Справа № 808/10156/13-а
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року 15 год. 00 хв. Справа №
808/10156/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Білик О.В.

представника відповідача Лактіонової
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна»

до: Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області

про: визнання протиправними рішень та
стягнення переплати ввізного мита

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(далі - ПАТ «Дніпроспецсталь» або
позивач) звернулось з адміністративним
позовом до Запорізької митниці
Міндоходів (далі - відповідач 1),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області (далі - ГУ ДКСУ у
Запорізькій області або відповідач 2)
про визнання протиправними та
скасування Рішення Запорізької
митниці про коригування митної
вартості товарів за шостим методом
№112030000/2013/000510/2 від 04.07.2013 та Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2013/00544 від 04.07.2013
за ВМД № 112030000/2013/0015528, та про стягнення
з Державного бюджету України на
користь ПАТ «Дніпроспецсталь»
переплату ввізного мита у сумі 101641 грн.
13 коп.

Позивач вважає протиправним рішення
щодо коригування митної вартості
товарів за шостим методом, оскільки
вважає, що ним були подані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за першим методом, у
зв'язку з чим вважає прийняті
відповідачем рішення протиправними,
просить їх скасувати та стягнути
переплату ввізного мита.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, та надала
суду пояснення в їх обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечила у повному обсязі, про
що подала до суду заперечення проти
адміністративного суду, відповідно до
яких позов не визнає в повному обсязі
та просить у задоволенні позову
відмовити, у зв'язку з тим, що вважає
оскаржувані рішення обґрунтованими, і
тому підстав для їх скасування не
вбачає.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не прибув, надіслав до суду
письмові пояснення, відповідно до яких
зазначає про те, що оскільки висновку
про повернення позивачу помилково або
надмірно сплаченого ввізного мита у
сумі 101641 грн. 13 коп. від відповідача 1 не
надходило, тому підстави для
перерахування коштів у ГУ ДКСУ у
Запорізькій області відсутні (а.с. 169-70).

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
суддя приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ
«Дніпроспецсталь» (покупець) і Фірмою
«INTERCOMMODITIES SA» Парадизо-Лугано,
Швейцарія (продавець) укладено
контракт № 13120156 від 09.02.2012, відповідно
до умов якого продавець продає
феросплави, кількість, ціна, строки та
умови поставки яких визначаються у
Специфікаціях, що додаються до
контракту та є його невід'ємною
частиною (а.с. 29-34).

Відповідно до додатку № 1 до вказаного
контракту - Специфікації № 179 від 19.06.2013,
продукція, що поставляється - Мішметал
(а.с. 43).

Для проведення митного оформлення
поставленого товару позивачем до
митного органу 04.07.2013 подана вантажна
митна декларація № 112030000/2013/015528, у якій
зазначено основний (перший) метод
визначення митної вартості товару
(а.с.38).

Відповідно до даної ВМД платежі з
ввізного мита повинні становити - 12906
грн. 55 коп., що відображено в гр. 47
«Нарахування мита та митних платежів
декларації».

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані
зовнішньоекономічний контракт № 13120156
від 09.02.2012, специфікація № 179 від 19.06.2013,
інвойс MS-13-003 від 26.06.2013, пакувальний
лист б/н від 26.06.2013, сертифікат якості,
накладна CMR № 131007-6, договір з третіми
особами - № ІС/МВR-01-2010 від 04.10.2010, інвойс
№ 246-2013 від 26.06.2013, release № 252668, витяг з
«Metal Prices», розміщення на тимчасове
зберігання.

Разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару
форми ДМВ- 1, в якій митна вартість
товару визначена позивачем згідно зі
статтями 57, 58 Митного кодексу України
за основним методом (за ціною контракту
щодо товарів, які імпортуються).

З посиланням на те, що документи, які
надані до митного оформлення, не
містять всіх даних відповідно до
обраного методу визначення митної
вартості товару (відсутні документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості), а також містять
розбіжності, відповідності до частини 3
статті 53 Митного кодексу України у
позивача витребувані додаткові
документи для підтвердження митної
вартості товару:

- договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини,

про що зроблено запис на зворотному
боці декларації митної вартості, та з
яким представник декларанта
ознайомлений під підпис (а.с. 40-зворот).

На вимогу митного органу 04.07.2013 ПАТ
«Дніпроспецсталь» надані наступні
документи: рахунки та договір з третіми
особами, витяг з сайту Metal Pages в якості
висновків про якісні характеристики.

Одночасно декларантом надано
відповідь про те, що рахунки про сплату
комісійних посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов
контракту не надавались, оскільки
посередники не залучались; каталоги,
прейскуранти та специфікації
виробника товару не надавались,
оскільки відсутні прямі відносини з
виробником; виписка з бухгалтерської
документації, яка у розумінні частини 3
статті 53 Митного кодексу України
повинна підтверджувати митну вартість
та має бути в наявності, відсутня,
оскільки немає правових відносин з
виробником товару.

Декларантом зазначено, що ним надані
всі наявні у нього документи, інші
документи на момент декларування
надаватись не будуть (а.с. 42).

04.07.2013 митним органом прийнято Рішення
про коригування митної вартості
товарів № 112030000/2013/000510/2, відповідно до
якого митна вартість визначена за
резервним методом - 95,54 $ за кілограм
(а.с. 58-59).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість не
може бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності, та
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість.

В графі 33 даного рішення зазначено, що
надані документи містять розбіжності:

1) в поданому до митного оформлення
інвойсі № MS-13-003 від 26.06.2013 наявне
посилання на зовнішньоекономічний
контракт № 13120156 від 09.02.2010 без
посилання на конкретну специфікацію до
нього та не зазначені референція, без
зазначення номеру партії товару;

2) до митного оформлення товару
подано доповнення № 1 специфікацію № 179
від 19.06.2013, що узгоджує ціну товару, яка
не містить номеру референції та номеру
партії товару;

3) підпис, яким завірено інвойс №
MS-13-003 від 26.06.2013, відрізняється від
підпису уповноваженої особи продавця,
що зазначено в контракті, та неможливо
ідентифікувати особу, яка підписала
інвойс, у зв'язку з чим неможливо
ідентифікувати даний інвойс зі
специфікацією № 179 від 19.06.2013;

4) в пункті 6 специфікації № 179 від
19.06.2013 відсутній вантажовідправник
товару;

5) в наданому пакувальному листі MBR
METALS від 20.06.2013 йде посилання на контракт
ІС/MBR-01-2010 від 04.10.2010, додаток № 1
специфікацію № 123 від 20.06.2013 - на момент
митного оформлення вказані документи
відсутні.

На думку митного органу, вказані
розбіжності не дають можливості
підтвердити приналежність даних
документів (специфікації № 179 від 19.06.2013
та інвойсу № 179 від 19.06.2013) до однієї
партії (поставки) товару.

Також у вказаному рішенні зазначено, що
декларант відмовився від надання в
повному обсязі додаткових документів
згідно з частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України, що підтверджують
митну вартість: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
сертифікати, прейскуранти(прас-листи)
виробника товару; та у митного органу
наявна інформація щодо митної вартості
подібних товарів на рівні 95,54 $ за 1
кілограм для товару № 1 (МД №
112030000/2013/11291 від 07.05.2013), що призвело до
виникнення сумніві у правильності
визначення митної вартості товарів та
до прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), не
може бути застосований через те, що
використані декларантом відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом не
подано документів, які підтверджують
митну вартість, а також декларант
відмовився від надання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість. Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних про вартість операцій з
ідентичним товарами (однакових по всіх
ознаках з оцінюваними товарами). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий, тому що
у декларанта немає даних за вартістю
операцій з побідними (аналогічними)
товарами, які продаються на експорт в
Україну, і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.
Метод визначення митної вартої на
основі віднімання вартості не може
бути прийнятий, тому що у декларанта
немає даних за ціною одиниці товару, по
якій найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
територію України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 95,54 $ за кілограм для
товару № 1 (МД № 112030000/2013/11291 від 07.05.2013).

Як зазначено у рішенні, з декларантом
проведено процедуру консультацій, під
час яких митним органом і декларантом
здійснено обмін наявною у кожного
інформацією. За результатами
проведеної консультації узгоджено та
прийнято рішення про визначення митної
вартості за методом № 6 згідно з
вимогами статті 64 Митного кодексу
України.

04.07.2013 митним органом видано Картку
відмови у митному оформленні товару №
112030000/2013/00544 за поданою ВМД №112030000/2013/015528
від 04.07.2012, у якій як причину у відмові
вказано те, що митним органом проведене
коригування митної вартості та
винесене відповідне рішення, що
вимагає внесення змін до ВМД (а.с.60).

04.07.2013 позивач подав митному органу
нову ВМД №112030000/2013/015551, платежі
ввізного мита за якою склали 114547 грн. 68
коп., що відображено в графі 47 (а.с.61-62).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6
статті 54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється митними
органами на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться такі відомості, у тому числі
у вигляді кодів щодо заявленого
митного режиму, даних про товар,
відомості про митну та фактурну
вартість, відомості про документи, що
надаються для митного контролю разом з
митною декларацією відповідно до
статті 335 цього Кодексу.

Статтею 335 Митного кодексу України
передбачено подання документів та
відомостей необхідних для митного
контролю. Разом з митною декларацією
митному органу подаються рахунок або
інший документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених
кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
окрім іншого відомості: у разі
необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів; у
разі необхідності - документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів та обраний метод її визначення
відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний: 1)
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення;

3) надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
формальностей, тощо. У випадках та в
порядку, визначених цим Кодексом,
декларант має право вимагати від
митного органу випуску товарів, за
умови забезпечення сплати митних
платежів відповідно до розділу Х цього
Кодексу.

Як встановлено судом, при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості митним органом
виявленні розбіжності в поданих до
митного оформлення документах, у
зв'язку з чим, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, від
декларанта письмово вимагалось подати
додаткові документи, про що 04.07.02.2013 на
декларації митної вартості здійснено
відповідний запис, з яким представник
декларанта ознайомлений (а.с.40-зворот).

Документи, які витребувані митним
органом, декларантом у повному обсязі
надані не були, у зв'язку з чим митну
вартість товарів визначено з
урахуванням «Цінової інформації при
визначенні митної вартості з Єдиної
Автоматизованої Інформаційної Системи
Держмитслужби» - інформації щодо
раніше визначених митних вартостей за
методом 1-6 (з розрахунку 95,45 $ за
кілограм для товару № 1 (МД №
112030000/2013/11291 від 07.05.2013) (а.с. 58, 155).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні,
при визначені митної вартості товару
митним орган проводились консультації
з декларантом.

Крім того, Рішення про визначення
митної вартості товарів містить
висновки митного органу про
неможливість визначення митної
вартості шляхом послідовного
застосування першого методу, у зв'язку
з відмовою декларанта надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, а також про
неможливість використання за
наслідками проведених консультацій з
декларантом методів №№2а-2г, у зв'язку з
чим митна вартість товарів визначена з
урахуванням наявної у митного органу
інформації щодо вартості товарів за
цінової інформації ЄАІС ДМСУ та
застосовано метод № 2ґ (резервний).

Відповідно до статті 64 Митного кодексу
України, яка передбачає умови для
застосування резервного методу, у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ).

При цьому, згідно з частиною 2 вказаної
статті, митна вартість, визначена
згідно з положеннями цієї статті,
повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

Як вбачається з досліджених судом
витягу з Єдиної Автоматизованої
Інформаційної Системи Держмитслужби
та копії ВМД № 112030000/2013/011291 від 07.05.2013, а
також Рішення про коригування митної
вартості товарів № 112030000/2013/000394/2 від
07.05.2013, відповідно до якого і подавалась
ВМД № 112030000/2013/011291 від 07.05.2013, митним
органом враховано інформацію про
раніше визнану (визначену) митну
вартість товару з тієї ж країни,
експорт з якої за часом збігається з
часом експорту оцінюваних товарів (а.с.
155-159).

Крім того, як встановлено судом з
пояснень представника позивача та
представника відповідача 1, Рішення
про коригування митної вартості
товарів № 112030000/2013/000394/2 від 07.05.2013
позивачем не оскаржувалось.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою митного органу заповнюється
картка відмови у прийнятті митної
декларації за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, у зв'язку з чим Рішення
про коригування митної вартості
товарів за резервним методом №
112030000/2013/000510/2 від 04.07.2013 та Картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2013/00544 від 04.07.2013
прийняті правомірно, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений законом, а відтак позовні
вимоги про визнання їх протиправними
та скасування задоволенню не
підлягають.

Позовні вимоги про стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача суму переплати ввізного мита
суд також вважає необґрунтованими,
оскільки рішення про корегування
заявленої митної вартості прийнято
правомірно, у зв'язку з чим переплата
ввізного мита відсутня.

Керуючись статтями 2, 71, 72, 159-163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша