Справа № 319/19/14-а
Суддя: Солодовніков Р. С.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/19/14-а
Провадження №2-а/319/1/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду
Запорізької області Солодовніков Р.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Запорізькій області, про
стягнення недоотриманої суми пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду
Запорізької області 25 травня 2010 року
звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Запорізької області (далі -
відповідач) щодо перерахунку та
виплати пенсії за період з 01 січня 2006
року по 19 березня 2010 року у
відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни та їх соціальний
захист», ст. 1 Закону України «Про
поліпшення матеріального становища
учасників бойових дій та інвалідів
війни». Заявою від 26 лютого 2014 року
позивач уточнив позовні вимоги в
частині призначення та перерахунку
основної пенсії, просить суд визнати
неправомірними дії ГУ ПФУ в
Запорізькій області у призначені йому
та перерахунку основної пенсії згідно
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язати здійснити
перерахунок пенсії та стягнути суму
недоотриманої пенсії за період з 01.01.2006
року по 01.05.2011 рік. Зобов'язати
відповідача провести індексацію
недоотриманих коштів, зобов'язати
відповідача до негайного виконання
постанови суду та надати звіт про
виконання судового рішення.

Сторони у судове засідання не
з'явились.

Позивач ОСОБА_1 письмово
повідомив судові про підтримання
пред'явленого ним адміністративного
позову, просить розглядати справу без
його участі.

Представник відповідача подав
письмові заперечення, вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Справа може бути розглянута судом в
порядку письмового провадження, що
передбачено ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, з'ясувавши фактичні
обставини справи, дослідивши та
оцінивши наявні у матеріалах справи
докази, які мають значення для
вирішення спору по суті, прийшов до
висновку про те, що позов слід
задовольнити частково.

Представник відповідача в письмових
запереченнях зазначив, що позовні
вимоги за період з 2006 року по 19.09.2009 року
на підставі ст.ст.99,100 КАС України
необхідно залишити без розгляду.

Крім того, в обґрунтування своїх
заперечень, зазначив, що позивачу
призначена пенсія на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб». Позивач як
учасник ліквідації на ЧАЕС 1 категорії
відповідно до ст.24 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» отримує
надбавку в розмірі 15 % прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

Щодо перерахунку пенсії відповідно до
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», діючим законодавством не
передбачено одночасно отримання
декількох видів пенсії, при цьому
посилаючись на ст.7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Щодо підвищення пенсії, відповідно до
ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» інвалідам війни 3
групи пенсії підвищуються на 30 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

З матеріалів справи вбачається, що
право позивача на оскарження
бездіяльності відповідача, який згідно
змісту п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом
владних повноважень, уповноважений
державою на надання визначених Законом
пільг, та визначено ст.ст.4,6, п.1 ч.1 ст.17
КАС України.

Предметом спору в даній справі є
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, пов'язана з виплатами, які
є регулярними платежами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Відсутність хоча б однієї з
наведених вище ознак, є підставою для
задоволення адміністративного позову.

Статтями 71,72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії. Йому
встановлена 3 група інвалідності, яка
пов'язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС.
Позивач перебував на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Запорізькій області та
отримував з 01 липня 2007 року по 30 квітня
2011 року пенсію за вислугою років,
призначену на підставі Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», що підтверджується
довідкою Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області від 10 березня 2010 року № 377,
розрахунком пенсії від 10.06.2009 року,
посвідченням інваліда війни,
посвідченням пенсіонера МВС України
(а.с.5-7 Т1).

З 01 травня 2011 року по 31 березня 2012 року
ОСОБА_1 перебував на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізької
області та отримував пенсію відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

А з 01 квітня 2012 року ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області та отримує пенсію по
інвалідності згідно Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», що підтверджується
листом Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області від 14 лютого 2014 року № 992/04.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно статті 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Отже, пенсія відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та пенсія згідно із Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» є різними видами державної
пенсії.

Таким чином, ОСОБА_1, на підставі своєї
заяви та за своїм особистим вибором,
отримує пенсію за нормами Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», а тому у суду немає
законних підстав щодо призначення
позивачу пенсії за іншим законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідач є єдиним державним органом,
на який відповідно до законодавства
України покладено функції з
нарахування, призначення, виплати
пенсій, надбавок, підвищень та доплат.

До компетенції суду не входить
виконання функцій держави в сфері
соціального забезпечення населення
щодо призначення пенсій та їх
перерахунку без дотримання
встановленої законом процедури, а тому
у позовних вимогах щодо перерахунку
(призначення) основної пенсії ОСОБА_1
як постраждалому в наслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
III групи інвалідності, відповідно до
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком слід відмовити.

