Справа № 345/306/14-а
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/306/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Онушканича В.В.

секретаря Танчук
М.С.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача Матіїва
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуші справу
за позовом ОСОБА_3 до відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа: управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та
Калуському районі, про визнання дій та
бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із
вищенаведеним позовом і, після
уточнення позовних вимог, просить:
визнати неправомірними дії посадових
осіб відділу ДВС Калуського МРУЮ;
зобов'язати посадових осіб відділу ДВС
здійснити всі виконавчі дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», а саме
накласти штраф на боржника та
зобов'язати його виконати рішення суду;
звернутись до суду із поданням про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення, передбаченого ст. 263
КАС України та ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»;
винести окрему ухвалу та направити в
управління ДВС Головного управління
юстиції в Івано-Франківській області
для відповідного реагування на дії
(бездіяльність) посадових осіб відділу
ДВС Калуського МРУЮ.

Свої вимоги мотивує наступним.
Постановою Калуського міськрайонного
суду від 30.03.2011 року, яка залишена без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду, задоволено
позов ОСОБА_3 та зобов'язано УПФУ в м.
Калуші та Калуському районі провести
їй нарахування та виплату підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 28.08.2010 року. Виконання
судового рішення кінцевим терміном не
обмежено. На виконання рішення суду по
справі № 2-а-2203/11 від 30.03.2011р. було видано
виконавчий лист, на підставі якого
відкрито виконавче провадження ВП
№33252719 від 07.07.2012р. У постанові про
відкриття виконавчого провадження
боржнику надано термін 7 днів для
добровільного виконання. УПФУ в м.
Калуші та Калуському районі рішення
суду в цей строк не виконано, фактично
виплати не проведено і до
сьогоднішнього дня.

Посадові особи відділу ДВС Калуського
МРУЮ не вчиняють жодних дій,
передбачених ЗУ «Про виконавче
провадження», спрямованих на примусове
виконання постанови Калуського
міськрайсуду від 30.03.2011 року, а саме
штрафних санкцій до боржника не
застосовано. Крім того, в порушення
вимог ст. 263 КАС України та ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» державний виконавець
безпідставно не звертається до суду із
поданням про зміну способу та порядку
виконання судового рішення. Тому
позивач просить позов задоволити в
повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з
вищенаведених підстав та просить суд
його задоволити. При цьому представник
позивача не наполягав на задоволенні
позовної вимоги про винесення окремої
ухвали. Наголосив на тому, що у
виконавчому листі не вказано кінцевий
термін виконання рішення суду, а
відсутність коштів не є підставою для
невиконання рішення суду.

Представник відповідача вважає позов
безпідставним, оскільки державним
виконавцем вжито всіх заходів,
спрямованих на примусове виконання
рішення Калуського міськрайонного
суду від 30.03.2011 року. Так, 07.07.2012 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження із примусового виконання
виконавчого листа Калуського
міськрайсуду № 2-а-2203/11. 11.07.2012 року
згідно розпорядження державного
виконавця зобов'язано УПФУ в м. Калуші
та Калуському районі у строк до 7 днів
виконати постанову суду. 25.12.2012 року
державним виконавцем винесено
постанову про заміну сторони
виконавчого провадження. 15.03.2013 року
надійшло розпорядження УПФУ в м. Калуші
та Калуському районі від 22.01.2013 р. про
здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3
Таким чином, державним виконавцем
вжито всіх дій відповідно до ЗУ «Про
виконавче провадження» в частині
примусового виконання виконавчого
листа Калуського міськрайсуду №
2-а-2203/11.

Щодо вимог позивача про накладення
штрафу на боржника, то відповідно до ст.
89 ЗУ «Про виконавче провадження»
державний виконавець накладає штраф на
боржника у разі невиконання рішення
суду без поважних причин. Проте рішення
суду не виконується з об'єктивних
причин, а саме через відсутність
фінансування. Так, головним
розпорядником коштів, що спрямовуються
на виплату пенсій, є Міністерство
соціальної політики України,
розпорядником нижчого рівня -
Пенсійний фонд України. Тобто виплата
заборгованої суми на пряму залежить
від виділення коштів з Державного
бюджету і через відсутність
фінансового ресурсу територіальний
орган Пенсійного фонду України не має
можливості провести виплату
нарахованих коштів. Тому державний
виконавець на мав підстав для
винесення постанови про накладення
штрафу на боржника.

Представник відповідача зазначив, що
відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення суду, державний
виконавець може звернутися до суду із
поданням про зміну способу виконання
судового рішення. Тобто законодавством
передбачено право, а не обов'язок
державного виконавця звертатися до
суду із заявою про зміну способу
виконання постанови суду. Водночас під
час розгляду справи державний
виконавець вже звернувся до суду із
заявою про зміну і встановлення
способу виконання постанови
Калуського міськрайонного суду від
30.03.2011 року.

Щодо винесення окремої ухвали
представник відповідача наголосив, що
це є правом, а не обов'язком суду. Таким
чином, представник відповідача просить
в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи подав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі. Позов вважає необґрунтованим,
адже відповідно до розпорядження УПФУ
в м. Калуші та Калуському районі № 104608
від 04.01.2013 р. ОСОБА_3 було проведено
перерахунок підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни», починаючи з 28.08.2010
р. до 23.07.2011 р., оскільки Законом України
від 14.06.2011 р. внесені зміни до ЗУ «Про
державний бюджет України на 2011 рік».
Прикінцеві положення даного закону
доповнено п. 4, згідно якого у 2011р. норми
і положення ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Згідно рішення Конституційного суду
України від 26.12.2011 р. визнано такими, що
відповідають Конституції України
положення п. 4 розділу VІІ «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про державний бюджет
України на 2011 рік».

Тому УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі провело ОСОБА_3 перерахунок
пенсії відповідно до постанови суду та
з урахуванням змін до законодавства,
які регулюють спірні правовідносини і
які визнані такими, що відповідають
Конституції України. Щодо виплати, то
покладені судом зобов'язання вчинити
дії щодо проведення перерахунку ОСОБА_3
виконані УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі в порядку, встановленому
судовим рішенням та в межах
повноважень, покладених на управління
Фонду. Виплата донарахованої суми, яка
перевищує бюджетні призначення на
поточний рік, буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Через
відсутність фінансового ресурсу
територіальний орган Пенсійного фонду
України не має можливості провести
виплату ОСОБА_3 нарахованих коштів.
УПФУ в м. Калуші та Калуському районі
вчинено усі можливі дії, спрямовані на
виконання рішення суду. Тому підстав
для накладення штрафу на посадових
осіб УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі - немає. Також вимоги позивача
про зобов'язання державного виконавця
звернутися до суду із поданням про
зміну способу виконання рішення суду
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства. Тому представник
третьої особи просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
суду на обґрунтування вимог позову,
з'ясувавши таким чином фактичні
обставини справи, суд дійшов висновку
про наявність публічно-правового спору
між сторонами з приводу порушення
права стягувача на відновлення його
порушених прав, встановленого рішенням
суду, а також про часткову
обґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Нормативними приписами ч. 1 ст. 181 КАС
України встановлено, що учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а
також, якщо законом не встановлено
інший порядок судового оскарження
рішень, дій чи бездіяльності таких
осіб.

Судом встановлено, що постановою
Калуського міськрайонного суду від
30.03.2011 року (а.с. 15) задоволено позов
ОСОБА_3 та зобов'язано УПФУ в м. Калуші
та Калуському районі провести ОСОБА_3
нарахування та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 28.08.2010 року, з врахуванням
ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.03.2012 року постанову Калуського
міськрайонного суду від 30.03.2011 року
залишено без змін (а.с. 16-17).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання рішення суду по справі №
2-а-2203/11 було видано виконавчий лист (а.с.
18), на підставі якого відкрито
виконавче провадження ВП № 33252719 від
07.07.2012 р. (а.с. 19). У постанові про
відкриття виконавчого провадження
боржнику надано термін 7 днів для
добровільного виконання. 11.07.2012 р.
державним виконавцем надіслано
розпорядження, яким начальника УПФУ в
м. Калуші та Калуському районі
зобов'язано у строк 7 днів нарахувати та
виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 23.08.2010 року, з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. Також
начальника УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі попереджено, що
вразі невиконання без поважних причин
у встановлений строк рішення,
державний виконавець постанову про
накладення штрафу на боржника юридичну
особу (а.с. 57).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право накладати стягнення у
вигляді штрафу на громадян і посадових
осіб у випадках, передбачених Законом.

Згідно вимог ЗУ "Про виконавче
провадження" виконавче провадження - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів. Примусове
виконання рішень судів покладається на
державну виконавчу службу. Державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених даним Законом заходів для
примусового виконання рішень і в
повному обсязі вчинити виконавчі дії.
Зі змісту ЗУ "Про виконавче
провадження" слідує, що державний
виконавець повинен прийняті всі
належні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що
постанова Калуського міськрайонного
суду від 30.03.2011 року не виконана. УПФУ в
м. Калуші та Калуському районі
здійснено нарахування ОСОБА_3
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни», проте на сьогодні нарахована
сума підвищення до пенсії ОСОБА_3 не
виплачена (а.с. 61,62-63)

Згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Згідно із ч. 4 ст. 257 КАС України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

На обов'язковості фактичного і повного
виконання судових рішень неодноразово
наголошувалось у рішеннях
Європейського суду з прав людини в
розрізі ст. 6 Європейської конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод. Так,
Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін. Якщо
адміністративний (виконавчий) орган
відмовляється виконувати, не виконує
чи затягує виконання судового рішення,
то передбачені статтею 6 гарантії, які
забезпечуються стороні на етапі
судового розгляду справи, фактично
втрачають свій сенс (рішення у справі
«Піалопулос та інші проти Греції»,
пункт 68).

Суд не бере до уваги покликання
представника відповідача та третьої
особи про неможливість виконання
постанови Калуського міськрайонного
суду від 30.03.2011 року з поважних причин,
оскільки орган державної влади не має
права посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу (п. 74
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії»).

Тому суд приходить до висновку, що
державним виконавцем безпідставно
констатовано поважність причин
невиконання судового рішення при тому,
що обов'язковим до виконання судовим
рішенням зобов'язання по нарахуванню
та виплаті стягувачу належних йому сум
покладено саме на боржника, а не на
осіб, які забезпечують формування
державного бюджету чи забезпечення
фінансування певних статей його
витрат. При цьому, жодних доказів
вжиття боржником належних заходів до
забезпечення включення до відповідної
статті бюджетних витрат необхідних
коштів у порядку, встановленому БК
України, суду не надано. Матеріали
справи свідчать про невжиття боржником
належних заходів для забезпечення
фактичного виконання судового рішення,
а державним виконавцем - для його
примусового виконання.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону. У
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Невжиття державним виконавцем
достатніх заходів, спрямованих на
примусове виконання судового рішення,
являється саме бездіяльністю, а не
діями, про що йдеться в самому
адміністративному позові. Виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-а-2203/2011 відкрите і знаходиться
у провадженні державного виконавця
відділу ДВС Калуського МРУЮ Матіїва
А.В.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги слід задоволити в частині
визнання неправомірною бездіяльності
державного виконавця відділу ДВС
Калуського МРУЮ Матіїва А.В. у
виконавчому провадженні ВП №33252719 в
частині невинесення постанови про
накладення штрафу на боржника та
невжиття заходів щодо примусового
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду від 30.03.2011 р. та
зобов'язання винести постанову про
накладення штрафу на боржника -
посадових осіб управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження» та
вжити заходів щодо примусового
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду від 30.03.2011 р.

В частині вимог щодо зобов'язання
державного виконавця звернутись до
суду із поданням про зміну способу та
порядку виконання судового рішення,
передбаченого ст. 263 КАС України та ЗУ
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», у позові слід
відмовити. Так, відповідно до ч. 1 ст. 263
КАС України за наявності обставин, що
утруднюють виконання судового рішення
за поданням державного виконання або
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
судового рішення. Тобто законодавством
передбачено право, а не обов'язок
державного виконавця звертатися до
суду із заявою про зміну способу
виконання постанови суду. Водночас
ст.263 КАС України передбачає право
сторін виконавчого провадження, в тому
числі й позивача, звернутися до суду із
заявою про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Отже, суд приходить до
висновку, що позивач та її представник
не позбавлені права самостійно
звернутися до суду із відповідною
заявою. До того ж на час розгляду справи
державним виконавцем подано до
Калуського міськрайонного суду заяву
про зміну способу і порядку виконання
постанови суду від 30.03.2011 року (а.с. 53-55).

Щодо прийняття окремої ухвали стосовно
посадових осіб відділу ДВС Калуського
МРУЮ, суд враховує ст. 166 КАС України,
якою передбачено, що суд, виявивши під
час розгляду справи порушення закону,
може постановити окрему ухвалу і
направити її відповідним суб'єктам
владних повноважень для вжиття заходів
щодо усунення причин та умов, що
сприяли порушенню закону. Про вжиті
заходи суд повідомляється не пізніше
одного місяця після надходження
окремої ухвали. Отже, виходячи з змісту
вказаної статті, постановлення окремої
ухвали - є правом суду, а не його
обов'язком. Крім того, представник
позивача у судових дебатах не
наполягав на задоволенні вимоги про
винесення окремої ухвали.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача
судові витрати пропорційно до частини
задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, ст.ст. 6, 11, 18, 25, 26, 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 6, 71, 128,
158-163, 166, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Івано-Франківської області
Матіїва Андрія Васильовича у
виконавчому провадженні ВП №33252719 щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-2203/2011, виданого Калуським
міськрайонним судом
Івано-Франківської області, щодо
невиконання вимог ч. 1 ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження» і
невинесення постанови про накладення
штрафу на боржника - посадових осіб
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі, та
невжиття заходів щодо примусового
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду від 30.03.2011 р. в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі нарахувати та
виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 23 серпня 2010 року, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Івано-Франківської області
Матіїва Андрія Васильовича у
виконавчому провадженні ВП № 33252719 щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-2203/2011, виданого Калуським
міськрайонним судом
Івано-Франківської області, винести
постанову про накладення штрафу на
боржника - посадових осіб управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі відповідно до ч. 1 ст.
89 Закону України «Про виконавче
провадження» та вжити заходів щодо
примусового виконання постанови
Калуського міськрайонного суду від
30.03.2011 р. в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
нарахувати та виплатити ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 23 серпня 2010 року, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 36 грн. 54 коп. судових
витрат.

Постанова набирає законної сили через
десять днів після її проголошення, якщо
апеляційну скаргу не подано.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий: