Справа № 2а-1520/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Справа
№ 11381/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Матвовської З.М., Запотічного
І.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуш Івано-Франківської
області на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуш Івано-Франківської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В
И Л А :

10.12.2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш
Івано-Франківської області (далі УПФУ)
в якому просить зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплатити недораховані та недоплачені
суми щомісячної державної соціальної
допомоги дітям війни у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.01.2009 року.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
квітня 2011 року визнано незаконними дії
УПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні
і виплаті недоплаченого підвищення до
пенсії дітям війни. Зобов'язано УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 недоплаченого підвищення до
пенсії дітям війни у розмірі 30 %
мінімального розміру пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і визначеному Законом
України «Про Державний бюджет України»
на відповідні роки за період з 10.06.2010
року по 10.10.2010 року врахуванням
проведених у цей час виплат. Позовні
вимоги за період з 01.01.2009 року по 09.06.2010
року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, УПФУ подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачає, що фінансування
виплат по даному Закону проводиться із
Державного бюджету України, який
затверджується Верховною радою
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, тому
будь-яких порушень законодавства з
боку відповідача не вбачається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних міркувань.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач є дитиною війни
та відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин мав право на
підвищення виплачуваної йому УПФУ
пенсії за віком.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 10.06.2010 року по 10.10.2010 року,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
2010 рік не була зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами. Статтею 70
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необгрунтованими.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
квітня 2011 року у справі № 2а-1520/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
З.М.
Матковська

суддя
І.І.
Запотічний