Справа № 807/112/14
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/112/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в особі судді
Шешеня О.М., розглянувши справу в
порядку письмового провадження за
позовною заявою Управління Пенсійного
фонду України в Тячівському районі
Закарпатської області до Тячівського
ремонтно-транспорного
державно-комунального підприємства
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області (далі - позивач) звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Тячівського
ремонтно-транспорного
державно-комунального підприємства
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 7215,48 грн.

До суду надійшла заява представника
позивача про розгляд справи за його
відсутності за наявними матеріалами
справи. Представник позивача підтримав
вимоги викладені в позовній заяві та
просив задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився без
поважних причин, заперечення на позов
не надав, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду. Суд вважає за
можливе вирішити справу на підставі
наявних у ній доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
за можливе розглянути дану справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовна заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідач
Тячівською районною державною
адміністрацією Закарпатської області
був зареєстрований, як юридична особа
та відомості щодо нього включено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.7).

Відповідач був зареєстрований
позивачем як платник збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до ст. 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон
України № 400/97-ВР), а з 01.01.2004 року, також
як платник страхових внесків
відповідно до ст.15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058 (далі -
Закон України № 1058).

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону
України № 400/97-ВР для платників збору,
визначених п.1 та п.2 статті 1 цього
Закону, а саме: для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, юридичних та
фізичних осіб, які використовують
працю найманих працівників
встановлюються ставки збору в розмірі:
32 % з 01.01.2004 року, 32,3 % з 01.04.2005 року, 31,8 % з
01.01.2006 року та 33,2 % з 01.01.2007 року від
об'єкта оподаткування визначеного п.1
ст.2 цього Закон (суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають виплати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", виплати
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком з
доходів фізичних осіб, а також суми
сплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю).

Згідно до ч.1 ст.14 Закону України №1058
страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці - підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - підприємці та інші особи
(включаючи юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
№1058 платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені в
частині першій статті 12 цього Закону.

В п.п. 1 п.8 Прикінцевих положень Закону
України 1058 зазначено, що страхові
внески, які перераховуються до
солідарної системи, сплачуються
страхувальниками та застрахованими
особами на умовах і в порядку
визначених цим Законом та в розмірах
передбачених Законом України 400/97-ВР.

Згідно до п.9.3.3 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою Постановою
управління Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 року №21-1 зареєстрованої в
Мін'юсті 16.01.2004 року за №64/8663 (далі -
Інструкції №21-1) За приховування
(заниження) страхувальником суми
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески,
накладається штраф у розмірі всієї
суми прихованої (заниженої) заробітної
плати (виплат, доходу), а в разі
повторного протягом року такого
порушення - штраф у триразовому розмірі
суми прихованої (заниженої) заробітної
плати (виплат, доходу). При цьому
складається рішення за формою згідно з
додатком 15 цієї Інструкції. Підставою
для прийняття такого рішення є акт
документальної перевірки або акт
звірки з органами податкової служби.

У відповідності до п.10.1 Інструкції №21-1
на суми простроченої заборгованості зі
сплати страхових внесків (недоїмки) та
своєчасно не сплачені (не перераховані)
фінансові санкції нараховується пеня в
розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за
кожний день прострочення платежу. У
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку та розмірах, визначених
цим пунктом. Нарахування пені
починається з першого календарного
дня, що настає за днем настання строку
сплати відповідного платежу, до дня
його фактичної сплати страхувальником
включно.

Відповідно до п. 9.3.2 Інструкції №21-1
розрахунок фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

У відповідності до п. 8.1 Інструкції №21-1
стягнення заборгованості із сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості, або
застосування штрафних санкцій.

Згідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України
№1058 за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф залежно від
строку затримки платежу в розмірі: 10
відсотків своєчасно не сплачених
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 30 календарних днів
включно, 20 відсотків зазначених сум - у
разі затримки їх сплати у строк до 90
календарних днів включно, 50 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати понад 90 календарних днів.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Таким чином, до відповідача була
застосована фінансова санкція (штраф) в
розмірі 398,12 грн. та нараховано пеню в
сумі 6824,33 грн., у відповідності до
прийнятого рішення №815 від 02.06.2011 року
(а.с. 9), яке було отримано відповідачем
10.06.2011 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1 Закону України №1058
страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше, кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

У відповідності до ч. 14 ст. 106 Закону
України №1058 рішення органу Пенсійного
фонду про нарахування пені або
накладення штрафу, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. Суми
пені та фінансових санкцій,
застосованих за порушення порядку та
строків обчислення, нарахування та
сплати страхових внесків стягуються в
тому ж порядку, що й недоїмка із сплати
страхових внесків.

Відтак, за відповідачем рахується
непогашена заборгованість в сумі 7215,48
грн., у відповідності до наданого
Розрахунку (а.с. 8).

Однак, на час розгляду
адміністративної справи відповідачем
не було добровільно погашено дану
заборгованість в розмірі 7215,48 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами, відповідачем не спростовані
(заперечення проти позову відповідач
суду не надав) та підлягають до
задоволення повністю.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати по справі з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовну заяву Управління Пенсійного
фонду України в Тячівському районі
Закарпатської області до Тячівського
ремонтно-транспорного
державно-комунального підприємства -
задовольнити.

2.Стягнути з Тячівського
ремонтно-транспорного
державно-комунального підприємства
(вул. Горького, буд. 40, смт. Тересва,
Тячівський район, Закарпатська
область, 90564, ) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області заборгованість в сумі 7215,48 (сім
тисяч двісті п'ятнадцять гривень сорок
вісім копійок) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяО.М. Шешеня