Справа № 121/7445/13-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 121/7445/13-а

06.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Горошко Н.П. ,

Кучерука О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Берещанський Ю.В. ) від 12.11.13 у справі №
121/7445/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Гурзуфської селищної
ради (вул. Подвойського 9,Гурзуф,Ялта,
місто, Автономна Республіка Крим,98640)

за участю представника
позивача :

ОСОБА_4 (АДРЕСА_2)

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з урахуванням
уточнених вимог просив

визнати протиправним та скасувати
рішення 54-ої сесії 6-го скликання
Гурзуфської селищної ради від 27.06.2013 №30
в частині відмови позивачу в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
орієнтованою площею 0,15 га в АДРЕСА_3, а
також зобов'язати Гурзуфську селищну
раду винести на засідання сесії
Гурзуфської селищної ради та
розглянути клопотання ОСОБА_2 про
виділення та передачу йому у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах норм безоплатної приватизації
орієнтованою площею 0,15 га в АДРЕСА_3 та
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати на правову допомогу у
розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12.11.2013 у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Гурзуфської селищної ради про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії, -
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, представник позивача
ОСОБА_4 (діє в інтересах позивача на
підставі нотаріально засвідченої
довіреності), звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12.11.2013
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує невірним застосуванням
судом першої інстанції норм
матеріального права, судом не в
повному обсязі з'ясовані обставини, що
мають суттєве значення для справи.

У судове засідання 06.03.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правову оцінку
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи,
рішенням Гурзуфської селищної ради від
27.06.2013 №30 ОСОБА_2 було відмовлено в
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою відносно відведення у
власність земельної ділянки площею 0,15
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3.
Вказане рішення прийняте на підставі
заяви ОСОБА_2, та мотивовано виявленням
невідповідності місця розташування
запитуваної земельної ділянки вимогам
законодавства та з урахуванням
пропозицій постійної комісії ради по
курортам, будівництву, архітектури і
землекористуванню, охорони
навколишнього середовища.

Не погоджуючись з вказаними рішенням
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки під час розгляду
клопотання позивача відповідачем
виявлено невідповідність місця
розташування запитуваної земельної
ділянки вимогам законодавства,
враховуючи що при зверненні останнього
до суб'єкту владних повноважень ним не
була визначена конкретна земельна
ділянка, щодо якої він просив би надати
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо її відведення у власність, а тому
суд дійшов висновку, що рішення 54-ої
сесії 6-го скликання Гурзуфської
селищної ради від 27.06.2013 №30 є законним
та обґрунтованим та не підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Серед передбачених ст. 12 Земельного
кодексу України повноважень сільських,
селищних, міських рад в галузі
земельних відносин є передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадянам та
юридичним особам, надання їх у
користування відповідно до вимог цього
Кодексу.

Загальні підстави набуття права на
землю із земель державної та
комунальної власності визначені у ст.
116 Земельного кодексу України, за
частиною 1 якої громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Частина 2 вказаної статті Кодексу
визначає, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Виходячи з наведеного, вибір місця
розташування земельної ділянки є
прерогативою громадянина,
зацікавленого в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності.

При цьому приписами ч. 6 ст. 118
Земельного кодексу України чітко
закріплено, що на графічних матеріалах,
доданих до клопотання, має бути
зазначене конкретне місце, яке особа
бажає обрати для безоплатної передачі
у власність. Однак, як вірно було
встановлено судом першої інстанції,
позивачем зазначеної вимоги ст. 118
Земельного кодексу України виконано не
було.

Так, дослідженням матеріалів справи
судом встановлено, що подане позивачем
клопотання від 18.04.2013 не було оформлено
належним чином, оскільки у клопотанні
позивачем ставилося питання про
визначення без його погодження та
виділення йому земельної ділянки, в той
час як можливість самостійного
визначення органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, в
компетенції якого знаходиться
вирішення питання про надання
безоплатно у власність громадян
земельних ділянок, чинним
законодавством не передбачено.

Дана обставина, на думку колегії
суддів, позбавила Гурзуфську селищну
раду можливості ідентифікувати об'єкт
на відповідність вимогам Земельного
кодексу України та перевірити місце
розташування зазначеної земельної
ділянки на відповідність генеральному
плану зазначеного населеного пункту,
містобудівній документації та іншим
вимогам, визначеним чинним земельним
законодавством.

Окрім цього, колегія суддів
зазначає, що пошук земельних ділянок
державної та комунальної власності,
які не надані у користування й можуть
бути використані фізичними особами, не
належить до обов'язків відповідача,
такий обов'язок покладений саме на
фізичну особу, яка бажає отримати
безоплатно у власність земельну
ділянку із земель державної та
комунальної власності.

Відповідно до частини сьомої
статті 118 Земельного Кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Частина 1 статті 122 Земельного
Кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Відповідно до частини третьої
статті 24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах, повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання: вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Виходячи з приписів
вищенаведеного земельного
законодавства, фактичних обставин
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
спірне рішення 54-ої сесії 6-го скликання
Гурзуфської селищної ради від 27.06.2013 №30
про відмову у задоволенні клопотання
позивача про визначення без його
погодження та виділення йому земельної
ділянки орієнтованим розміром 0,15 га в
межах АДРЕСА_3 з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, прийнято відповідачем без
порушень вимог чинного законодавства,
в межах повноважень та на підставі
закону, а саме відповідно до статті 118
Земельного Кодексу України.

При цьому судова колегія
зазначає, що звернення позивача до
органу місцевого самоврядування, який
має право розпоряджатися землею у
межах населеного пункту, вказавши
тільки населений пункт, у якому бажає
отримати земельну ділянку, є
недостатнім.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про правомірність відмови
відповідача у наданні позивачу дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення безоплатно у власність
земельної ділянки, оскільки місце
розташування земельної ділянки є
невизначеним.

Зазначене рішення відповідача є
мотивованим та повністю відповідає
вимогам частини 7 статті 118 Земельного
Кодексу України, а тому відсутні
правові підстави його для скасування, у
зв'язку з чим судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
позовних вимог.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
апеляційній скарзі посилання позивача
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права не знайшли
свого підтвердження при розгляді даної
справи, є необґрунтованими.

Рішення суду першої інстанції
належним чином мотивовано і за своїм
змістом та формою відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає, що відповідно
до вимог статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 197, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Берещанський Ю.В. ) від 12.11.13 у справі №
121/7445/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
Н.П.Горошко

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль