Справа № 1304/8418/12, 2а-461/65/13
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.
Справа № 876/7174/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представника позивача
ОСОБА_1,

третьої особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету
Львівської міської ради на постанову
Галицького районного суду м. Львова від
15 квітня 2013 року у справі №1304/8418/2012,
№2а/461/65/13 за позовом ОСОБА_5 до
виконавчого комітету Львівської
міської ради, треті особи ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
15.11.2010 року №1572 «Про розгляд протесту
прокурора м. Львова від 05.10.2010 року за
№501-09».

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 15 квітня 2013 року позов
задоволено: визнано незаконним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
15.11.2010 року №1572 «Про розгляд протесту
прокурора м. Львова від 05.10.2010 року за
№501-09».

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 постанову
суду першої інстанції оскаржили,
подали апеляційну скаргу, зазначивши,
що оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в позові відмовити повністю.
Також постанову суду оскаржив
виконавчий комітет Львівської міської
ради, просить постанову суду скасувати
та прийняти нову, якою в позові
відмовити повністю. Вимоги апеляційної
скарги обґрунтовує тим, що згідно з
абз.6 п.п. 4.1 п.4 рішення Конституційного
Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, ст.25, ч. 14 ст.46,
ч.ч.1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
мотивувальної частини рішення
Конституційний Суд України зазначив,
що системний аналіз наведених положень
Конституції і законів України дає
підстави вважати, що за органами
місцевого самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування.

В обгрунтування апеляційної карги
ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказують те, що п. 1
рішення Конституційного Суду України
від 16.04.2009 №7-рп/2009 тлумачить стосовно
права органу місцевого самоврядування
скасувати свої раніше прийняті рішення
та вносити до них зміни необхідно
розуміти так, що орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Саме
тому прокуратура м. Львова, згідно
вимог Закону України «Про прокуратуру»
внесла протест, а виконавчий комітет
Львівської міської ради, згідно ч. 2 ст.
144 Конституції України цей протест
задовольнив.

В судовому засіданні треті особи,
представник третьої особи підтримали
доводи апеляційної скарги, а
представник позивача заперечив проти
них.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві
приватної власності належить будинок
по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею
0,0634 га.

На підставі розпорядження
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради №346 від 10.04.2008
року «Про реконструкцію будинку
АДРЕСА_1» ОСОБА_5 проведено
реконструкцію даного будинку.

11.09.2009 року виконавчим комітетом
Львівської міської ради прийнято
рішення №714 «Про погодження акта
готовності об'єкта до експлуатації
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_1», відповідно до якого
погоджено акт готовності об'єкта до
експлуатації індивідуального
житлового будинку на АДРЕСА_1 після
реконструкції з розширенням за рахунок
прибудови та надбудови.

На виконання даного рішення відділом
приватизації Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
видано свідоцтво про право власності
на будинок від 21.12.2009 року, яке
зареєстроване 28.12.2009 року в КП ЛОР «БТІ
та ЕО».

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1572
«Про розгляд протесту прокурора м.
Львова від 05.10.2010 року №501-09»,
задоволено протест прокурора м. Львова
від 05.10.2010 року №501-09, скасовано рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 11.09.2009 року №714.

Колегія суддів не погоджується з
такими діями відповідача з наступних
підстав.

Відповідно до п.5 рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
№7-рп/2009 у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, ст.25, ч. 14ст.46,
ч.ч.1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються у встановленому законом
порядку з одночасним зверненням до
суду. А органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки на
підставі рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №714 від 11.09.2009
року «Про погодження акта готовності
об'єкта до експлуатації
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_1» виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, а саме позивачкою
отримано свідоцтво про право власності
на будинок від 21.12.2009 року, яке
зареєстроване 28.12.2009 року в КП ЛОР «БТІ
та ЕО», скасування вищевказаного
розпорядження є не законним.

На думку колегії суддів рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 11.09.2009 року №714 є актом
індивідуальної дії, вичерпало свою
юридичну силу після реалізації, а саме
після отримання свідоцтва про право
власності на житловий будинок та його
державну реєстрацію.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо задоволення
позову та визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1572
від 15.11.2010 року «Про розгляд протесту
прокурора м. Львова від 05.10.2010 №501-09».

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
виконавчого комітету Львівської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду м. Львова від 15 квітня 2013
року у справі №1304/8418/2012, №2а/461/65/13 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич