Справа № К/9991/8519/12-С
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/8519/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення грошової допомоги, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення грошової допомоги.

Постановою Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
19 квітня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нову про
задоволення позову. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації протиправними
та зобов'язано відповідача виплатити
позивачу грошову допомогу в розмірі 10
(десяти) посадових окладів.

У касаційній скарзі, Управління праці
та соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації, не
погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанцій, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанцій постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225-229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами було встановлено, 17 вересня 2010
року ОСОБА_2 звільнено з посади
головного спеціаліста відділу
державних соціальних допомог
Управління праці та соціального
захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я на
підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.
На час звільнення трудовий стаж
позивача становив 35 років 3 місяці 24
дні, стаж державної служби 11 років 02
місяці 08 днів.

Відповідно до довідки від 22 грудня 2010
року № 11-251/04, з 18 вересня 2010 року ОСОБА_2
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Корсунь-Шевченківському районі
Черкаської області та одержує пенсію
за віком як державний службовець.
Оскільки при звільнені позивачу не
було виплачену грошову допомогу в
розмірі 10 посадових окладів, вона
звернулася до суду.

Згідно частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Частиною 13 статті 37 наведеного Закону
передбачено, що державним службовцям у
разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Статтею 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» встановлено, що особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у зв'язку зі змінами у організації
виробництва і праці, а також у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
за станом здоров'я, гарантується право
на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах -
стаж роботи що дає право на даний вид
пенсії.

Відмовляючи у виплаті грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, відповідач зазначив
про те, що ОСОБА_2 було звільнено за
пунктом 2 статті 40 КЗпП України, а не в
разі виходу державного службовця на
пенсію, як це передбачено частиною 13
статті 37 Закону України «Про державну
службу».

Разом з цим, згідно висновку
викладеному в рішенні Конституційного
Суду України від 26 листопада 2013 року №
11-рп/2013 у справі за конституційним
зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
«Про державну службу» в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо задоволення позову,
оскільки позивач на момент звільнення
мала необхідний страховий стаж та стаж
державної служби, що давав їй право
виходу на пенсію та отримання
відповідної грошової допомоги.

Таким чином, доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржуване судове рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення грошової допомоги - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко