Справа № 129/119/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 129/119/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кравець В.І.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюк Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області на постанову Гайсинського
районного суду Вінницької області від
29 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області про визнання незаконним
рішення про відмову у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді та
зобов'язання здійснити перерахунок , -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області про визнання
незаконним рішення про відмову у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді та
зобов'язання здійснити перерахунок.

Постановою Гайсинського районного
суду Вінницької області від 29 січня 2014
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати вказану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити. В
якості обґрунтування апеляційної
скарги апелянт зазначає про неповне
з'ясування судом всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про дату, час і місце
судового засідання. Від позивача та
представника відповідача надійшли
заяви про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши, суддю-доповідача та
перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи
ОСОБА_2 є суддею у відставці і з 2003 року
йому призначено щомісячне довічне
грошове утримання відповідно до ст.ст.
43,44 Закону України «Про статус суддів».
22.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, згідно довідки територіального
управління державної судової
адміністрації України у Вінницькій
області № 4-35/945 від 15.08.2013 року.

Проте відповідач відмовив в такому
перерахунку на тій підставі, що
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання передбачений лише для суддів
Конституційного Суду України.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
однак вважає, що оскаржувана постанова
підлягає зміні виходячи із
наступного.

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів є
Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 року № 2453-4 (далі
Закон № 2453-4 ).

Згідно п. 1 ст. 129 Закону № 2453-4
суддівська винагорода регулюється цим
Законом і не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 1 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 у редакції Закону України „Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 р. N 3668-VI (далі Закон N
3668-VI) передбачалось, що виплата
щомісячного довічного грошового
утримання, призначеного відповідно до
цієї статті, на період роботи на
посадах, які дають право на його
призначення або право на призначення
пенсії в порядку та на умовах,
передбачених законами України «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», «Про
статус народного депутата України»,
«Про державну службу", припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року
встановлено, що підлягають
застосуванню частини 1, 2 статті 138
Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як
такі, що не суперечать Конституції
України; частина 3 статті 138 Закону №
2453 у редакції Закону № 3668, яка
суперечить Конституції України‚ не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина 3 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону № 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Стаття 138 Закону № 2453-4 в редакції, яка
діє внаслідок прийняття рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту зазначеної статті
є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що до 3 червня 2013 року
щомісячне грошове утримання судді
повинно було здійснюватися відповідно
до ч.3 ст.138 Закону N 2453-VI в редакції
Закону № 3668-VI, а з 3 червня 2013 року в
редакції цього Закону до змін, внесених
Законом № 3668-VI, в розмірі 80% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, зі збільшенням на
два відсотки заробітку за кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років, але не більше ніж 90 відсотків
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Однак, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції, задовольняючи позов в межах
шестимісячного строку звернення
позивача до управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області з заявою про про
перерахунок пенсії, невірно трактував
ч.2 ст.99 КАС України, оскільки даною
нормою закону, встановлено строк
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи. Звертаючись
до відповідача з зазначеною заявою,
позивач скористався досудовим
порядком врегулування спору і для
звернення до суду в такому випадку,
встановлюється місячний строк,
передбачений ч.4 ст.99 КАС України.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України колегія суддів
вважає, що позовні вимоги за період з
22.02.2012 року по 21.08.2013 року слід залишити
без розгляду, а порушене право
позивача підлягає захисту з моменту
подання ним до управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області заяви про
перерахунок щомісячного грошового
утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої інстанції
є правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції по суті правильно вирішив
справу, однак із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, а тому постанова суду першої
інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області задовольнити частково .

Постанову Гайсинського районного суду
Вінницької області від 29 січня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Гайсинському районі
Вінницької області про визнання
незаконним рішення про відмову у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді та
зобов'язання здійснити перерахунок, -
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області здійснювати
нарахування ти виплату йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" за період
з 22.02.2013 року по 21.08.2013 року - залишити
без розгляду.

Абзац третій постанови Гайсинського
районного суду Вінницької області від
29 січня 2014 року викласти в наступній
редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці в розмірі 80% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, на підставі
довідки територіального управління
державної судової адміністрації
України в Вінницькій області № 4-35/945
від 15.08.2013 року, відповідно до ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" (в редакції Закону України від
08.07.2011 р. № 3668-VI), за період з 22.08.2013 року
по 02.06.2013 року.

В абзаці п'ятому постанови
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 29 січня 2014 року
дату "22.02.2013 року" замінити на 22.08.2013
року".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.