Справа № 819/1100/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 876/7865/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013 р. по
справі за позовом Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Бучацька районна
державна адміністрація про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження,-

встановив:

15.04.2013 року позивач - Державна фінансова
інспекція в Тернопільській області
(надалі - ДФІ в Тернопільській області)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до відповідача - управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Бучацька районна державна
адміністрація про скасування
постанови від 28.03.2013 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 30978746.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що у
постанові державного виконавця від
28.03.2013 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №30978746 зазначено про
подання Борщівською РДА позовної заяви
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої працівниками під час
виконання трудових обов'язків, у якій
просять стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нестачу матеріальних цінностей на
загальну суму 4015,92грн. Ухвалою
Бучацького районного суду від 18.03.2013
року відкрито провадження по даній
справі. Таким чином, на думку
державного виконавця, вимоги
виконавчого листа №2-а-1970/2986 від 14.12.2011
року Тернопільського окружного
адміністративного суду виконано.

Позивач також звертає увагу на те, що
згідно виконавчого листа від 14.12.2011
року зобов'язано Бучацьку РДА виконати
вимоги контрольно - ревізійного
управління в Тернопільській області
від 12.04.2011 року а саме: п. 7 стягнути з
винних осіб нестачу матеріальних
цінностей на загальну суму 4015,92 грн., з
яких 2007,96 грн. перерахувати в дохід
державного бюджету. Тобто на час
закінчення виконавчого провадження
рішення суду не виконано, кошти до
державного бюджету не перераховано.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013 р.
позов задоволено. Скасовано постанову
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області від 28.03.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження ВП №30978746.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення суду фактично не виконано в
повному обсязі, а боржником вчинено
лише частину необхідних дій для
повного виконання рішення суду. Для
виконання виконавчого листа від 18.11.2011
р. Бучацькій РДА необхідно звернутися
до суду з відповідною позовною заявою
про стягнення з винних осіб нестачі
матеріальних цінностей на загальну
суму 4015,92 грн. та на підставі рішення
суду, котре повинно набрати законної
сили, вчинити дії щодо стягнення даних
сум - подати виконавчий документ до
виконання. У випадку відмови суду в
задоволенні позовних вимог Бучацької
РДА про стягнення вказаних сум та
набрання законної сили такого рішення,
- у державного виконавця були б
достатні підстави для закінчення
виконавчого провадження.

Таким чином дії вчиненні боржником по
виконанню рішення суду не є достатніми,
оскільки жодного рішення суду щодо
стягнення матеріальної шкоди на час
закінчення виконавчого провадження
28.03.2013 Бучацькою РДА - не представлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, Державною фінансовою інспекцією в
Тернопільській області 30.01.2012 року
листом за вих. №19-25-13-14/592 (а.с. 6) на
адресу підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Тернопільській області
надіслано заяву про примусове
виконання судового рішення та прийняти
до виконання виконавчий лист по справі
№2-а-1970/2986/11, виданий Тернопільським
окружним адміністративним судом.

Згідно виконавчого листа від 18.11.2011
року №2-а-1970/2986/11, зобов'язано Бучацьку
районну державну адміністрацію
виконати обов'язкові вимоги від 12.04.2011
року №19-08-12- 15/2053, а саме: п. 7 стягнути з
винних осіб нестачу матеріальних
цінностей на загальну суму 4015, 92 грн., з
яких 2007,69 грн. перерахувати в дохід
державного бюджету (а.с. 7).

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-а-1970/2986/11, винесено постанову
від 1.03.2012 ВП №309787460 про відкриття
виконавчого провадження та зобов'язано
Бучацьку районну державну
адміністрацію виконати вимоги від
12.04.2011 року №19-08-12-15/2053, а саме: стягнути
з винних осіб нестачу матеріальних
цінностей на загальну суму 4015,92 грн., з
яких 2007,96 грн. перерахувати в дохід
державного бюджету.

В свою чергу, 12.03.2013 року Бучацька РДА
звернулась до Бучацького районного
суду з позовом про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівниками під час виконання
трудових обов'язків шляхом стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нестачу матеріальних
цінностей на загальну суму 4015,92 грн. на
користь Бучацької
райдержадміністрації, завдану ними під
час виконання трудових обов'язків.

Як наслідок, ухвалою Бучацького
районного суду від 18.03.2013 року відкрито
провадження по справі №595/537/13 за
позовом Бучацької
райдержадміністрації до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої під час виконання
трудових обов'язків.

28.03.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Тернопільській області на підставі
факту подання позовної заяви Бучацької
РДА від 12.03.2013 року та наявності ухвали
суду від 18.03.2013 року, зароблено висновок
про виконання вимог виконавчого листа
ВП №30978746 від 14.12.2011. Разом з тим
відповідачем керуючись п.8 ч.1 ст. 49, 50
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№30978746 (а.с.9).

Постанова про закінчення виконавчого
провадження ВП №30978746 направлена
позивачеві для відома 28.03.2013 року
відповідним листом (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів вважає,
що у державного виконавця не було
достатніх підстав для винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження, з огляду на наступне.

Так, Закон України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (із
змінами та доповненнями) визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає права та
обов'язки державного виконавця.

Згідно ч. 1 та ч. 2 статті 11 Закону
України № 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України №
606-XIV державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме:

закінчення виконавчого провадження -
згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа
стягувачу - згідно із статтею 47 цього
Закону;

повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадовій
особі), який його видав, - згідно із
статтею 48 цього Закону.

Так, згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
: фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

В силу ч.3 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження" про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

В контексті наведеного колегією суддів
встановлено, що виконавче провадження
ВП №30978746 закінчено на підставі п.8 ч.1
ст.49 Закону у зв'язку з фактичним
виконанням в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим листом.

Надавши правову оцінку матеріалам
виконавчого провадження ВП №30978746
колегія суддів вважає, що рішення суду
не виконано в повному обсязі, а
боржником вчинено лише частину
необхідних дій для повного виконання
рішення суду.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що для виконання
виконавчого листа від 18.11.2011 Бучацькій
РДА необхідно звернутися до суду з
відповідною позовною заявою про
стягнення з винних осіб нестачі
матеріальних цінностей на загальну
суму 4015,92 грн. та на підставі рішення
суду, котре повинно набрати законної
сили, вчинити дії щодо стягнення даних
сум - подати виконавчий документ до
виконання. У випадку відмови суду в
задоволенні позовних вимог Бучацької
РДА про стягнення вказаних сум та
набрання законної сили такого рішення -
у державного виконавця були б достатні
підстави для закінчення виконавчого
провадження.

З огляду на викладене, дії вчиненні
боржником по виконанню рішення суду не
є достатніми для закриття виконавчого
провадження, оскільки жодного рішення
суду щодо стягнення матеріальної шкоди
на час закінчення виконавчого
провадження 28.03.2013 р. Бучацькою РДА - не
представлено.

Тому, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що має
місце в постанові від 13.05.2013 року про те,
що закриття виконавчого провадження ВП
№30978746, до його повного виконання є
порушенням прав позивача та приписів
п.8 ч. 1 ст. 49 Закону, і в подальшому
унеможливить примусове виконання
рішення суду у разі відмови боржника
виконувати рішення суду у повному
обсязі.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013 р. по
справі № 819/1100/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов