Справа № П/805/49/14
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року справа №П/805/49/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

при секретарі: Мосіній К.С.,

за участю: представника відповідача
Шашкова В.В. (довіреність від 10.01.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидові
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Селидові Донецької області про
стягнення суми витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, УПФУ в м. Селидове Донецької
області, звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь суму
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії
ОСОБА_3, ОСОБА_6 у розмірі 2250,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Селидове
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області
витрати з виплати пенсій ОСОБА_3 за
період з 01.07.2013 року по 30.11.2013 року у
розмірі 750 грн., ОСОБА_6 по втраті
годувальника, яку вона отримує як
опікун своєї доньки - ОСОБА_7 за період з
01.07.2013 року по 30.11.2013 року у розмірі 750
грн., а всього 1500 грн., в задоволенні
позовних вимог щодо відшкодування
пенсії ОСОБА_6 по втраті годувальника
відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, обидві
сторони подали апеляційні скарги, в
яких посилаються на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, при цьому, позивач на
обґрунтування своєї скарги наголошує
на тому, що, оскільки громадянці ОСОБА_6
призначена пенсія по втраті
годувальника відповідно до ст. 37,38
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та фактично виплачено
управлінням ПФУ в м. Селидове Донецької
області, то відповідач повинен
відшкодувати її виплату ПФУ. Просить
постанову суду скасувати в частині
відмови у стягненні по виплаті пенсії
ОСОБА_6 в сумі 750,00 грн. та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з відповідача
спірну суму.

Відповідач, в свою чергу, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що
відділення Фонду не має правових
підстав для відшкодування управлінню
Пенсійного фонду України заявленої ним
суми, оскільки потерпілі ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 отримали каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві під
час виконання трудових обов'язків на
території Російської Федерації, крім
того, зауважує, що відповідно до ст. 15
Закону України «Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд, це некомерційна, самоврядна
організація, тобто він не є органом
держави та не відповідає за її
зобов'язаннями.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи своєї апеляційної
скарги підтримав та заперечував проти
доводів апеляційної скарги свого
опонента.

Належним чином повідомлений про дату,
час і місце апеляційного розгляду
представник позивача до суду не прибув,
що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України,
не є перешкодою для судового розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду
дійшла до наступного.

Судом установлено, що між сторонами
підписані Акти щомісячної звірки
витрат по особовим справам потерпілих,
яким виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період липень -
листопад 2013 року.

При цьому, відповідач відмовився
прийняти до відшкодування та підписати
акти щомісячної звірки витрат відносно
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та по втраті
годувальника по особовим справам
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, з посиланням на те, що
нещасний випадок стався на території
Росії.

Розмір сплачених сум та понесених
територіальним органом Пенсійного
фонду України витрат сторонами не
оспорюється.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105).

Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону,
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 7 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ч. 1 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який затверджений
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697
(надалі Порядок) відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім і померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону №1105, відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 8 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються, тому доводи
відповідача про відсутність його
обов»язку відповідати за
зобов»язаннями держави є
безпідставними.

Разом з тим, згідно статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне трахування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівнику внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Статтями 1, 3 та 5 Угоди країн-учасниць
Співдружності Незалежних Держав про
гарантії прав держав Співдружності у
галузі пенсійного забезпечення,
підписаної 13.03.1992р., встановлено, що усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією Угодою
несе держава, що надає пенсійне
забезпечення. Дія Угоди поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством держав учасниць Угоди.
При цьому, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали
каліцтво у зв»язку з виконанням
трудових обов»язків на території
Російської Федерації вже за часів
незалежності України, а саме у 1997 та 2003
роках, тому у відповідача відсутній
обов»язок по відшкодуванню ПФУ витрат
по виплаті пенсій по вказаним особовим
справам.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції послався на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 23 липня 2013 року у справі №К/9991/55416/12,
в якій викладена правова позиція зі
спірного питання, однак, слід
зазначити, що в даному випадку
недоречно керуватись частиною 1 статті
72 КАС України, оскільки мова не йде про
встановлення обставин справи, до того
ж, викладена в зазначеній ухвалі
правова позиція не є сталою судовою
практикою ВАСУ.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, є підставою для його
скасування з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидові
Донецької області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року в адміністративній справі №
П/805/49/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидові
Донецької області про стягнення суми
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії , -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови, постанова в повному обсязі
складена 17 березня 2014 року.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко