Справа № 407/1316/13-а
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 березня 2014 року м.
Київ В/800/794/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Чалого С.Я., Донця О.Є.,
Логвиненка А.О., Мороза В.Ф., Маслія В.І.,

перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в місті Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області та просила
визнати неправомірними та
протиправними дії відповідача щодо
відмови в перерахунку індексації
пенсії з липня 2008 року та
необґрунтованій зміні базових місяців
нарахування індексації пенсії у 2009
році та з квітня 2012 року, а також
зобов`язати відповідача здійснити
перерахунок індексації її пенсії з
липня 2008 року з дотриманням вимог
пунктів 5.3, 10-1 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення
та без зміни базових місяців
нарахування індексації у 2009 році та у
квітні 2012 року.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 24 квітня 2013 року позов
задоволено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрацит та Антрацитівському районі
щодо відмови в перерахунку індексації
пенсії ОСОБА_1 з липня 2008 року та
необґрунтованій зміні базових місяців
нарахування індексації пенсії у 2009
році та з квітня 2012 року; зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 сум індексації пенсії
за період з 14 вересня 2012 року по 24
квітня 2013 року, обраховуючи базовим
місяцем липень 2008 року відповідно до
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078. В задоволені
решти позивних вимог відмовлено.
Позовні вимоги в частині зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 сум індексації пенсії за період
з липня 2008 року по 13 вересня 2012 року
включно - залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 січня 2014 року постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року змінено, виключено з абз.6
резолютивної частини рішення після
слів «з 14 вересня 2012 року»
словосполучення «по 24 квітня 2013 року».
В іншій частині рішення суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
січня 2014 року, заявник ставить питання
про її скасування, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції в спірній ухвалі
та в ухвалах ВАСУ від 28 березня 2013 року
(К/9991/43991/11) та від 23 жовтня 2013 року
(К/9991/51250/12), одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: ст.99 КАС
України, Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення».

Як вбачається із п. 4 Постанови Пленуму
ВАСУ від 13 грудня 2010 року "Про судову
практику застосування статей 235 - 240
Кодексу адміністративного судочинства
України" відповідно до ст. 237 КАС
України заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права; ухвалення різних
за змістом судових рішень; спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи зміст спірної ухвали ВАСУ
від 29 січня 2014 року та зміст рішень, в
яких, на думку заявника має місце
подібність правовідносин та
неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що із доданих до заяви копій судових
рішень Вищого адміністративного суду
України не вбачається подібності
правовідносин, а відтак і неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Враховуючи цю обставину, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви
ОСОБА_1 до провадження.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження
заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і: