслідків у внутрішньополітичній,
зовнішньополітичній, економічній,
військовій, соціальній, гуманітарній,
науково-технологічній, екологічній,
інформаційній сферах та у сферах
державної безпеки і безпеки державного
кордону; створення перешкод у
роботі державних органів.

Зазначений перелік критеріїв є
орієнтовним для віднесення тої чи
іншої інформації до конфіденційної.

Статтею 10 Закону України "Про
інформацію" визначено види інформації.

Зважаючи, на приведені норми
законодавства, суд приходить до
висновку, що запит позивача на
отримання публічної інформації, щодо
надання відомостей чи переглянуті
документи архівного відділу
Міжгірської РДА з Грифом "Для
службового користування" на
відповідність ст. 6, ст. 9 Закону України
"Про доступ публічної інформації" і які
саме й коли, та надати перелік
переглянутих документів "Для
службового користування" не містить
виду інформації яка запитувалась чи
загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо, як цього вимагає
ст. 19 Закону України № 2939-VI та позивачем
не наведені в адміністративному позові
мотиви, що запитувана ним інформація є
предметом громадського інтересу (тобто
інтересу значної соціальної групи або
всього суспільства) або є необхідною
для реалізації прав громадян та у якій
сфері суспільних відносин, а тому суд
вважає, зо запит на отримання публічної
інформації в цій частині не відповідає
вимогам закону, а отже є безпідставним
та не підлягає до задоволення.

Виходячи з вищенаведеного суд
приходить до переконання, що архівним
відділом Міжгірської районної
державної адміністрації Закарпатської
області не в повній мірі дотримано
вимоги закону при наданні відповіді на
інформаційний запит, а відповідно є
протиправними в частині щодо
ненадання інформації про отримання
премій та надбавок, майна за весь
період роботи, які отримували
начальник архівного відділу
Міжгірської РДА Закарпатської області
ОСОБА_2А, виконуюча обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С.,
теперішній начальник архівного
відділу Міжгірської РДА Федірко Г.Я..

Керуючись ст. ст. 9, 17, 71, 86, 94, 160, 163, 165, 1832
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Архівного відділу Міжгірської
районної державної адміністрації про
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень та зобов'язання вчинити
певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії архівного
відділу Міжгірської РДА щодо надання
неповної інформації про отримання
премій та надбавок, майна за весь
період роботи начальника архівного
відділу Міжгірської РДА Закарпатської
області ОСОБА_2, виконуючої обов'язки
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Григорівська І.С. та
начальника архівного відділу
Міжгірської РДА Федірко Г.Я.

Зобов" язати архівний відділ надати
запитувану інформацію за запитом від
05.01.2014 року щодо інформації про
отримання премій та надбавок, майна за
весь період роботи начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
Закарпатської області ОСОБА_2,
виконуючої обов'язки начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
Григорівська І.С. та начальника
архівного відділу Міжгірської РДА
Федірко Г.Я.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяТ.В. Скраль