Справа № 2а-613/10/1625
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 2а-613/10/1625Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського
районного суду Полтавської області від
28.11.2013р. по справі № 2а-613/10/1625

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області

про про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

01.03.2010 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Полтавського району в Полтавській
області ( далі - відповідач) про
визнання дій протиправними щодо
відмови в перерахунку щомісячної
додаткової пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком
передбаченої статтею 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
зобов'язати відповідача здійснити
відповідні виплати.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 31.05.2010
року позов задоволено повністю.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 25.06.2010
року прийнято додаткову постанову якою
доповнено постанову від 31.05.2010 року.

Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
позивачу щомісячної додаткової пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком передбаченої статтею 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок відповідної пенсії.

30.06.2010 року та 26.07.2010 року,на зазначені
постанови відповідачем було подано
апеляційні скарги.

За результатами розгляду апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України Полтавського району в
Полтавській області залишені без
задоволення, постанови Полтавського
районного суду Полтавської області від
31.05.2010 року 25.06.2010 року - без змін.

07.11.2013 року ОСОБА_1 подано заяву про
зміну способу і порядку виконання
рішення постанови Полтавського
районного суду Полтавської області від
25.06.2010 року по справі № 2а-613/2010,в якій
просить встановити наступний спосіб та
порядок, а саме:

стягнути з Управління Пенсійного фонду
України Полтавського району в
Полтавській області за рахунок
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
застосуванням ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням проведених за період з
22.05.2008 року по 31.10.2011 року сумі 3 756,92 грн.

Ухвалою Полтавського районного суду
Полтавської області від 28.11.2013 року
відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1.

Позивач не погодившись з рішенням суду
першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просить прийняти нову
ухвалу якою заяву задовольнити,змінити
спосіб і порядок виконання рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що судовим рішенням
Полтавського районного суду
Полтавської області від 31.05.2010 року
позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 25.06.2010
року прийнято додаткову постанову якою
доповнено постанову від 31.05.2010 року.

Визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
позивачу щомісячної додаткової пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком передбаченої статтею 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок відповідної пенсії.

Виконавчий лист видано - 25.06.2010 року.

29.05.2012 року постановою державного
виконавця було закінчено виконавче
провадження про що свідчить наявна в
матеріалах справи копія постанови
серії ВП №27579208 (аркуш справи 82).

Виконавчий документ повернуто до суду
з відміткою про закінчення
виконавчого провадження (аркуш справи
83).

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання, суд
першої інстанції дійшов до висновку що
позивач просить про фактичну зміну
змісту судового рішення.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, незалежно від
того, суд якої інстанції видав
виконавчий лист, що видав виконавчий
лист, із поданням, та сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Аналізучи викладену вище норму,
колегія суддів дійшла до висновку що
під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими.

Тобто зі змісту вказаної норми
випливає, що суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

ОСОБА_1 цього, колегія суддів зазначає
що за своєю сутністю порядок виконання
рішення - це визначена законодавством
послідовність і зміст вчинення
виконавчих дій державним виконавцем, а
також права і обов"язки суб"єктів
виконавчого провадження під час їх
вчинення.

Встановлення ж способу виконання
рішення означає визначення судом
заходу, яким забезпечується захист
визнаних рішенням суду прав та
інтересів позивача у справі. При цьому,
вирішуючи зазначене питання, суд не
вправі змінювати зміст рішення,
виходити за межі такого змісту.

В своїй заяві про зміну порядку та
способу виконання судового рішення
позивач вказує на необхідність
стягнення нарахованих боржником сум по
вже частково виконаному судовому
рішенні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач просить фактично про зміну
змісту судового рішення, та виходить за
межі такого змісту.

Окрім цього, колегія суддів зауважує на
те, що позивачем заява про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення подана - 07.11.2013 року,тоді як
29.05.2012 року виконавче провадження по
виконанню даного судового рішення було
закінчено.

Отже,колегія суддів вважає закінчення
виконавчого провадження позбавляє
права стягувача на вирішення питання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення,оскільки відсутні для
цього підстави - саме виконавче
провадження.

Заперечень вказаних обставин
апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає,що судом першої
інстанції було обґрунтовано
відмовлено в задоволенні заяви.

Відповідно до ч.1ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі п.1 ч.1 ст. 199 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
ухвала суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 28.11.2013р. по
справі № 2а-613/10/1625 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Мельнікова Л.В. Спаскін О.А.