Справа № 2-а-4284/10/0204
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4284/10/0204
Головуючий у 1-й інстанції: Ковчежнюк
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області на ухвалу Гайсинського
районного суду Вінницької області від
20 грудня 2013 року за поданням відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі -
позивач) до управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі
Вінницької області (далі - відповідач)
про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби звернувся до суду з поданням
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду по справі № 2-а-4284/2010.

Ухвалою Гайсинського районного суду
Вінницької області від 20.12.2013 року
подання задоволено: змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Гайсинського районного суду від 20.12.2010
року (виконавчий лист № 2а-4284/2010) шляхом
заміни зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу пенсію з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за шість місяців
до дня звернення до суду - з 30.05.2010 року
по 30.11.2010 року - з урахуванням
проведених виплат та щомісячно
виплачувати позивачу передбачену ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" надбавку до премії
розміром 30% мінімальної пенсії за
віком, - із встановленого чинним
законодавством на час виконання цієї
постанови розміру мінімальної пенсії
за віком, починаючи з 30.11.2010 року - і по
день припинення такого права позивача,
- на стягнення з відповідача на користь
позивача нарахованого але
невиплаченого підвищення до її пенсії
на 30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в сумі
2356 грн. 87 коп..

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
подання в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.
При цьому від сторін надано заяви про
розгляд справи без їх участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що за даним судовим
рішенням видано виконавчий лист від 10
липня 2013 року № 2-а-4284/2010. Відповідачем
на добровільне виконання рішення суду
повідомлено про те, що постанову про
відкриття виконавчого провадження
виконано. Виплата перерахованої по
виконавчому листі різниці пенсії
позивачу буде здійснюватись за
наявності бюджетних асигнувань, а
також надано протокол відповідача від
05.11.2013 року згідно якого заборгованість
складає 2356,87 грн..

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
розмір заборгованості відповідача
визначений, тому стягнення нарахованих
коштів відповідатиме критерію
ефективному засобу захисту.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Як вже встановлено сума заборгованості
позивачу нарахована. Даний факт
сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Правила цієї статті кореспондуються із
положеннями статті 36 Закону України
"Про виконавче провадження", де
зазначено, що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання (ч.1
вказаної статті).

Отже, підставою для застосування
положень ч. 1 ст. 263 КАС України є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку
виконання судового рішення є прийняття
судом нових заходів з метою реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. При цьому, суд може
змінити порядок і спосіб виконання
судового рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Надаючи правову оцінку доводам
подання, колегія суддів зауважує, що
останнім не надано жодних доказів щодо
наявності обставин які ускладнюють
виконання рішення суду, так як і
доказів того, що в разі зміни способу
виконання, рішення буде виконане.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, викладені заявником вимоги
стосуються в цілому вчинення
відповідних дій, які у випадку їх
задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим. До того
ж із подання вбачається, що останній у
повній мірі обізнаний з порядком
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного бюджету, проте
безпідставно порушує вказане питання
перед судом, адже, суд не уповноважений
прийняти рішення про зміну витратної
частини Державного бюджету України на
відповідний рік, в тому числі в порядку,
встановленому статтею 263 КАС України.

Таким чином, не має підстав для
задоволення подання про встановлення
способу та порядку виконання постанови
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 20 грудня 2010
року.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній в постанові від 28 жовтня 2008
року, в якій вказано, що відповідно до
статей 21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

Також суд вважає за необхідне вказати,
що інформаційний лист ВАС України від
13.06.2013 року №846/12/13-13 на який посилався
суд першої інстанції, відкликаний
листом від 11.02.2014 № 173/11/14-14.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги дають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
права, які призвели до неправильного
вирішення питання, тобто прийнята
ухвала не відповідає матеріалам
справи та вимогам закону, і підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області задовольнити повністю.

Ухвалу Гайсинського районного суду
Вінницької області від 20 грудня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Гайсинському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії - скасувати.

Постановити нову ухвалу якою в
задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області про зміну способу і
порядку виконання постанови
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 20.12.2010 року
відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.