Справа № 1512/3452/2012
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/3452/2012
Провадження № 2-а/520/109/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року Київський районний суд
м.Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, виконавчого
комітету Одеської міської ради за
участю третьої особи ОСОБА_2 про
визнання дій протиправними та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у
якому просить визнати протиправним та
скасувати розпорядження Київської
районної адміністрації №572 від 07
травня 2004 року «Про прийняття в
експлуатацію будівель по АДРЕСА_1 гр.
ОСОБА_2, а також скасувати свідоцтво про
право власності серії САА №101164, видане
виконавчим комітетом Одеської міської
ради в частині літньої кухні №101, сараю
№102, вбиральні №103, душу №103 (1),
відображених у технічному паспорті від
05 травня 2002 року в частині визнання
права власності на літню кухню №101,
сарай №102, вбиральню №103, душу №103 (1).
При цьому позивачка посилається на те,
що ОСОБА_3 (чоловік позивачки) є
власником 0,0184 га земельної ділянки та
будівель, що знаходяться на ній,
розташованих за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1/НОМЕР_1, згідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №655777 від 04 листопада
2004 року і відповідно до норм Сімейного
Кодексу України, ОСОБА_1 є
співвласником зазначених об'єктів.
Позивачка вважає, що розпорядження
Київської районної адміністрації №572
від 07 травня 2004 року «Про прийняття в
експлуатацію будівель по АДРЕСА_1 гр.
ОСОБА_2, а також свідоцтво про право
власності серії САА №101164, видане
виконавчим комітетом Одеської міської
ради в частині літньої кухні №101, сараю
№102, вбиральні №103, душу №103 (1),
відображених у технічному паспорті від
05 травня 2002 року в частині визнання
права власності на літню кухню №101,
сарай №102, вбиральню №103, душ №103 (1)
прийняті з порушенням норм чинного
законодавства, ОСОБА_1 вимушена
звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивачки у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради позовні вимоги не визнав з
підстав викладених в запереченнях.

Представник відповідача - Виконавчого
комітету Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не сповістив.

Представник третьої особи - ОСОБА_2
позовні вимоги не визнала, посилаючись
на те, що розпорядження Київської
районної адміністрації №572 від 07
травня 2004 року та свідоцтво серії САА
№101164 виконавчого комітету Одеської
міської ради прийняті відповідно до
чинного законодавства та є законними.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, справу №2-1431/11, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (свідоцтво
про шлюб від 27 серпня 1993р.), який є
власником земельної ділянки площею 0,0184
га та будівель, що знаходяться на ній та
розташовані за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1/НОМЕР_1, згідно державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №655777 від 04 листопада 2004 року.
Зазначений акт було видано на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки посвідченого державним
нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
Сегенюк С.Б. від 28 жовтня 2003 року №3-3155,
тобто відповідно до норм Сімейного
Кодексу України ОСОБА_1 є співвласником
зазначеної земельної ділянки на праві
спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 є користувачем суміжної
земельної ділянки та будівель, що
знаходяться на ній, що підтверджується
довідкою громадської організації
«Сонячне» від 26 жовтня 2003 року, в якій
зазначено, що ОСОБА_2 має дачну ділянку
НОМЕР_2, загальною площею 0,96 сотки за
адресою: АДРЕСА_1 на території
громадської організації «Сонячне».

Згідно свідоцтва про право власності
на дачу №3-1202 від 21 травня 1998 року
виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради народних
депутатів, ОСОБА_2 належить 1/100 в ДБК
«Соняшне», що розташована в АДРЕСА_1.

Розпорядженням Київської районної
адміністрації Одеської міської ради за
№572 від 07 травня 2004 року «Про
прийняття в експлуатацію будівель по
АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2 було введено в
експлуатацію надбудову другого
поверху літ «Е» - літня житлова кімната.

19 травня 2004 року виконавчим комітетом
Одеської міської ради ОСОБА_2 було
видано свідоцтво про право власності
серії САА №101164 на дачні будівлі по
АДРЕСА_1, а саме: приміщення 2-1; 2-2; 2-3; 2-4 в
дачному будинку літ. «Е» загальною
площею 42,3 кв.м., літню кухню №101, сарай
№102, вбиральню №103, душ №103-1,
відображених у технічному паспорті від
05 квітня 2002 року. Свідоцтво видано на
підставі розпорядження Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 07 травня 2004 року за
№572.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 жовтня 2011 року вирішено
земельну ділянку площею 31,8 кв.м. по
АДРЕСА_1 в м. Одесі (проїзд) залишити в
загальному користуванні ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Відповідно до висновку судової
землевпорядної експертизи №10433/24
вбачається, що по кадастровим даним
земельна ділянка площею 96 кв.м., яка
знаходиться в користуванні ОСОБА_2, в
тому числі, зайнята належними
спорудами літ «101» - літня кухня, літ « 101
(1) - прибудова до літньої кухні, літ « 103»
- вбиральня - зазначена, як проїзд.

В судовому засіданні за клопотанням
представника позивача, експертом були
надані додаткові пояснення щодо
експертного висновку за №10433/24 та
зазначено, що дійсно споруди літньої
кухні №101, сараю №102, вбиральні №103,
душу №103 (1) знаходяться на земельній
ділянці, якою спільно користуються
позивачка і ОСОБА_2 та яка зазначена як
проїзд. Також експерт пояснив, що вхід
на земельну ділянку ОСОБА_1
здійснюється через земельну ділянку на
якій розташовані споруди літньої кухні
№101, сараю №102, вбиральні №103, душ №103 (1)
та яка зазначена, як проїзд, іншого
входу на земельну ділянку ОСОБА_1 немає.

Згідно ч.1, 2 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч.4 ст.35 ЗК України до
земель загального користування
садівницького товариства належать
земельні ділянки, зайняті захисними
смугами, дорогами, проїздами, будівлями
і спорудами загального користування.

З матеріалів справи вбачається, що
споруди літньої кухні №101, сараю №102,
вбиральні №103, душ №103 (1) побудовані на
земельній ділянці, яка зазначена як
проїзд та не була відведена для цієї
мети та порушують права ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Проте, в порушення вимог закону,
виконавчим комітетом Одеської міської
ради було видано свідоцтво від 19 травня
2004 року серії САА №101164 на право
власності на дачні будівлі ОСОБА_2 з
урахуванням об'єктів, а саме: літньої
кухні №101, сараю №102, вбиральні №103,
душу №103-1, відображених у технічному
паспорті від 05 квітня 2002р., які не були
введені в експлуатацію розпорядженням
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради за № 572 від 07
травня 2004 року, яке було підставою для
видачі зазначеного свідоцтва.

Окрім того, судом встановлено, що
наявність літньої кухні №101, сараю №102,
вбиральні №103, душу №103 (1) на земельній
ділянці, яка знаходиться в загальному
користуванні позивачки та ОСОБА_2 та
зазначена як проїзд порушує права та
інтереси щодо її використання ОСОБА_1,
яка немає повноцінного доступу до неї.

Згідно п.г ч.1 ст. 96 ЗК України
землекористувачі зобов'язані не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати не чинним рішення чи окремі
його положення. Суд також може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Отже, суд приходить до висновку, що
свідоцтво від 19 травня 2004 року серії
САА №101164 в частині літньої кухні №101,
сараю №102, вбиральні №103, душу №103 (1),
відображених у технічному паспорті від
05 травня 2002 року в частині визнання
права власності на літню кухню №101,
сарай №102, вбиральню №103, душ №103 (1) є
протиправним і в цій частині підлягає
скасуванню.

Стосовно вимоги позивачки щодо
визнання протиправним та скасування
розпорядження Київської районної
адміністрації №572 від 07 травня 2004 року
«Про прийняття в експлуатацію будівель
по АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2», суд зазначає
наступне.

Зазначеним розпорядженням було
введено в експлуатацію лише надбудову
другого поверху літ «Е» - літня житлова
кімната, а не споруди літньої кухні
№101, сараю №102, вбиральні №103, душу №103-1,
які розташовані на земельній ділянці
зазначеній як проїзд та стосовно яких
виник спір. Таким чином, суд приходить
до висновку, що розпорядження
Київської районної адміністрації №572
від 07 травня 2004 року «Про прийняття в
експлуатацію будівель по АДРЕСА_1,
гр.ОСОБА_2» права позивачки не порушує,
а отже в цій частині позовних вимог
слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст. ст. 14, 17, 19, 122, 159-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, Виконавчого комітету
Одеської міської ради за участю
третьої особи ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -
задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про право
власності серії САА №101164, видане
виконавчим комітетом Одеської міської
ради в частині літньої кухні №101, сараю
№102, вбиральні №103, душу №103 (1),
відображених у технічному паспорті від
05 травня 2002 року в частині визнання
права власності на літню кухню №101,
сарай №102, вбиральню №103, душу №103 (1), в
іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Київського районного суду м.Одеси
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Огренич І. В.