Для того, щоб почати отримувати
державну пенсію у відповідності з
вимогами, встановленими ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивач повинен особисто звернутися до
органів Пенсійного фонду України з
відповідною заявою, відповідно до
чинного законодавства.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в
частині зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області провести
перерахунок та виплатити на його
користь недоплачену додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно
статті 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зазначаю наступне.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначені
види пенсій, які підлягають виплаті
особам, постраждалим внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4
категорій, це зокрема, державна пенсія
та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (чинної на
час виникнення спірних правовідносин),
інвалідам 3 групи, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28
Закону «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Отже, позивач є особою, яка має право на
отримання зазначених виплат у
розмірах, які визначено Законом, а
відтак має право на звернення до суду
за захистом порушеного такого права.

В той же час, право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року
визначено, що держава може
встановленням відповідних
процесуальних строків, обмежувати
строк звернення до суду, що не впливає
на зміст та обсяг конституційного
права на судових захист і доступ до
правосуддя.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з позову, позивачем
заявлено вимогу про перерахунок та
виплату додаткової пенсії відповідно
до статті 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за шкоду заподіяну
здоров'ю, з 01.01.2006 року по 19.03.2010 року.

Відповідно до пункту 2 розділу I Закону
України від 18 лютого 2010 року N 1691 "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо підвідомчості
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами", який набрав чинності з 10
березня 2010 року, пункт 3 частини першої
статті 18 КАС України виключено, а
частину першу статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) викладено в новій
редакції, згідно з якою суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із спорів з приводу призначення,
обчислення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат.

Отже, на момент пред'явлення позову (25
травня 2010 року) правовідносини сторін у
справі вирішувались в порядку
цивільного судочинства, на які
поширювались вимоги позовної давності
відповідності до статей 257,267 ЦК
України.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

У письмових запереченнях представник
відповідача просив застосувати до
правовідносин позовну давність (а.с.21-22
Т1).

Суд вважає необґрунтованими доводи
позивача про застосування до спірних
правовідносин статті 268 ЦК України щодо
непоширення строків позовної давності
на вимогу про відшкодування шкоди,
оскільки предметом спору не є вимоги
про відшкодування шкоди, а вимоги про
виплату пенсії, як різновиду
соціальної допомоги, яка надається
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

На думку суду, відсутні будь-які
об'єктивні чи суб'єктивні обставини, що
не позбавляли позивача можливості
звернутися до суду, у визначені законом
строки, з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю відповідача
порушуються його права та законні
інтереси.

За таких обставин, з урахуванням вимог
ст. 100 КАС України та враховуючи час
звернення позивача з позовом до суду
(25.05.2010 року), суд вважає за необхідне
позовні вимоги в частині визнання
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
позивачу у відповідності до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які перевищують трирічний
строк позовної давності з 01.01.2006 року по
31.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 24.05.2007 року, -
залишити без розгляду.

Як було встановлено судом, відповідач
виплачує позивачу надбавку до пенсії в
розмірі 15 % прожиткового мінімуму
відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
від 28.12.2007 року), що є помилковим,
виходячи з наступного.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік", а саме п.28 розділу 2,
внесено зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи". Серед
зазначених змін, викладено нову
редакцію статті 50: "Особам, віднесеним
до категорії 1, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність".

Проте, положення п.28 Законом України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік"
втратили чинність з 22 травня 2008 року, як
неконституційні, на підставі Рішення
Конституційного Суду України № 10-рп
від 22.05.2008 року. Отже, на теперішній час
продовжує діяти попередня редакція ст.
50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до вимог ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

На думку суду, в період з 01 січня по 22
травня 2008 року положення пункту 28
розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» у їх редакції були
чинними та підлягали виконанню.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачем безпідставно
проводилась виплата додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах
менших ніж передбачено ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 25 травня 2007 року по 31 грудня
2007 року, та з 22 травня 2008 року по 30
квітня 2011 року.

Крім того, судом враховується, що
Постановою Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 06 червня
2011 року задоволений позов ОСОБА_1 до
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі щодо
перерахунку його пенсії по
інвалідності (основної та додаткової),
та відповідача було зобов'язано з 01
травня 2011 року нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.50 ч.4,
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи".

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
25 травня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та
з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2011 року.

Щодо позовних вимог про індексацію
недоотриманих коштів, то порушення зі
сторони відповідача по цьому питанню
не знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи.

Підстав для застосування судового
контролю у виді надання звіту про
виконання судового рішення суд не
вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України
постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Керуючись ст.ст.2,8-12,69,71,94,158-163,256 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Запорізькій області, про
стягнення недоотриманої суми пенсії, -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області щодо не проведення
перерахунку та не виплаті ОСОБА_1
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області перерахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 25 травня 2007 року по 31 грудня
2007 року, та з 22 травня 2008 року по 30
квітня 2011 року, з урахуванням різниці,
яка вже була виплачена.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 01
січня 2007 року по 24 травня 2007 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі скарги через
суд першої інстанції протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя:
Р.С.Солодовніков