Справа № 2а-19805/10/0570
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Загацька Т.В.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа №2а-19805/10/0570
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Юрко І.В., суддів
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

секретарі судового засідання
Романенко Т.О.,

представника відповідача Бабіч Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
м.Димитрові на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року у справі № 2а-19805/10/0570 за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м.Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії,-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач 05.08.2010 року звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м.Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн..

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м.Димитрові
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 4501 грн. 67 коп..

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погодився з таким
рішенням суду, подав апеляційну
скаргу, якою просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Згідно заперечення на
апеляційну скаргу позивач проти вимог
апеляційної скарги заперечував,
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС
України неявка вказаної особи не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом першої інстанцій встановлено,
що відповідно до актів щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, у період з серпня 2009 року по
червень 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, отриманих на території
колишнього СРСР. Сума цих витрат
становить 13728,47 грн., яку УПФУ в
м.Димитрові Донецької області
виплатило згідно вимог Законом України
«Про пенсійне забезпечення», і яка не
прийнята до заліку відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м.Димитрові в
зв'язку з неузгодженістю сум.

Відповідно до розрахунку
підтвердження виплати пенсії ОСОБА_3,
за серпень 2009 року - червень 2010 року
встановлено, що вказаною особою у
зазначений період отримано: у 2009 році
3264,00 грн. пенсії, яка складається із
основного розміру пенсії - 1109,82 грн.,
адресної допомоги - 2154,18 грн., за 2010 рік
пенсіонером отримано: 3920,75 грн. пенсії,
яка складається із основного розміру
пенсії - 1109,82 грн., адресної допомоги -
2780,18 грн., суми по доставці пенсії - 30,75
грн..

Відповідно до розрахунку
підтвердження виплати пенсії ОСОБА_4 за
серпень 2009 року - червень 2010 року
встановлено, що вказаною особою у
зазначений період отримано: у 2009 році
2868,92 грн. пенсії, яка складається із
основного розміру пенсії -1000,00 грн.,
адресної допомоги - 1764,24 грн., виплати
непрацюючим пенсіонерам по Постанові
КМУ № 198 - 100,20 грн., суми по доставці
пенсії -22,48 грн., за 2010 рік пенсіонером
отримано: 3674,80 грн. пенсії, яка
складається із основного розміру
пенсії - 1200,00 грн., адресної допомоги -
2446,00 грн., суми по доставці пенсії - 28,80
грн..

Позивачем направлено відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих ОСОБА_3, який
отримав травму 20.11.1980 року в
Каспійському рейдовому управлінні
морських шляхів м.Астрахань, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 21.11.1980 року
№ 1; та ОСОБА_4, який отримав травму
14.09.1997 року в ТОВ «Зверенське
Шахтопрохіднеуправління» м.Зверево,
Ростовської області, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 03.10.1997 року
№ 9. Вказаним особам виплачено пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за період з
серпня 2009 року по червень 2010 року на
загальну суму 13728,47 грн..

Відповідачем акт звірки був підписаний
без урахування суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав СНД, які
отримали каліцтво в державі СНД та
переїхали на постійне місце проживання
до України.

Спірні відносини регулюються Законом
України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту - Закон
№ 1105), Законом України від 22.02.2001 року №
2272-ІІІ «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту - Закон
№ 2272), та Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 04.03.2003 року № 5-4/4
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697;
далі по тексту - Порядок).

За змістом ч.2 ст.2 Закону № 1105 особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» ст. 27 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що
громадянам України переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Прикінцевих
положень Закону № 1105 відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом.

Отже, за змістом наведеної правової
норми обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105, Фонд
є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд, у зв'язку з чим належать
задоволеннюь позовні вимоги в частині
стягнення суми витрат пов'язаних з
виплатою пенсії у розмірі 4501,67 грн., у
тому числі основний розмір пенсії - 4419,64
грн., сума по доставці пенсії - 82,03 грн..

Разом з тим, перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону № 1105, відповідної якій
Фонд зобов'язаний у встановленому
законом порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги, у зв'язку з чим суд першої
інстанції вірно зробив висновок про
відмову в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення суми витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії у розмірі
9126,60 грн..

Зазначена правова позиція суду
відображена у висновках Вищого
адміністративного суду України в
ухвалі від 19 листопада 2013 року №
К/9991/8227/11.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог шляхом стягнення з
відповідача суми витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії у розмірі 4501,67 грн..

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м.Димитрові на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 2а-19805/10/0570 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 2а-19805/10/0570
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту постановлення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Юрко

Судді
Г.М.Міронова

А.А.Блохін