Справа № 803/378/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 803/378/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання
Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Остапчука
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00141 від 18 вересня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем безпідставно та
неправомірно було відмовлено у
здійсненні митного оформлення товару -
сало свинне бокове заморожене вагою 20
010 кг загальною вартістю 15 007,50 євро (0,75
євро/кг), придбаного позивачем згідно з
контрактом № 41/2013/NL від 22 липня 2013 року,
укладеного із компанією "Vion Sales West BV"
(Нідерланди), за інвойсом № 5448232 від 13
вересня 2013 року.

Для митного оформлення й митного
контролю товарів відповідачу було
надано усі необхідні документи. В
графах 12, 45 митної декларації (МД-2) №
205070000/2013/048572 від 18 вересня 2013 року
позивачем вказано митну вартість в
сумі 178 360 грн. 10 коп., що є еквівалентом 16
707,50 євро, з них: 15 007 євро - заявлена
вартість товару, 1 700 євро - вартість
перевезення товару. При цьому
позивачем за правилами статті 58
Митного кодексу (МК України)
застосовано основний метод визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту) товарів, що імпортуються.

Того ж дня позивачу було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00141 від 18 вересня 2013 року, у якій
митним органом було вказано про
відмову у митному оформленні товарів з
причин невідповідності заповнення
граф 12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК
України, неподання додаткових
відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості товару. У графу "Для відміток
митниці" декларації митної вартості
(ДМВ) № 205070000/2013/048614 від 18 вересня 2013
року інспектором митного органу не
внесено жодного запису, у тому числі
щодо необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості. У картці відмови відповідач
роз'яснив вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідність до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/2013/000084/1 від 06 серпня 2013 року.

Окремого рішення про коригування
митної вартості інспектором митного
органу не приймалося, процедура
консультацій із декларантом щодо
вибору для застосування методу
визначення митної вартості товару не
проводилась.

Згідно із рішенням відповідача про
коригування митної вартості товару від
06 серпня 2013 року № 205000006/2013/000084/1 митна
вартість була визначена в розмірі 1,3653
євро за 1 кг, що становить 27 319,65 євро за
партію товару вагою 20 010 кг, що
імпортувалася.

З метою запобігання псуванню товару та
понесенню додаткових витрат за
транспортні послуги 18 вересня 2013 року
позивачем було подано нову МД-2 №
205070000/2013/048614 із зазначенням у ній в
графах 12, 45 митної вартості,
розрахованої за ціною одиниці товару,
наведеної в інвойсі № 5448232, розрахунок
митних платежів здійснювався, виходячи
із митної вартості, визначеної митним
органом за другорядним резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

Оскільки під час митного оформлення
товару у інспектора не виникло
претензій до документів, що були надані
декларантом для визначення митної
вартості товару та проведення його
митного оформлення, митним органом не
було витребувано у декларанта
додаткових документів для
підтвердження заявленої ним митної
вартості, процедури консультацій
проведено не було, окремого рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару не приймалося, тому позивач
вважав причини відмови у митному
оформленні товару та вимоги щодо
визначення митної вартості товару за
раніше прийнятим рішенням про
коригування митної вартості
необґрунтованими та просив скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00141 від 18 вересня 2013 року.

В письмових запереченнях проти позову
від 07 березня 2014 року відповідач просив
в задоволенні позову відмовити або
задоволити його частково та
зобов'язати Ягодинську митницю
Міндоходів провести контроль
правильності визначення митної
вартості товару (а.с. 26-27). При цьому
відповідач посилався на наступні
підстави.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару інспектором було
встановлено, що за контрактом № 41/2013/NL
від 22 липня 2013 року митницею раніше уже
приймалось рішення про коригування
митної вартості товарів № 205000006/2013/000084/1
від 06 серпня 2013 року. У зв'язку із
наведеним, на підставі пункту 2.13
розділу 2 Методичних рекомендацій щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від 13
липня 2012 року № 362 (Методичні
рекомендації № 362), окремого рішення
про коригування митної вартості
прийнято не було.

Крім того, згідно із вказаними
Методичними рекомендаціями № 362 робота
посадових осіб з аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюється шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво. Тому при здійсненні
митного оформлення вантажу за МД-2 №
205070000/2013/048572 від 18 вересня 2013 року
Ягодинською митницею було встановлено,
що згідно із ціновою політикою ЄАС
Державної митної служби України митна
вартість товару сало свинне бокове
заморожене є значно вищою.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Правил
заповнення декларацій митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України № 599 від 24 травня 2012
року (Правила № 599) посадова особа
контролюючого органу у графі "Для
відміток митного органу" ДМВ на
паперовому носії має зробити запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
лише при встановленні ризику заявлення
неповних або недостовірних відомостей
про митну вартість. В даному випадку
запис про необхідність подання
додаткових документів декларантом
відсутній.

Також, в порушення пункту 10 статті 58 МК
України позивачем до митної вартості
товарів не були включені витрати на
навантаження.

Отже, враховуючи обставини у даній
справі, при здійсненні митного
оформлення товарів 18 вересня 2013 року
посадовою особою митного органу у
повній мірі не досліджувалась
обґрунтованість заявленої митної
вартості, не здійснювались усі
складові митного контролю, а тому
рішення про коригування митної
вартості товарів не приймалось.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримує
повністю з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнає з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00141
від 18 вересня 2013 року підлягають до
задоволення з таких мотивів та підстав.

Так, судом встановлено, що 22 липня 2013
року між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 (покупець) та компанією "Vion Sales West
BV" (Нідерланди) (продавець) укладено
контракт № 41/2013/NL (а.с. 8-9).

Відповідно до умов вказаного договору
продавець зобов'язався передати, а
покупець прийняти у власність та
оплатити товар (сало свинне заморожене)
відповідно до інвойсу, який є
невід'ємною частиною цього контракту,
на кожну окрему партію товару.

18 вересня 2013 року позивач ввезла на
митну територію України, товар - сало
свинне бокове заморожене в обрізках,
без спецій, без теплової, кулінарної
обробки, без консервування, без
харчових добавок та приправ вагою
нетто 20 010 кг за ціною 0,75 євро/кг на
загальну суму 15 007,50 євро.

Для митного оформлення вказаного
товару декларантом були подані на
митний пост "Луцьк" Ягодинської митниці
Міндоходів наступні документи:
контракт № 41/2013/NL від 22 липня 2013 року,
рахунок-фактура (інвойс) № 5448232 від 13
вересня 2013 року, МД-2 № 205070000/2013/048572 від 18
вересня 2013 року, ДМВ № 205070000/2013/ від 18
вересня 2013 року, міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №422195 від
13 вересня 2013 року, сертифікат про
походження товару № S 1499 від 13
вересня 2013 року, ветеринарне свідоцтво
ВРД-00 № 904567 від 18 вересня 2013 року,
сертифікат якості від 13 вересня 2013
року, контракт на перевезення товару №
2/2013/РL від 03 січня 2013 року, довідка про
транспортні витрати від 17 вересня року
(а.с. 10-18).

В графах 12, 45 ВМД № 205070000/2013/036522 від
05.07.2013 року було вказано митну вартість
у розмірі 178 360 грн. 10 коп., що визначена
за ціною контракту.

18 вересня 2013 року позивачу було видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00141 від 18 вересня 2013 року, у якій
зазначено про відмову у митному
оформленні (випуску) товарів з таких
причин: невідповідність заповнення
граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК
України, неподання додаткових
відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості (а.с.7).

У картці відмови відповідач роз'яснив
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідності до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/2013/000084/1 від 06 серпня 2013 року (а. с. 7,
зворот).

При цьому, судом встановлено, що у графу
"Для відміток митного органу" ДМВ №
205070000/2013/ від 18 вересня 2013 року
інспектором митного органу не внесено
жодного запису, у тому числі щодо
необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості. Крім того, у даному випадку
окремого рішення про коригування
митної вартості не приймалося,
процедура консультацій із декларантом
щодо вибору для застосування методу
визначення митної вартості товару не
проводилася.

В подальшому, 18 вересня 2013 року позивач
подала через уповноважену особу нову
МД-2 № 205070000/2013/048614, вказавши у ній в
графах 12, 45 митну вартість, розраховану
за ціною одиниці товару, наведену в
інвойсі № 5448232, розрахунок митних
платежів здійснювався, виходячи із
митної вартості, визначеної митним
органом (а.с.19). Також було подану нову
ДМВ № 205070000/2013/048614 від 18 вересня 2013 року
- митне оформлення проводилося за
другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави (а.с. 20).

Також судом встановлено, що рішення про
коригування митної вартості товару №
205000006/2013/000084/1 від 06 серпня 2013 року (а.с. 6)
було оскаржене позивачем в судовому
порядку; постановою Волинського
окружного адміністративного суду від 20
лютого 2014 року, яка не набрала законної
сили, у справі № 803/102/14 вказане рішення
визнано протиправним та скасоване.

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При вирішенні спору судом картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00141
від 18 вересня 2013 року, видана
Ягодинською митницею Міндоходів
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3,
тобто прийнята відповідачем як
суб'єктом владних повноважень,
перевірялась на відповідність вимогам
частини третьої статті 2 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірності оскаржуваної в даній
адміністративній справі картки
відмови, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 266
МК України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Згідно із частиною першою статті 256 МК
України, відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення органу
доходів і зборів про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 МК, відповідно до якої
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Таким чином, відповідно до статті 54 МК
України контролюючий орган вправі
відмовити в митному оформлені товарів
лише у разі наявності обґрунтованих
підстав вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів.

Частиною першою статті 54 цього ж
Кодексу передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Як
визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень МК України
дає підстави прийти до висновку, що за
результатами перевірки правильності
визначення митної вартості товарів,
яка зазначається декларантом під час
здійснення митного оформлення,
контролюючий орган вправі прийняти
одне з наступних рішень: 1) визнати
заявлену декларантом митну вартість; 2)
прийняти письмове рішення про
коригування митної вартості в порядку
визначеному статтею 55 Митного кодексу
України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень врегульований
Правилами заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року № 599.

Зокрема, як визначено у пунктах 2.3, 2.5 - 2.6
Правил № 599, запис щодо рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки. Якщо за результатом
розгляду поданих декларантом або
уповноваженою ним особою документів
посадовою особою митного органу
встановлені визначені Кодексом
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів, в
основному аркуші ДМВ учиняється запис
"Рішення про коригування митної
вартості товарів від ____ № ____". Якщо в
митного органу відсутні зауваження
щодо заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис "Митну
вартість визнано".

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
"Для відмоток митного органу"
декларації митної вартості: 1) про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів; 2) про прийняття рішення
щодо коригування митної вартості
товарів; 3) про визнання митної
вартості.

Отже, рішення про коригування митної
вартості носить індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймається за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методу визначення митної вартості в
порядку частини четвертої статті 57 МК
України, та витребовує необхідні
документи шляхом зазначення їх
переліку в графі "Для відміток митного
органу" декларації митної вартості.

На думку суду, кожна партія товарів, що
підлягає митному оформленню, носить
індивідуальний характер, а тому митні
органи позбавлені права
використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 МК України,
законодавство не містить.

Проте, всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця
Міндоходів не прийняла одного з рішень,
як це передбачено частиною третьою
статті 53 МК України (про визнання
митної вартості товару або про її
коригування), оскільки декларація
митної вартості від 18 вересня 2013 року
не містить жодних відміток митного
органу у відповідній графі.

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував факту щодо
неприйняття Ягодинською митницею
Міндоходів окремого рішення про
коригування митної вартості за
результатом митного оформлення
спірного товару.

Судом не приймається до уваги
посилання митного органу на рішення
про коригування митної вартості №
205000006/2013/000084/1 від 06 серпня 2013 року,
оскільки це рішення стосується іншої
поставки товару, можливість та
підставність його використання до
спірної поставки товару не передбачена
чинним законодавством України.

На думку суду, помилковим є посилання
представника відповідача на Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, з огляду на таке.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій № 362, посадові особи
митного органу з метою аналізу,
виявлення та оцінки ризиків здійснюють
ряд процедур, передбачених у
відповідних підпунктах рекомендацій.
Зокрема, у підпункті 2.13 пункту 2
Методичних рекомендацій передбачено
здійснення перевірки наявності
прийнятих іншими митними органами
рішень про коригування митної вартості
товарів, що ввозились на виконання того
ж зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.
Водночас, вказані положення Методичних
рекомендацій не звільняють посадових
осіб митного органу від винесення
окремого рішення про коригування
митної вартості. У випадку коли
посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54 МК
України, тобто прийняти одне з рішень -
про визнання митної вартості чи про її
коригування.

Крім того, Методичні рекомендації є
підзаконним нормативно-правовим актом
та носять в першу чергу
рекомендаційний характер, а, відтак, не
можуть підмінювати собою правила,
встановлені законом, а саме частиною
третьою статті 54 МК України.

Також судом встановлено, що процедура
консультацій між сторонами щодо вибору
методу визначення митної вартості
фактично не проводилася. Разом з тим,
правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України від
14 травня 2013 року (справа № 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа № 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа № 21-76а10) та інших,
які в силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем за результатом
контролю митної вартості товару,
поданому позивачем до митного
оформлення 18 вересня 2013 року, всупереч
вимогам МК України не прийнято рішення
про коригування митної вартості чи про
її визнання, не витребувано у
декларанта додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, а тому Ягодинська митниця
Міндоходів протиправно відмовила
позивачу у митному оформленні товарів
шляхом прийняття оскаржуваної картки
відмови. Відтак, з наведених вище
підстав, виходячи з наданих суду
статтею 162 КАС України повноважень,
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування
оскаржуваної картки відмови
підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС
України на користь позивача слід
присудити з Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 74 грн., сплачений
за позовну вимогу немайнового
характеру (про визнання протиправною
та скасування картки відмови)
платіжним дорученням № 54 від 27 лютого
2014 року (а.с. 2).

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00141 від 18 вересня 2013 року,
видану Ягодинською митницею
Міндоходів фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3.

Присудити на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
Державного бюджету України судові
витрати в сумі 74 грн. (сімдесят чотири
гривні).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 17 березня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова