Справа № 249/334/14-а
Суддя: Стріжакова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 249/334/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2014 р.

м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючої-судді
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.

за участю представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідача
Снарської І.М., Воронцової Л.В.,

представника третьої особи

ДП «Донвуглеструктуризація»
Лонської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Шахтарську
адміністративний позов ОСОБА_6 до
управління праці та соціального
захисту населення Шахтарської
райдержадміністрації Донецької
області, за участі третіх осіб ДП
«Торезантрацит», ДП
«Донвуглеструктуризація» про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н
О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії. Свої вимоги обґрунтувала
тим, що з 1976 року по 1995 рік вона
працювала на підприємстві «Шахта Річна
ш/у Волинське». 01.10.1995 року «Шахта
Річна» і «Шахта «Волинська» були
перейменовані у «Шахтоуправління
«Волинське» Торезького виробничого
об'єднання з добичі антрацита
«Торезантрацит». 31.10.1995 року позивачка
звільнена з «ш/у Волинське» за власним
бажанням у зв'язку із виходом на пенсію.
28.07.1996 року «Шахтоуправління
«Волинське» Торезького виробничого
об'єднання з добичі антрацита
«Торезантрацит» перетворено у
Державне відкрите акціонерне
товариство (далі - ДВАТ)
«Шахтоуправління «Волинське», 30.12.1996
року - в ДВАТ «Шахтоуправління
«Волинське» дочірнє підприємство
Державної холдингової компанії
«Торезантрацит», 07.03.2003 року воно
реорганізовано шляхом злиття і
утворення ДП «Торезантрацит». На
початку 2013 року позивач звернулась до
відповідача з проханням про надання їй
компенсації на тверде паливо згідно ст.
48 Гірничого закону України, у чому було
відмовлено. У грудні 2013 року позивачка
звернулась до ДП «Торезантрацит» ОП
«Ш/У «Волинське» з проханням про
забезпечення її побутовим паливом, як
пенсіонера «Ш/У «Волинське», однак там
їй теж відмовлено, оскільки позивачка
працювала на «Шахті Річна», яка у 2003
році була виведена зі складу «Ш/У
«Волинське», і у наступному
ліквідована, а ДП «Торезантрацит» не є
правонаступником ліквідованого
підприємства.

Просить визнати протиправною відмову
відповідача у наданні позивачці права
на отримання компенсації для придбання
палива для побутових потреб;
зобов'язати відповідача надати
компенсацію на придбання палива на
побутові потреби у розмірі 5874,04 грн.;
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Шахтарської райдержадміністрації
Донецької області 182,70 грн., сплачені
позивачкою при подачі
адміністративного позову.

Ухвалою від 11.02.2014 року за клопотанням
представника позивача залучені до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ДП
«Донвуглереструктуризація» та ДП
«Торезантрацит» (а.с.48).

Позивачка ОСОБА_6 у судове засідання не
з'явилась, повідомлена належним чином
про час та місце розгляду справи, до
суду надала заяву, в якій просила
розгляд справи провести у її
відсутність, вимоги підтримує (а.с.43).

Представник позивачки ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про дату і час
судового розгляду повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність і
відсутність позивача, позовні вимоги
підтримує, просить задовольнити (а.с.42).

Представники відповідача управління
праці та соціального захисту населення
Шахтарської райдержадміністрації
Снарська І.М., Воронцова Л.В. у судовому
засіданні заперечили проти позову та
пояснили, що їх відмова позивачу у
наданні пільги мотивована тим, що
останнє вугледобувне підприємство, з
яким позивач перебував у трудових
відносинах - шахтоуправління
«Волинське». В теперішній час воно є
діючим і входить до складу ДП
«Торезантрацит», а тому останнє
зобов'язане забезпечувати позивача
безкоштовним вугіллям. Вважають дії
відповідача щодо відмови у
забезпеченні позивача пільгою
правомірною, у задоволенні позову
просили відмовити (а.с.28-30).

Представник третьої особи ДП
«Торезантрацит» Костенко Л.П. у судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи у її відсутність та
відзив на позов, згідно якого позивач
перед виходом на пенсію працював на
шахті «Річна», яка входила до складу
«Шахтоуправління «Волинське». Шахта
«Річна» неодноразово
реорганізовувалась, а в подальшому
припинила свою діяльність шляхом
ліквідації та передачі її до складу ДП
«Донвуглереструктуризація», яке
згідно ст.48 Гірничого Закону України на
протязі декількох років забезпечувало
безкоштовним вугіллям пенсіонерів -
колишніх працівників шахти «Річна».
Вважає, що відповідач безпідставно
відмовляє позивачу в наданні пільг на
придбання твердого побутового палива
(а.с.84-85).

Представник третьої особи ДП
«Донвуглеструктуризація» Лонська Ю.І.
в судовому засіданні пояснила, що за
наказом Міністерства палива та
енергетики ДП «Шахта Річна» була
передана для здійснення фізичної
ліквідації до ДП
«Донвуглереструктуризація». Шахта
ліквідувалася як юридична особа, а не
як структурний підрозділ у складі
шахтоуправління. За ДП
«Донвуглереструктуризація»
закріплений обов'язок забезпечення
колишніх працівників шахти «Річна»
безкоштовним паливом на побутові
потреби. Після закінчення робіт з
ліквідації підприємства, списки
вуглеотримувачів були передані до
відповідача. Просила суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України м.
Шахтарська та Шахтарського району та
отримує пенсію за віком з 19.07.1996 року
(а.с.12,17,35).

Позивач працювала з 01.03.1976 року в шахті
«Волинська» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрацита
«Торезантрацит»; з 01.01.1989 року в шахті
«Річна» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрацита; шахту
«Речна» перейменовано в ш/у
«Волинське» Торезького виробничого
об'єднання з добичі антрациту
«Торезантрацит».

31 жовтня 1996 року звільнена з
«Шахтоуправління «Волинське» за
власним бажанням у зв'язку із виходом
на пенсію і це її останнім місцем
роботи на вугледобувному підприємстві
перед виходом на пенсію (а.с.10-11, 79-81).

Відповідно до архівної довідки позивач
по 31.10.1996 року працювала прибиральницею
виробничих приміщень ділянки
адміністративно-побутового комбінату -
Річна Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Волинське» (а.с.31).

Відповідно до виписки з наказу № 2/к від
02.01.1989 року позивач переведена на шахту
«Річна» з її згоди з 01.01.1989 року (а.с.108),
наказом № 97/к від 31.10.1996 року ОСОБА_6 -
прибиральниця виробничих приміщень
ділянки АБК «Річна» звільнена з 31.10.1996
року. (а.с.109), в особистій картці та
виписці з табелю виходів вбачається, що
позивач працювала з 01.01.1989 року по 31.10.1996
року в АБК - Річна (а.с.110-113).

Таким чином судом встановлено, що
позивач працював саме на шахті «Річна»,
яка входила до складу шахтоуправління
«Волинське».

Наказом Міністерства палива та
енергетики України від 19.11.2002 року № 669
ДВАТ «Шахтоуправління «Волинське»
дочірнє підприємство державної
холдингової компанії Торезантрацит»
реорганізовано шляхом виділення з його
складу структурного підрозділу шахти
«Річна» та створенням на його базі ДП
«Шахта «Річна». Було визначено, що
останнє є правонаступником майнових
прав та обов'язків ДВАТ
«Шахтоуправління «Волинське»,
пов'язаних з діяльністю його
структурного підрозділу «Шахта
«Річна» згідно з розподільчим балансом
(а.с.61).

Після виділення шахти «Річна» зі
складу ДВАТ «Шахтоуправління
«Волинське», відокремлений підрозділ
«Шахтоуправління «Волинське» увійшло
до складу ДП «Торезантрацит» на
підставі наказу Міністерства палива та
енергетики України №120 від 07.03.2003 року
(а.с.103).

Наказом Міністерства палива та
енергетики України від 05.10.2005 року № 506
«Про припинення діяльності ДП «Шахта
«Річна» шляхом ліквідації» її було
передано для здійснення фізичної
ліквідації до ДП
«Донвуглереструктуризація» та
зобов'язано забезпечити працівників
окремих категорій населення побутовим
вугіллям у період ліквідаційних робіт
(а.с.62).

У проекті ліквідації шахти «Річна»
ДВАТ «Шахтоуправління «Волинське»
передбачається, що після ліквідації
шахти, забезпечення вуглеотримувачів
ліквідованих шахт безкоштовним
вугіллям проводиться правонаступником
(а.с.64-65).

Згідно листа ВП «Ш/у «Волинське» ДП
«Торезантрацит» від 19.12.2013 року № 01-2263
ОСОБА_6, працювала на шахті «Річна», яка
входила до складу Ш/у «Волинське». З
01.01.2003 року шахта «Річна» була виведена
зі складу «Ш/у «Волинське».
Правонаступником «Ш/у «Волинське»,
пов'язаних з діяльністю шахти «річна» є
ДП «Шахта «Річна». В 2005 році ДП «Шахта
«Річна» припинила свою діяльність
шляхом ліквідації та передачі до
складу ДП «Донвуглереструктуризація»,
яке після закінчення робіт з
ліквідації шахти «Річна» передала
списки осіб, що мають право на пільги по
забезпеченню вугіллям на побутові
потреби, в тому числі, ОСОБА_6,
відповідачу. На даний момент діюче
підприємство ПП «Ш/у «Волинське» ДП
«Торезантрацит» не є правонаступником
виділеної з його складу і ліквідованої
шахти «Річна», тому підстав для
забезпечення паливом на побутові
потреби пенсіонерів ліквідованої
шахти у них не має (а.с.15).

Відповідно до довідки, виданої ВП
«Шахтоуправління «Волинське» ДП
«Торезантрацит» воно перетворювалось
наступним чином: 28.07.1996 року
«Шахтоуправління «Волинське»
Торезького виробничого об'єднання з
добичі антрацита «Торезантрацит»
перетворено у Державне відкрите
акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Волинське»; 30.12.1996
року воно перетворено в Державне
відкрите акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Волинське», дочірнє
підприємство Державної холдингової
компанії «Торезантрацит»; 07.03.2003 року
воно реорганізовано шляхом злиття і
утворення ДП «Торезантрацит» (а.с.13).

Листом від 12.12.2013 року № 05/21-344 УПСЗН
Шахтарської райдержадміністрації
відмовило позивачу в наданні
компенсації на тверде паливо. Дана
відмова мотивована тим, що позивач
перейшла на пенсію з ш/у «Волинське»,
тому виплачувати їй компенсацію на
тверде паливо, як пенсіонеру шахти
«Річна», немає підстав. (а.с.17).

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частиною 5 ст. 48 Гірничого
закону України передбачена категорія
осіб, яка після ліквідації чи
консервації гірничого підприємства
забезпечуються вугіллям на побутові
потреби, в межах галузевої угоди, а саме
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків .

Згідно постанови КМУ № 77 від 31 січня 2007
року «Про затвердження порядку надання
пільг на придбання твердого палива за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетом» передбачено, що
визначення права на пільги на тверде
побутове паливо відповідно до
Гірничого закону України покладено на
управління праці та соціального
захисту населення на підставі
відомостей із трудової книжки та
пенсійного посвідчення.

За приписами пункту 4 вказаної
постанови для призначення пільг з
придбання твердого палива і
скрапленого газу особи звертаються до
управлінь праці та соціального захисту
населення з відповідною заявою, до якої
додають довідку про наявність у
житловому приміщенні пічного опалення
та/або кухонного вогнища на твердому
паливі.

Суд звертає увагу, що даною постановою
передбачено обов'язок відповідача
визначати право на пільги та тверде
побутове паливо, а не компенсацію.

У разі коли на підставі записів у
трудовій книжці особи, яка має право на
безоплатне забезпечення вугіллям для
побутових потреб згідно із статтею 48
Гірничого закону України, неможливо
встановити факт виходу на пенсію з
ліквідованого гірничого підприємства
(ліквідація, реорганізація,
перейменування), до уповноваженого
органу за його запитом надається
архівна довідка або довідка
Міненерговугілля про зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази).

Таким чином, відповідач у справі - є
суб'єктом владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок щодо визначення
права на пільги на тверде побутове
паливо відповідно до частини 2 статті 102
Бюджетного кодексу України, якою
передбачено, що за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на надання пільг на придбання твердого
пічного палива надаються пільги,
особам, які мають таке право згідно із
статтею 48 Гірничого закону України, - з
розрахунку вартості 3,1 тони вугілля на
побутові потреби на домогосподарство
на рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював у вугільній галузі,
перебував на посадах пов'язаних з
підземними умовами більше 10 років, що
підтверджується трудовою книжкою.

Частиною 5 статті 111 ЦК України
передбачено, що юридична особа є
ліквідованою з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Державне підприємство «Шахта «Річна»
перебуває в стані припинення.

Відповідно до Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 1997 № 939,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, а також
визначення правонаступника щодо
соціального захисту осіб відповідно до
частини п'ятої статті 48 Гірничого
закону України.

Наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
21.12.2012 року № 1078 був затверджений Акт
комісії з розгляду підсумків
фактичного виконання робіт та заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти «Річна», яким роботи з ліквідації
шахти «Річна» визнані закінченими у
повному обсязі, відповідно з проектом
ліквідації (а.с.63).

Актом прийому - передачі списку
вуглеотримувачів шахти «Річна» від
10.01.2013 року управлінню соціального
захисту населення був переданий
список вуглеотримувачів, які
забезпечувалися вугіллям державним
підприємством
«Донвуглереструктуризація», та які
мають право на безплатне забезпечення
твердим побутовим паливом згідно із
статтею 48 Гірничого Закону України, в
тому числі із зазначенням персональних
даних позивача (а.с.66-69).

Суд не погоджується з позицією
відповідача, що обов'язок забезпечення
вугіллям лежить на юридичній особі -
Держаному підприємстві
«Торезантрацит» до складу якого
входить шахтоуправління «Волинське»,
яке значиться у трудовій книжці
позивача як останнє місце його праці у
вугледобувній галузі.

Матеріалами справи достовірно
підтверджено, що позивач працював на
шахті «Річна», послідовний процес
реорганізації якої як структурного
підрозділу, а в подальшому і як
самостійної юридичної особи,
відбувався на підставі наказів вищого
органу управління, з дотриманням прав
та гарантій працівників.

Із даних архівних довідок, інших
матеріалів справи, чітко вбачається, що
позивач працював саме на ліквідованому
підприємстві - ДП «Шахта «Річна»,
соціальний захист колишніх
працівників якого протягом фізичної
ліквідації був покладений на державне
підприємство
«Донвуглереструктуризація», а в
теперішній час перейшов до управління
соціального захисту.

За таких обставин, суд вважає
протиправною відмову відповідача
надати пільгу позивачу на придбання
твердого палива.

Суд звертає увагу, що вимога про
зобов'язання виплатити конкретну суму
5874,04 грн. зазначена без мотивування,
розрахунку і документального
підтвердження, не зазначено за який
саме період має бути виплачена дана
сума. У зв'язку із наведеним суд
позбавлений можливості перевірити
законність вимог позивача в частині
стягнення конкретної суми. До того ж
нарахування та виплата пільг
відноситься до компетенції
відповідача і суд не має повноважень
втручатись у діяльність суб'єкта
владних повноважень, зобов'язуючи його
виплатити певну суму грошових коштів.

Разом з тим не зазначення періоду, за
який період має бути поновлене
порушене право, ставить під сумнів
ефективність юридичного захисту
такого права.

Відповідно до ст. 11 КАСУ суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає, що для повного захисту прав
та інтересів позивача необхідно вийти
за межі позовних вимог, зазначивши
період, за який порушене право підлягає
поновленню і зобов'язати відповідача
надати позивачу пільгу на тверде
паливо з урахуванням вимог ст. 48
Гірничого Закону України за 2013 рік.
Саме такий засіб юридичного захисту
суд вважає ефективним, як за законом,
так і на практиці для захисту порушених
прав позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», ставка
судового збору за подання позову
немайнового характеру до
адміністративного суду з 01 січня 2014
року встановлена у розмірі 73,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з
бюджету на користь позивача підлягає
стягненню сплачений судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Зобов'язати Управління праці і
соціального захисту населення
Шахтарської міської ради надати ОСОБА_6
пільгу на тверде побутове паливо з
урахуванням вимог ст. 48 Гірничого
Закону України за 2013 рік.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_6 судовий збір у сумі 73
грн. 08 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Г.В. Стріжакова