Справа № 2а-11/11/0547
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний В.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року справа №2а-11/11/0547

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації на
постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 26 жовтня 2011
року у справі № 2-а-11/2011 за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення
за 2002-2007 роки, -

В С Т А Н О
В И В:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації (далі - Управління), в
якому просив стягнути недоотримані
кошти на оздоровлення за 2002-2007 роки.

В обґрунтування позову зазначив, що
Управління в порушення вимог статті 48
Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон № 796-ХІІ) сплачує щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірах, що
не співвідносяться з мінімальною
заробітною платою, встановленою
законами України, внаслідок чого за
2002-2007 роки утворилася заборгованість,
яку просив стягнути в сумі 6`681,50 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2007
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2008 року, позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача за рахунок
коштів Державного бю джету України на
користь ОСОБА_2 компенсацію на
оздоровлення за 2002-2005 роки та за 2007 рік
у сумі 5`371,50 грн.

Не погодившись з такими рішенням судів
першої та апеляційної інстанції,
Управління подало касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги
зазначено, що судами не враховано строк
звернення до суду з позовом та невірно
застосовані положення законів Укра їни
про Державний бюджет України на певний
рік. Посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
постановити нове судове рішення про
відмову в позові.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 02 липня 2009 року касаційну скаргу
задоволено частково. Постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2007
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 бе резня
2008 року скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2009
року справу № 2-а-12800/09/0570 за позовом
ОСОБА_2 до Управління про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення
передано на розгляд Старобешівському
районному суду Донецької області.

Постановою Старобешівського районного
суду Донецької області від 26 жовтня 2011
року позов задоволено частково. В
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 до Управління про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення
за 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 роки - відмовлено.
Дії посадових осіб Управління в
частині нарахування ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 90
грн. за 2007 рік визнано неправомірними.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок ОСОБА_2 недоотриманої
щорічної допомоги на оздоровлення за
2007 рік, згідно ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а
саме у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, які були встановлені
на момент виплати, тобто на 11.09.2007 року у
розмірі 1670 гривень. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2
недоотриману щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007 рік згідно ст. 48
Закону № 796-ХІІ в сумі 1670 гривень.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, оскільки щорічна допомога на
оздоровлення за 2007 рік позивачу була
призначена та виплачена відповідно до
норм діючого законодавства України, а
саме відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
задовольнити, з наступних підстав.

Позивачем постанову суду першої
інстанції не оскаржено.

Відповідно до частини першої статті 195
КАС України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, предметом перегляду
апеляційного суду є лише постанова
місцевого суду в частині задоволення
позовних вимог за 2007 рік.

Суд апеляційної інстанції при розгляді
справи встановив, що ОСОБА_2 є інвалідом
3 групи внаслідок захворювання, що
пов'язано з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
і на підставі статті 48 Закону № 796-ХІІ
має право на щорічну допомогу на
оздоровлення, яку за 2007 рік сплачено 15
березня 2007 року у розмірі 90 грн. (а.с.11,25).

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІ
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 групи 1 категорії у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався по
становою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення грома дянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зазначеною постановою № 562 усупереч
Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом
на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3
групи - 90 гривень.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» дію
абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та
частини сьомої статті 48 Закону № 796-ХІІ
зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6-р/2007 положення
пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституцій ним Судом
України цього рішення.

Таким чином, у 2007 році до набрання
чинності Рішенням Конституційного
Суду України щорічна допомога на
оздоровлення підлягала сплаті в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а з 09 липня 2007 року -
виходячи із зага льних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам вихідним критерієм
обрахунку такої допомоги виступала
мінімальна заробітна плата,
встановлена За коном України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Такі висновки викладені в ухвалі
Вищого адміністративного суду від 02
липня 2009 року (а.с.95-98).

При розгляді справи по суті судом
першої інстанції порушено норму ч.5 ст.
227 КАС України, яка вказує, що висновки і
мотиви суду касаційної інстанції, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

Отже, розмір сплаченої позивачу у
березні 2007 року щорічної допомоги на
оздоровлення відповідав вимогам
законодавства, оскільки був сплачений
до прийняття рішення Конституційним
Судом України.

Зазначивши помилково дату виплати
щорічної до помоги на оздоровлення у 2007
році 11 вересня 2007 року, яка жодними
матеріалами справи не підтверджена,
суд першої інстанції помилково
задовольнив позов.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. 195, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202,
ч.2 ст. 205, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації - задовольнити повністю.

Постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 26 жовтня 2011
року у справі № 2-а-11/2011- скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації про
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2007 рік - відмовити.

В іншій частині постанову
Старобешівського районного суду
Донецької області від 26 жовтня 2011 року
у справі № 2-а-11/2011 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов