Справа № П/805/69/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Михайлик А.С.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
справа №П/805/69/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
11 лютого 2014 року у справі № П/805/69/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування вимоги №
Ф-29155-17 від 7 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області, в якому
просив винести постанову, якою визнати
вимогу про сплату боргу (недоїмки),
винесену Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області від 07 грудня 2013 року
№Ф-29155-17 про стягнення недоїмки про
сплату єдиного внеску на соціальне
страхування в сумі 9519,62 грн. як
незаконну та скасувати її (а.с. 3-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2014 року адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області задоволений повністю, визнано
незаконною та скасовано вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 7 грудня 2013 року № Ф-29155-17
про стягнення недоїмки зі сплати боргу
з єдиного внеску на соціальне
страхування у сумі 9 519,62 грн. (а.с. 27-28).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі (а.с.31-32
).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що пільги щодо
сплати єдиного внеску мають лише
фізичні особи-підприємці, якщо вони є
пенсіонерами або за віком або
інвалідами. Позивач отримує пенсію з
втрати годувальника, а тому на неї не
розповсюджуються приписи частини 4 ст. 4
Закону України № 2464.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована
Виконавчим комітетом Красноармійської
міської ради 20 листопада 2007 року, номер
запису про державну реєстрацію 2
004195, що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_1, копія
якого наявна в матеріалах справи (арк.
справи 7). Згідно свідоцтва серії
НОМЕР_2, позивач є платником єдиного
податку з 1 січня 2012 року (а.с. 9).

07 грудня 2013 року Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
сформовано вимогу № Ф-29155-17 про сплату
недоїмки з єдиного внеску в сумі 9 519,62
грн. Згідно розрахунків Управління
пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області наданих
відповідачем, недоїмка у сумі 8325,59 грн.
виникла через несплату позивачем
єдиного внеску за період з вересня 2011
року по червень 2013 року (а.с. 22).
Загальна сума заборгованості
зазначена в вимозі в сумі 9519,62 грн.
виникла станом на 31.10.2013 року (а.с. 5).

У наданій відповідачем картці
особового рахунку станом на 11 вересня
2013 року обліковується недоїмка з
єдиного внеску в сумі 8325,59 грн. (а.с. 23-24).
Розмір єдиного внеску за липень -
вересень 2013 року складає 1194,03 грн.

В матеріалах справи міститься довідка
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 02 грудня 2013 року №26661/10/23, з
якої вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, та отримує пенсію в разі
втрати годувальника з 01 серпня 2011 року
довічно, але з 09 червня 2011 року по 31
липня 2011 року отримувала пенсію за
віком при повному стажі (а.с. 6).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Статею 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464 - VІ єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У частині 4 статті 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" зазначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату. Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення. У разі якщо згоди з органом
Пенсійного фонду не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08
липня 2010 року визначено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року
визначене поняття «пенсія» - як,
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Отже, нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено загальне
правило набуття (призначення) пенсії.

Судова колегія звертає увагу, що згідно
довідки Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 02 грудня 2013 року №26661/10/23
ОСОБА_4 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, та отримує пенсію в разі
втрати годувальника з 01 серпня 2011 року
довічно, але з 09 червня 2011 року по 31
липня 2011 року отримувала пенсію за
віком при повному стажі, отже з 09 червня
2011 року набула пенсійного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, з чим
погоджується судова колегія, суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що посилання відповідача на
отримання позивачем пенсії по втраті
годувальника як підставу виникнення
обов'язку щодо нарахування та сплати
єдиного внеску не можна приймати,
оскільки положеннями ст. 4 Закону № 2464 в
редакції яка діє з 06 серпня 2011 року, від
зазначеного обов'язку звільнено осіб,
які є пенсіонерами за віком, тобто
досягли пенсійного віку, достатнього
для призначення пенсії за віком, а не
осіб, що отримують певний вид трудової
пенсії.

Отже як судом першої так і апеляційної
інстанції встановлено, що позивач є
пенсіонером за віком на яких
розповсюджується ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Крім того,
судова колегія звертає увагу на те, що
позивач не укладав договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2014 року у справі № П/805/69/14 -залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2014 року у справі № П/805/69/14 -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв