Справа № 817/702/14
Суддя: Гудима Н.С.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 817/702/1413 березня 2014 року
м. Рівне

Суддя Рівненського окружного
адміністративного суду Гудима Н.С.,
розглянувши позовну заяву

Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про зняття арешту із
заставленого майна

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_1
звернулося до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про зняття з рухомого майна -
автомобіля марки Hyundai Matrix, чорного
кольору, 2007 року випуску, легкового-в
універсалу, номер д.р. НОМЕР_1, належного
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу №КР-0035 від 30.10.2007 року,
що знаходиться в заставі ПАТ
"УкрСиббанк" на підставі договору про
надання споживчого кредиту та заставу
рухомого майна №0 від 02.07.2007 року,
арешт, накладений на підставі
постанови про арешт майна та
оголошення заборони на його
відчуження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 КАС України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства і чи
підсудна позовна заява даному
адміністративному суду.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Розглянувши матеріали позовної заяви,
суд дійшов висновку, що Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк"
слід відмовити у відкритті провадження
з огляду на таке.

Статтею 104 КАС України визначено, що до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Компетенція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначається ст. 17 КАС України. Згідно з
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на:
1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
утому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом; 5) спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.

Відповідно до поняття "справа
адміністративної юрисдикції",
наведеного у п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України, це
переданий на вирішення
адміністративного суду публічно -
правовий спір, у якому хоча б однією із
сторін є суб'єкт, що здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Поняття "суб'єкт владних повноважень"
це органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта
владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських
функцій щодо іншого суб'єкта, який є
учасником спору.

Наявність у суб'єкта владних
управлінських функцій означає, що він
наділений адміністративною
правосуб'єктністю, яка реалізується
через певний обсяг конкретних прав і
обов'язків (повноважень), необхідних
для здійснення управлінської
діяльності в тій чи іншій сфері
публічної влади.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
врегульовано ст. 181 КАС України. Так, ч.1
ст.181 КАС України визначено, що учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутись до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної служби" №3 від
13.12.2010 року (зі змінами від 30.09.2013 року)
судам при розгляді справ з приводу
оскарження дій державного виконавця
стосовно арешту майна боржника
потрібно враховувати, що в межах
статті 181 КАС України розглядаються
вимоги щодо арешту (опису) майна, які не
пов'язані зі спором про право на це
майно.

Як свідчить зміст позовної заяви,
позивач посилається на захист наявного
у нього переважного права як
заставодержателя перед іншими
кредиторами щодо звернення стягнення
на майно, яке знаходиться в заставі
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" на підставі договору про
надання споживчого кредиту та застави
рухомого майна №0 від 02.07.2007 року,
укладених між позивачем і ОСОБА_1, на
яке постановою відділу ДВС
Рівненського МУЮ від 16.03.2011 року
накладено арешт та оголошено заборону
на його відчуження.

Позивачем не заявляються вимоги з
приводу незаконності або
протиправності дій, рішення або
бездіяльності державної виконавчої
служби, тобто не оспорюється
законність постанови державного
виконавця про накладення арешту на
майно боржника ОСОБА_1 від 16.03.2011 року.

Таким чином, даний адміністративний
позов про звільнення майна з-під арешту
заявлено у зв'язку з наявністю у
позивача пріоритетного права
звернення стягнення на заставлене
майно перед іншими кредиторами. Отже,
на думку суду, предметом позову у цій
справі є спір з іншими кредиторами про
захист наявного у позивача переважного
права звернення стягнення на майно як
заставодержателя.

Суд звертає увагу, що право застави
майна є похідним від права власності і
належить до речових прав щодо
володіння, користування та
розпорядження майном з певними
обмеженнями, регулювання яких
здійснюється актами цивільного
законодавства (Цивільним кодексом
України, Законами України "Про заставу",
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" тощо).

В силу вимог ч.1 ст.60 Закону України "Про
виконавче провадження " особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Одночасно, п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" від 26.12.2003 №14 встановлено,
що вимоги інших осіб щодо належності
їм, а не боржнику майна, на яке
накладено арешт, вирішуються шляхом
пред'явлення ними відповідно до правил
підвідомчості (ст.24 ЦПК, ст.12 ГПК )
позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту. В
такому ж порядку розглядаються вимоги
осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

Згідно з ч.1 статті 15 ЦПК України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Таким чином, вимоги заставодержателя
про зняття арешту із заставленого
майна мають цивільно-правову природу і
підлягають захисту у спосіб,
визначений Цивільним процесуальним
кодексом України для захисту майнових
прав.

За таких обставин, даний позов не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відноситься до юрисдикції
загальних судів і повинен розглядатися
за правилами цивільно-процесуального
судочинства, а тому Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк"
слід відмовити у відкритті провадження
з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.109 КАС
України.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.7 Закону України
"Про судовий збір"в разі відмови у
відкритті провадження у справі
сплачена сума судового збору
повертається позивачу.

У зв'язку з цим, суд повертає Публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк"
судовий збір у розмірі 73,08 грн.,
сплачений згідно з платіжним
дорученням №ПН1343 від 11.03.2014 року.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 109, ст. 165 КАС
України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічне акціонерне
товариство "УкрСиббанк" третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні
позивачаОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом до Відділ державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції про
зняття арешту із заставленого майна.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної
справи віднесено до юрисдикції
місцевого загального суду.

Повернути Публічному акціонерному
товариству "УкрСиббанк" судовий збір у
розмірі 73,08 грн., сплачений згідно з
платіжним дорученням №ПН1343 від 11.03.2014
року.

Повторне звернення з тією самою
позовною заявою до Рівненського
окружного адміністративного суду не
допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
разом із позовною заявою та усіма
доданими до неї матеріалами надіслати
позивачу невідкладно.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Гудима Н.С.