Справа № 2а-1549/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа № 60763/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М. , Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Зборівського районного центру
зайнятості на постанову Зборівського
районного суду Тернопільської області
від 02.03.2011 року у справі за позовом
Зборівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
коштів в розмірі 2774,21 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

14 лютого 2011 року Зборівський районний
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом про стягнення із ОСОБА_1 суми
2774,21грн.

В позові Зборівський районний центр
зайнятості покликається на те, що
відповідачу надано статус
безробітного з 04.12.2008 року з виплатою
допомоги по безробіттю. Під час
реєстрації в центрі зайнятості
відповідач приховав, що він з 2004 року
по 05.05.2010 року займався підприємницькою
діяльністю. За час перебування на
обліку з 04.12.2008 року по 01.02.2009 року
незаконно отримав 2774,21грн. допомоги,
які слід стягнути.

Оскаржуваною постановою Зборівського
районного суду Тернопільської області
від 02.03.2011 року в задоволенні
адміністративного позову Зборівського
районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення коштів в розмірі 2774,21 грн.
- відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
Зборівський районний центр зайнятості
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідач не мав
права на одержання допомоги по
безробіттю із Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття так, як він в період
отримання допомоги по безробіттю був
зареєстрованим, як суб'єкт
підприємницької
діяльності-підприємець та при
реєстрації в центрі зайнятості подав
неправдиві дані про те, що, як
підприємець не зареєстрований,
внаслідок чого безпідставно отримав
допомогу по безробіттю, тому повинен
відшкодувати отримані кошти у вигляді
допомоги по безробіттю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові Зборівського
районного центру зайнятості суд першої
інстанції виходив з того, що згідно ч.
3ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що випливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 04 грудня 2008 року надано статус
безробітного на підставі поданої
заяви. В заяві ним зокрема зазначено, що
як суб'єкт підприємницької діяльності
не зареєстрований. За період з 04.12.2008 по
01.02.2009 року отримав 2774,21 грн. допомоги.
Згідно Єдиного Державного Реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, ОСОБА_1 з 30.11.2004 року
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець. 01 лютого 2005 року
державному реєстратору подав заяву про
припинення підприємницької діяльності
та відповідні документи. Оголошення
про припинення підприємницької
діяльності опубліковано в Бюлетені
державної реєстрації №17 за 2005 рік.
Одночасно ним здано державному
реєстратору оригінал свідоцтва про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.16 ст.47 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
строк державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем не повинен
перевищувати 2 робочих днів з дня
надходження документів для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем. Таким чином,
враховуючи, що відповідач вчинив всі
дії, які вимагає від нього
законодавство щодо припинення
підприємницької діяльності, і що він не
був вчасно знятий з реєстрації не із
своєї вини, в період отримання допомоги
по безробіттю підприємницької
діяльності не здійснював, суд вважає,
що в його діях умисне невиконання ним
своїх обов'язків та зловживання ними
відсутнє, тому позовні вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 04 грудня 2008 року надано статус
безробітного на підставі поданої
заяви. В заяві ним зокрема зазначено,
що, як суб'єкт підприємницької
діяльності не зареєстрований. За
період з 04.12.2008 по 01.02.2009 року отримав
2774,21 грн. допомоги. Згідно Єдиного
Державного Реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, ОСОБА_1 з
30.11.2004 року зареєстрований, як фізична
особа-підприємець. 01 лютого 2005 року
державному реєстратору подав заяву про
припинення підприємницької діяльності
та відповідні документи.

Судом першої інстанції встановлено, що
04.12.2008 року ОСОБА_1 звернувся до
Зборівського центру зайнятості із
заявою про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. У поданій заяві відповідач
зазначив, що не зареєстрований, як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається та
пенсії не отримує. Наказом
Зборівського центру зайнятості від
04.12.2008 року відповідачу було надано
статус безробітного з 04.12.2008 року та
призначено допомогу по безробіттю.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року №1533-ІІІ
(далі - Закон №1533-ІІІ) Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, провадження збору та
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону №1533-ІІІ функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 року
№803-XII (далі - Закон №803-XII) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Судом встановлено, що відповідач
перебував на обліку у центрі
зайнятості, як безробітний з 04.12.2008 року
по 01.02.2009 року та отримував допомогу на
випадок безробіття в загальному
розмірі 2774,21грн.

Пунктом "б" ч.3 ст.1 Закону №803-XII в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно з п.5 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 року
№60/62 перевірка достовірності даних,
які є підставою для надання особі
статусу безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості,
зокрема, шляхом звіряння наданої
особою інформації з відомостями,
наявними у державних реєстраторів. За
результатами звірки або перевірки
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили. У
разі встановлення недостовірності
даних, на підставі яких особі надано
статус безробітної та право на виплату
матеріального забезпечення, особа
ознайомлюється з актом, про що
засвідчує власним підписом. У разі
відмови особи підписати акт, про це
робиться відповідна відмітка
спеціалістом центру зайнятості.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку
обмін інформацією між центрами
зайнятості та державними
реєстраторами здійснюється згідно з
Порядком взаємодії суб'єктів
інформаційного обміну щодо надання та
використання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
затвердженим наказом Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва, Державної
податкової адміністрації України,
Державного комітету статистики
України від 07.12.2005р. №121/560/406, постановою
правління Пенсійного фонду України від
07.12.2005р. №23-3, постановою правління
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття від 07.12.2005р. №368,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16.12.2005р. за №1523/11803.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі акта №52/2 від 26.08.2010р.
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", відповідач з 30.11.2004
року був зареєстрований, як фізична
особа - підприємець й лише 05.05.2010р. до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців було
внесено запис про припинення
підприємницької діяльності. Тобто, як
правильно встановив суд, на момент
звернення до центру зайнятості
відповідач залишався підприємцем.

Згідно із Законом України "Про
зайнятість населення" підприємці
належать до зайнятого населення, а тому
для набуття статусу безробітного
відповідачу необхідно було припинити
реєстрацію, як фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з розрахунками Зборівського
районного центру зайнятості
відповідачу за період з 04.12.2008 року по
01.02.2009 року було виплачено допомогу по
безробіттю в розмірі 2774,21грн. За таких
обставин, колегія суддів прийшла до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову з огляду на те, що
оскільки, стаючи на облік в центрі
зайнятості й отримуючи статус
безробітної, відповідач був
зареєстрований, як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа й така реєстрація не була
скасована чи припинена, то отримані ним
суми допомоги по безробіттю підлягають
стягненню на користь позивача за весь
період виплати такої допомоги
(04.12.2008р.-01.02.2009р.) в сумі 2774,21грн.

Посилання ж скаржника на те, що він
фактично не здійснював підприємницьку
діяльність й не отримував прибутку від
останньої та подав всі документи про
зняття з реєстрації його, як підприємця
не приймаються судовою колегією до
уваги, оскільки відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема, ст. 47
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем є дата внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем (який
стосовно відповідача було внесено
05.05.2010р.), а факт отримання чи
неотримання відповідачем доходів від
зайняття підприємницькою діяльністю
та подання документів про зняття з
реєстрації його не впливає на факт
такої реєстрації та є особистим
ризиком відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
суду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС
України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам,
як адміністративним судам. Тобто суд
зазначає, що суд при вирішення питання,
що предметної підсудності не звернув
увагу, що даний спір належить
розглядати виключно окружним
адміністративним судам.

А тому висновки суду першої інстанції
не відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови не вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 202 КАС України є підставою
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Зборівського
районного центру зайнятості -
задовольнити.

Постанову Зборівського районного суду
Тернопільської області від 02.03.2011 року
у справі № 2а-1549/11 - скасувати та
прийняти нову, якою позов Зборівського
районного центру зайнятості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Зборівського районного центру
зайнятості суму- 2774,21 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду у
порядку адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар