Справа № 814/5234/13-а
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

вступна та резолютивна частини

м. Миколаїв

19 лютого 2014 року
13:06 справа № 814/5234/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Марича Є.В. за участю секретаря
судового засідання Корнієнко О.М., пр.
позивача Чамари Л.В., Красюка О.О., пр.
відповідача Гузенка А.М., Камашева Ю.А.,
пр. третьої особи Янковича І.І.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за

адміністративним позовомДержавного
підприємства "Спеціалізований
морський порт "Октябрьск", а/с 170, м.
Миколаїв, 54052

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України, вул. Шевченка, 15/1, м.
Одеса, 65058

третя особаДержавне підприємство
"Адміністрація морських портів
України", пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135 в
особі філії "Октябрьск" Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України", а/с 1090, м. Миколаїв, 54052

провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.15.2013 №
, визнання протиправними дії

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України від 12.15.2013 №
.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Присудити Державному підприємству
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" понесені ним судові
витрати у сумі 458,80 грн з Державного
бюджету України.

5. Стягнути зі Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України судовий збір в сумі
4129,20 грн.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Апеляційна
скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

19 лютого 2014 року 13:06
справа № 814/5234/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Марича Є.В. за участю секретаря
судового засідання Корнієнко О.М., пр.
позивача Чамари Л.В., Красюка О.О., пр.
відповідача Гузенка А.М., Камашева Ю.А.,
пр. третьої особи Янковича І.І.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за

адміністративним позовомДержавного
підприємства "Спеціалізований
морський порт "Октябрьск", а/с 170, м.
Миколаїв, 54052 до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України, вул. Шевченка, 15/1, м.
Одеса, 65058

третя особаДержавне підприємство
"Адміністрація морських портів
України", пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135 в
особі філії "Октябрьск" Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України", а/с 1090, м. Миколаїв, 54052

провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.15.2013 №
, визнання протиправними дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, державне підприємство
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск", звернувся до суду з позовом
до відповідача, спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України, третя особа державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України" в особі філії
"Октябрьск" державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.15.2013 р. №
та визнання протиправними дій.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач
зробив протиправний висновок про
відсутність господарської операції з
користування причалами та об'єктами
портової інфраструктури на підставі
укладених між позивачем і третьою
особою договорів сервітуту та договору
про користування об'єктами
інфраструктури.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких посилається на те,
що майно, право користування яким
передане за договором сервітуту та
договором користування, зареєстроване
за позивачем на праві господарського
відання (т. 1 а. с. 217-220).

Третя особа подала письмові пояснення,
в яких вказала на факт реєстрації
майна, переданого в користування, за
нею на праві господарського відання, а
також про те, що ведеться робота щодо
реєстрації сервітуту (т. 1 а. с. 162-167).

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали у повному
обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали та просили
суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи позовні
вимоги підтримав.

У відповідності до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), в судовому
засіданні 19.02.2014 р. судом проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Суд заслухав представників сторін і
третьої особи, дослідив матеріали і
обставини справи, якими обґрунтовані
позовні вимоги та заперечення, і
встановив наступне.

З 05.11.2013 р. по 25.11.2013 р. проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з третьою особою за
період червень-липень 2013 р., за
результатами якої складено акт від
02.12.2013 р. № 49/47-4/19290012 (т. 1 а. с. 22-31).

Під час перевірки встановлено
порушення позивачем п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст.
14, п. 198.1-198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1-200.2 ст. 200
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за червень 2013 р. на суму
82957,00 грн., за липень 2013 р. на суму 143155,00
грн.

На підставі акту перевірки, прийнято
податкове повідомлення-рішення від
12.12.2013 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість за основним
платежем у розмірі 226112,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 113056,00 грн. (т. 1 а. с.
21).

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходить з наступного.

На виконання наказу Міністерства
інфраструктури України від 19.03.2013 р. №
163 позивача було реорганізовано шляхом
виділу стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них та утворено
третю особу. Передача майна здійснена
на підставі розподільчого балансу і
акту приймання-передачі від 13.06.2013 р. (т.
1 а. с. 61-80).

На підставі викладеного, до третьої
особи перейшли права на об'єкти, які
використовуються позивачем для
провадження господарської діяльності
(причали, залізничні колії та
автомобільні шляхи тощо).

Позивач і третя особа 14.06.2013 р.
підписали договір № 266А-2013 про
встановлення сервітуту, за яким
позивач набув право строкового
платного користування причалами № 1-6 і
допоміжним (т. 1 а. с. 42-44).

Також позивач і третя особа 14.06.2013 р.
підписали договір № 263А-2013
користування об'єктами інфраструктури,
за яким позивач набув право строкового
платного користування під'їздними
залізничними коліями та
автомобільними під'їздними шляхами (т. 1
а. с. 45-51).

На підставі первинних бухгалтерських
документів позивач включив до
податкового кредиту за червень-липень
2013 р. відповідні суми податку на додану
вартість.

До перевірки відповідачу були надані
акти надання послуг, рахунки на оплату
та податкові накладні (т. 1 а. с. 52-55, 57-60,
т. 2 а. с. 4-7).

Згідно п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у зв'язку з придбанням послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Визначення поняття "постачання послуг"
надано п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України, за
яким це будь-яка операція, що не є
постачанням товарів, чи інша операція з
передачі права на об'єкти права
інтелектуальної власності та інші
нематеріальні активи чи надання інших
майнових прав стосовно таких об'єктів
права інтелектуальної власності, а
також надання послуг, що споживаються в
процесі вчинення певної дії або
провадження певної діяльності.

З огляду на викладене, надання третьою
особою права сервітуту та права
користування об'єктами інфраструктури
підпадає під поняття "постачання
послуг", що, відповідно, надає право на
включення сум податку на додану
вартість до складу податкового
кредиту, якщо такі послуги використані
в господарській діяльності позивача.

Згідно довідки з ЄДРПОУ серед видів
діяльності позивача є допоміжне
обслуговування водного транспорту та
транспортне оброблення вантажів (т. 1 а.
с. 19). Використання наданих третьою
особою послуг у господарській
діяльності позивача підтверджується
договорами з контрагентами,
повідомленнями на
завантаження-відвантаження,
дорученнями на відвантаження,
рахунками на оплату, банківськими
виписки (т. 1 а. с. 100-145, 183-215).

Відповідач вірно зазначив, що Закон
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" вимагає державної реєстрації
права користування (сервітут).

Водночас для податкового
законодавства визначальною є
реальність господарської операції.
Передача майна від позивача до третьої
особи відбулася на підставі
розподільчого балансу та акту
прийому-передачі, що не заперечується
жодною зі сторін. Враховуючи
пріоритетність застосування норм ПК
України перед нормами інших галузей
права у регулюванні податкових
правовідносин, той факт, що третя особа
не здійснили належної державної
реєстрації права господарського
відання на об'єкти інфраструктури
порту і подальшої реєстрації договорів
сервітуту і користування не впливає на
те, що вказані об'єкти уже вважаються
власністю третьої особи, а не позивача.
На дату подання адміністративного
позову третя особа здійснила
реєстрацію майна на праві
господарського відання та подала заяву
про реєстрацію договорів сервітуту і
користування (т. 1 а. с. 170-171).

Крім того, органами Міністерства
доходів і зборів України вже
досліджувалися господарські операції
між позивачем і третьою особою, при
перевірці останньої, про що складено
довідку від 10.10.2013 р. № 1273/2201/38727770 (т. 1 а.
с. 236-250, т. 2 а. с. 1-3). З огляду на
викладене, незрозумілим виглядає
протилежний висновок відповідача при
дослідженні тих же операцій.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст.. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.15.2013 р. №
.

В той же час суд не вбачає підстав для
задоволення вимоги позивача щодо
визнання протиправними дій
відповідача щодо формального
проведення перевірки, оскільки самі
дії відповідача не призводять до
негативних наслідків для позивача.
Права та обов'язки останнього порушує
прийняте відповідачем податкове
повідомлення-рішення, і саме його
скасування є належним способом захисту
прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Позивач надав
суду платіжне доручення про сплату
судового збору в сумі 527,62 грн. (т. 1 а. с.
3). Таким чином, присудженню з
Державного бюджету України підлягають
судові витрати в сумі 458,80 грн.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову позивач
сплачує 10 відсотків розміру ставки
судового збору, решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України від 12.15.2013 №
.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Присудити Державному підприємству
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" понесені ним судові
витрати у сумі 458,80 грн з Державного
бюджету України.

5. Стягнути зі Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України судовий збір в сумі
4129,20 грн.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Апеляційна
скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі

складена 24.02.2014 р.

Суддя
Є. В. Марич