Справа № 2а-14562/11/2670
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р. м. Київ
К/800/38943/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Горбатюка С.А.

Донця О.Є

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» до
Антимонопольного комітету України,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Волиньобленерго»,
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
Дніпроенерго», Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»,
Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
Західенерго», Публічне акціонерне
товариство «Центренерго», Публічне
акціонерне товариство
«Укргідроенерго», Державне
підприємство «Регіональні електричні
мережі», Публічне акціонерне
товариство «АЕС Київобленерго»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК Східенерго»
про визнання незаконним та скасування
рішення, що переглядається за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 квітня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2013 року,

встановила:

У лютому 2008 року Державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК
«Енергоатом») звернулося з позовом до
Антимонопольного комітету України
(далі - Комітет) про визнання незаконним
та скасування рішення № 681-р «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу» від 04 грудня 2007 року.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 лютого 2008 року
відмовлено у відкритті провадження у
зв'язку з неналежністю розгляду спору у
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2009
року апеляційну скаргу ДП «НАЕК
«Енергоатом» залишено без розгляду у
зв'язку із пропуском строку звернення
та відсутністю клопотання про
поновлення процесуального строку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 червня 2011 року ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2009
року скасовано, а справу направлено до
суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 лютого 2008 року скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 грудня 2012 року касаційну
скаргу Комітету відхилено, а ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «НАЕК
«Енергоатом», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати, та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

На дану касаційну скаргу надійшло
заперечення Комітету , у якому останній
рішення суду першої та апеляційної
інстанції вважає такими, що ухвалені із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням від 04 грудня
2007 року №681-р «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу»
відповідачем визнано дії ВАТ
«Волиньобленерго», ВАТ «Дніпроенерго»,
ВАТ «Дніпрообленерго», ВАТ
«Західенерго», ВАТ «ДЕК «Центренерго»,
ВАТ «Укргідроенерго», ВАТ
«Укренерговугілля», ДП «НАЕК
«Енергоатом», ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго», що полягають у
прийнятті відповідними членами Ради
Оптового ринку електричної енергії
України (далі - Ради ОРЕ) Тимчасових
порядків на засіданнях Ради ОРЕ від 19
травня 2005 року (протокол № 2), від 14
червня 2005 року (протокол № 4),
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 1 частини першої статті 50,
пунктом 1 частини другої статті 6 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються умов реалізації товару
(електроенергії). Даним рішенням
накладено штрафи на учасників дій у
відповідних розмірах.

Факт вчинення порушення законодавства
про захист економічної конкуренції у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій визнано всіма учасниками, крім ЗАТ
«А.Е.С. Київобленерго», рішення щодо
якого було переглянуто та змінено.

Згідно копій платіжних доручень, які
містяться в матеріалах справи, штрафи
сплачені всіма підприємствами, крім ДП
«НАЕК «Енергоатом».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07 серпня 2008 року, залишеним
без змін ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від 13
листопада 2008 року, у справі №38/179 за
позовом Антимонопольного комітету
України до ДП «НАЕК «Енергоатом» позов
задоволено повністю, стягнуто з ДП
«НАЕК «Енергоатом» штраф в розмірі 50
000,00 грн. та пеню у розмірі 50 000,00 грн.
згідно рішення Антимонопольного
комітету України від 04 грудня 2007 року
№681-р.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд,
погодившись з ним, виходили з того, що
наявні антиконкурентні узгоджені дії
Голосуючих директорів при ухваленні
Тимчасового порядку, а в свою чергу у
відповідача наявна компетенція щодо
розгляду такого правопорушення та
притягнення винних осіб до
відповідальності

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів
першої та апеляційної інстанції, з
огляду на наступне.

Основним законом, що регулює дані
правовідносини, є Закон України «Про
захист економічної конкуренції» від 11
січня 2001 року № 2210-ІІІ (далі - Закон №
2210-ІІІ).

Згідно частини першої статті 6 Закону
№ 2210-ІІІ антиконкурентними
узгодженими діями є узгоджені дії, які
призвели чи можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 6 цього Закону
антиконкурентними узгодженими діями,
зокрема, визнаються узгоджені дії, які
стосуються, зокрема, встановлення цін
чи інших умов придбання або реалізації
товарів.

Дані підприємства здійснюють
діяльність у галузі електроенергетики
і діють на підставі Закону України «Про
електроенергетику» від 16 жовтня 1997
року № 575/97-ВР (далі - Закон № 575/97-ВР).

Згідно статті 14 Закону № 575/97-ВР в
електроенергетиці України діє єдина
централізована диспетчерська система
оперативно-технологічного управління
виробництвом, передачею та постачанням
електричної енергії. Функції
диспетчерського
(оперативно-технологічного) управління
об'єднаною енергетичною системою
України виконує державне підприємство,
яке визначається центральним органом
виконавчої влади, що здійснює
управління в електроенергетиці.
Централізоване диспетчерське
(оперативно-технологічне) управління
поширюється на суб'єкти
підприємницької діяльності, об'єкти
електроенергетики яких підключені до
об'єднаної енергетичної системи
України (стаття 14 Закону України від
16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику»
(в редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
575/97-ВР)).

Положеннями статті 15 вказаного Закону
встановлено, що купівля всієї
електричної енергії, виробленої на
електростанціях, потужність чи обсяг
відпуску яких більші за граничні
показники, а також на
вітроелектростанціях, незалежно від
величини встановленої потужності чи
обсягів відпуску електричної енергії
(крім електричної енергії, виробленої
на теплоелектроцентралях, які входять
до складу енергопостачальників, для
споживання на території здійснення
ліцензованої діяльності), та весь її
оптовий продаж здійснюється на
оптовому ринку електричної енергії
України. Функціонування інших оптових
ринків електричної енергії в Україні
забороняється.

Оптовий ринок електричної енергії
створюється на підставі договору.

Відповідно до Правил ОРЕ, в редакції
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 12.09.2003 року №921 головним критерієм
вибору енергоблоку є розрахункова
заявлена ціна електроенергії,
вироблена конкретним енергоблоком.

При цьому, відповідно до положень
статті 15 Закону № 575/97-ВР визначено
вимоги функціонування оптового ринку
електроенергії.

З матеріалів справи вбачається, що
голосуючими директорами Ради ОРЕ на
засіданнях від 19 травня 2005 року
(протокол №2, п.7.23.), від 14 червня 2005 року
(протокол №4, п.4.1.) та від 22 вересня 2005
року (протокол №9, п.4.1.) прийняті
рішення про затвердження «Тимчасового
порядку врахування обсягів
накопичення вугілля «газової» групи на
теплоелектростанціях
енергогенеруючих компаній ТЕС на
осінньо-зимовий період 2005-2006 роки при
плануванні диспетчерського графіка
навантаження (далі - Тимчасовий
порядок), в результаті якого надана
преференція електростанціям, що
працюють на вугіллі «антрацитової»
групи.

Як вбачається із змісту Договору
Членів Оптового ринку електроенергії
України, Рада ОРЕ виступає в ролі
представника всіх Сторін при виконанні
цього договору. Сторонами договору є
всі Члени Оптового ринку
електроенергії України.

До складу Ради ОРЕ входять 5 голосуючих
директорів від виробників та 5
голосуючих директорів від
постачальників електроенергії, які
обираються на Загальних зборах членів
ОРЕ терміном на 1 рік. Члени ОРЕ
обирають своїм представником одного з
вибраних голосуючих директорів в
своєму класі і складають його виборчий
округ.

Відповідно протоколу щорічних
Загальних зборів членів ОРЕ України
від 22 квітня 2005 року до складу Ради
оптового ринку електричної енергії
України Голосуючим директором від
класу виробників, до яких належить
Позивач, обрано ОСОБА_2.

На час голосування вказана особа
перебувала на посаді генерального
директора ДП «НАЕК «Енергоатом».

З матеріалів справи вбачається, що під
час його обрання Голосуючим директором
Ради ОРЕ за нього проголосувало 533
пропорційних голоси, які належали
виключно ДП «НАЕК «Енергоатом» і які
забезпечили його обрання (53,3% від
пропорційних голосів класу
виробників).

Тобто, ОСОБА_2 представляв інтереси тих
осіб, які його обрали.

Крім того, наявні ознаки
антиконкурентних узгоджених дій
членів Ради ОРЕ, оскільки за
результатами колективного
волевиявлення змінено порядок
розподілу навантаження, що спричинило
надання переваг енергоблокам, які
працюють на вугіллі «антрацитової», а
не «газової» групи.

При цьому, Національна комісія
регулювання електроенергетики України
не перевірила наявність таких умов, що
порушують Правила ОРЕ згідно Закону №
575/97-ВР, а тому вийшла за межі своїх
повноважень та, затвердженням
протоколів, спричинила настання
антиконкурентних умов на ринку
електроенергетики.

Відповідно до постанови
Господарського суду міста Києва від 15
листопада 2005 року у справі №6/751 за
позовом ТОВ «Східенерго» до
Національної комісії регулювання
електроенергетики України про
визнання протиправною та нечинною
постанови Національної комісіє
регулювання електроенергетики України
№861 від 30 вересня 2005 року «Про
погодження рішення Ради Оптового ринку
електричної енергії України від 22
вересня 2005 року позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06 лютого 2006
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 21
лютого 2007 року постанову
Господарського суду міста Києва від 15
листопада 2005 року залишено без змін.

Статтею 72 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
обставини, встановлені судовими
рішеннями в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що постанова Національної
комісії регулювання електроенергетики
України №861 від 30 вересня 2005 року, якою
затверджена нова редакція Тимчасового
порядку врахування обсягів
накопичення вугілля «газової» групи на
електростанціях енергогенеруючих
компаній ТЕС на осінньо-зимовий період
2005-2006 роки не відповідає принципам
державної політики в
електроенергетиці, оскільки
погоджений нею Тимчасовий порядок
суперечить єдиним правилам вибору
складу працюючого обладнання,
розподілу навантаження та продажу
електроенергії, встановленим Законом
№ 575/97-ВР та Правилами ОРЕ.

Отже, судом визнано дії Національної
комісії регулювання електроенергетики
України такими, що порушили, діюче на
час розгляду, справи законодавство.

Згідно з частиною першою статті 1
Закону України «Про Антимонопольний
комітет України» від 26 листопада 1993
року № 3655 - ХІІ (Далі - Закон № 3655 - ХІІ)
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель.

Відповідно до положень статті 23-1
Закону № 3655 - ХІІ встановлено, що органи
Антимонопольного комітету України, які
розглядають справу про надання дозволу
на узгоджені дії, концентрацію, про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, в тому числі
про недобросовісну конкуренцію, до
прийняття рішення по суті можуть
проводити слухання у справі.

Порядок проведення слухання у справі
визначається Антимонопольним
комітетом України відповідно до цього
Закону та інших актів законодавства з
питань захисту економічної
конкуренції.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про наявність порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції в діях позивача, які
полягали у позбавленні інших учасників
ринку можливості реалізовувати
вугілля, та про наявність підстав та
повноважень у Антимонопольного
комітету накладати штраф за
антиконкурентні дії.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанції при розгляді
справи порушено норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без змін, якщо визнає,
що суд не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 220, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
- відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 квітня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

С.А. Горбатюк