Справа № 821/580/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/580/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представника позивача
Гладкої А.О., представника відповідача-1
Рефлер Ю.В., відповідача-2 Горбенка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Віатранс" до Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області та державного інспектора
сільського господарства Горбенка
Дмитра Сергійовича, третя особа:
Приватне підприємство "Югагротрейд",
про визнання протиправним рішення,
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне підприємство «Віатранс» (далі
- позивач, ПП «Віатранс») звернулось до
суду із позовом до Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області (далі - відповідач-1,
Держсільгоспінспекція в Херсонській
області, ДІСГ в Херсонській області) та
державного інспектора сільського
господарства Горбенка Дмитра
Сергійовича (далі - відповідач-2), в
якому просить:

визнати незаконною бездіяльність
відповідача-2 щодо не відібрання
25.01.2014р. при завантаженні судна «ZAFER N»
партією сої врожаю 2013р. загальною вагою
1800 метричних тон проб зерна при
інспектуванні вантажу за заявою
позивача від 23.01.2014р. №121;

визнати незаконним рішення
Держсільгоспінспекції в Херсонській
області від 28.01.2014р. №02.01-10/443 про
відмову Приватному підприємству
«Віатранс» у видачі сертифікату якості
на сою 2013 року врожаю загальною вагою
1800 метричних тон за заявою від 23.01.2014р.
№121, яка звантажена на теплохід «ZAFER N»;

зобов'язати відповідача-1 видати
позивачу сертифікат якості на
зазначену партію сої.

Позов мотивований тим, що рішенням, яке
оформлене листом №02.01-10/443 від 28.01.2014 р.,
Держсільгоспінспекція в Херсонській
області відмовила ПП "Віатранс" у
видачі сертифікату якості зерна - сої
врожаю 2013 р. загальною вагою 1800
метричних тон за заявою позивача від
23.01.2014 р. №121, яка завантажена на
теплохід «ZAFER N», з підстав ненадання
відповідачу-2 можливості відібрати
проби для перевірки відповідності
якості партії вказаної сої показникам,
які вказані в контракті від 09.01.2014 р.
№090114, при завантаженні зерна на
теплохід. Вказане рішення позивач
вважає незаконним та необґрунтованим,
тому просить суд визнати рішення про
відмову у видачі сертифікату якості
зерна незаконним та зобов'язати
Держсільгоспінспекцію в Херсонській
області видати відповідний сертифікат
якості.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
вказаних підстав та просила
задовольнити їх, пояснивши, що з боку
позивача не було жодних порушень умов
договору №92-13/3 від 03.01.2014 р., укладеного
між Держсільгоспінспекцію в
Херсонській області та ПП "Віатранс".
Крім того, підстава для відмови у
видачі сертифікату якості є
необгрунтованою, оскільки 17.01.2014
власник вантажу - ПП «Югагротрейд»
подав Відповідачу-1 заяву №77 на видачу
сертифіката якосі зерна, для її
переміщення баржою «Бежецк» по
території України. Відповідач-1 виконав
усі процедури, що необхідні для видачі
сертифікату якості зерна: попередньо
оглянув підготовлені для завантаження
партії зерна, оглянув трюми баржі
"Бежецк" під час завантаження баржі
відібрав у відповідності до вимог ДСТУ
проби сої. 23.01.2014 року трюми баржі
«Бежецк» були опломбовані за участю
адміністрації судна та
вантажовідправника. 23.01.2014р. позивач
подав Відповідачу-1 заяву №121 з метою
отримання сертифікату якості на партію
сої, яку передбачалося завантажити
24-26.01.14 р. з баржі «Бежецк» на теплохід
«ZAFER N» для її подальшого експорту.
25.01.2014 року були отримані
результати лабораторних досліджень
щодо якості зерна завантаженого на
баржу «Бежецк» та був виданий
сертифікат якості зерна від 25.01.14 року
серія ЄА №818701, після чого, було
здійснене переміщення опломбованої у
трюмах т/х «Бежецк» партії сої
територією Херсонської області до
причалу ХС «Паллада». В той же день біля
причалу ХСЗ «Паллада» було розпочате
завантаження морського судна «ZAFER N».
Позивачем було доставлено
відповідача-2 на територію причала ХСЗ
«Паллада» та забезпечило йому доступ
на судно. Відповідач-2 був присутній при
розпломбуванні трюмів баржі «Бежецк»,
з метою попередньої перевірки
підготовленої до відвантаження партії
сої відібрав проби з баржі «Бежецк» та
оглянув трюми судна «ZAFER N», після чого
була розпочата перевалка сої з баржі
«Бежецк» на теплохід «ZAFER N».
Відповідач-2 перебував на судні з 15-00 по
17.40 год., після чого покинув його з
невідомих причин.

З огляду на викладене представник
позивача стверджує, що жодного
перешкоджання позивачем у відібранні
відповідачем-2 проб зерна не чинилося.

Крім того, представник позивача в
судовому засіданні пояснила, що спірна
партія зерна - сої 2013 року врожаю
загальною вагою 1800 метричних тон була
експортована 31.01.2014 року.

Представник відповідача-1 проти позову
заперечувала, посилаючись на
обгунтованість відмови у видачі
сертифікату якості, оскільки Порядком
видачі сертифіката якості зерна та
продуктів його переробки, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 липня 2009 р. №848 (далі - Порядок №848)
передбачена чітка процедура
інспектування зерна.

Державний інспектор сільського
господарства при інспектуванні зерна
керується пунктом 6 Порядку № 848. Так,
огляд (інспектування) зерна та
продуктів його переробки включає:
попередню перевірку відповідності
якості підготовлених партій до
відвантаження (було проведено
державним інспектором Горбенком Д.С. та
в результаті чого складено аналізну
картку від 25.01.2014 року); огляд
транспортних засобів (залізничних
вагонів, морських і річкових суден,
критих автомобілів, контейнерів тощо),
що також було здійснено інспектором;
відбір проб з партії зерна та продуктів
його переробки; проведення аналізу
зерна та продуктів його переробки з
визначенням показників якості і
безпеки, зокрема на наявність
генетично модифікованих організмів;
проведення аналізу зерна та продуктів
його переробки на відповідність якості
і безпеки вимогам державних стандартів
та інших нормативних документів або
експортного контракту; формування проб
з партії зерна та продуктів його
переробки для зберігання.

Крім того, в судовому засіданні
представником відповідача-1 визнано
факт звернення позивача до
Держсільгоспінспекції в Херсонській
області щодо отримання сертифікату
якості зерна, пояснивши, що надані
позивачем документи відповідають всім
вимогам Порядку №848.

Представник відповідача-1 пояснила, що
перешкоджання відбору проб для
перевірки відповідності якості партії
зерна полягає саме у відвантаженні
зерна за відсутності відповідача-2, що
позбавило останнього провести під час
завантаження судна відбір проб з
партії зерна під час відвантаження, яке
згідно вимог він мав здійснити,
незважаючи на те, що позивачу видано
сертифікат якості зерна від 25.01.14 року
серія ЄА №818701, яке видано ПП
«Югагротрейд».

Відповідач-2 в судовому засіданні проти
позову заперечував, пояснивши, що ним
було оглянуто трюми, здійснено
попередню перевірку відповідності
якості підготовлених партій до
відвантаження, а саме відібрано
попередні проби та зроблено
дослідження, в результаті чого
складено аналізну картку від 25.01.2014
року, згідно якої зерно відповідає всім
встановленим показникам, а також був
присутній при розпломбуванні трюмів
баржі "Бежецк".

Крім того, відповідач-2 пояснив, що
знаходився на судні з 15-00 по 17.40 год.,
після чого поїхав до лабороторії на
території Херсонського КХП, з метою
проведення дослідження проби зерна.
Вказане дослідження триває близько
двох годи, але саме після його відбуття
позивачем було розпочато
відвантаження зерна, що позбавило його
можливості відібрати проби зерна під
час відвантаження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
укладеного із Приватним підприємством
«Югагротрейд» (далі - третя особа, ПП
«Югагротрейд») договору від 06.03.2013р.
№67-13 позивач здійснює
транспортно-експедиційне
обслуговування вантажів ПП
«Югагротрейд» для відправки на
експорт.

На виконання цього договору позивач в
інтересах третьої особи вчиняв дії по
відправці судном «ZAFER N» на експорт
вантажу - сої 2013 року врожаю загальною
вагою 1800 метричних тон, який прибув до
місця завантаження теплоходом - баржею
«Бежецк» з с. Львово.

Зокрема, 13.01.2014р. між ПП «Віатранс» та
відповідачем-1 укладено договір №92-13/3
про проведення робіт з огляду
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки та видачі сертифіката
якості; 23.01.2014р. до ДІСГ в Херсонській
області позивачем було подано заяву
про видачу сертифікату якості зерна та
продуктів його переробки, яка
зареєстрована відповідачем-1 під №121.

Державним інспектором сільського
господарства Горбенком Д.С. 25.01.2014р.
здійснено попередню перевірку якості
підготовлених партій сої до
відвантаження на теплоході «Бежецк»,
для чого ним відібрано проби зерна та
здійснено огляд трюмів теплоходу «ZAFER
N», про що складено відповідний акт.

Після цього відповідач-2 відбув з
відібраними пробами зерна до
лабораторії для здійснення аналізу
якості підготовлених партій сої.

В цей же час розпочато перевантаження
партії сої з теплоходу «Бежецк» на
судно «ZAFER N», яке закінчено 26.01.2014р.

Рішенням ДІСГ в Херсонській області,
оформленим листом від 28.01.2014р. №02.01-10/443
відмовлено ПП «Віатранс» у видачі
сертифікату якості на сою 2013 року
врожаю загальною вагою 1800 метричних
тон за заявою від 23.01.2014р. №121, яка
звантажена на теплохід «ZAFER N».

Це рішення мотивовано тим, що ПП
«Віатранс» не надало державному
інспектору при завантаженні судна «ZAFER
N» можливості відібрати проби зерна з
метою перевірки відповідності якості
сої показникам, вказаним у контракті на
її поставку, що є порушенням умов
договору №92-13/3 про проведення робіт з
огляду (інспектування) зерна та
продуктів його переробки та видачі
сертифіката якості, а також тим, що
завантаження сої на судно «ZAFER N» без
участі відповідача-2 є порушенням
Порядку видачі сертифіката якості
зерна та продуктів його переробки,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23 липня 2009 р. №848.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача-2 та рішення відповідача-1,
суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини вичерпно
урегульовані нормами Закону України
«Про зерно та ринок зерна в Україні»
від 4 липня 2002 року №37-IV та Порядку
видачі сертифіката якості зерна та
продуктів його переробки, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 липня 2009 р. №848.

Відповідно до п.27 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про зерно та ринок зерна в Україні»,
якість зерна та продуктів його
переробки - сукупність споживчих
властивостей зерна та продуктів його
переробки, які відповідають вимогам
державних стандартів, технічних умов,
фітосанітарних і
ветеринарно-санітарних норм та інших
нормативних документів.

Згідно із ст.21 Закону України «Про
зерно та ринок зерна в Україні», якість
зерна та продуктів його переробки, що
виробляються в Україні або ввозяться
на митну територію України, має
відповідати державним стандартам та
іншим нормативним документам. Якість
експортного зерна та продуктів його
переробки може відповідати вимогам, що
зафіксовані сторонами в експортному
контракті.

Експортно-імпортні операції із зерном
та продуктами його переробки, а також
переміщення зерна та продуктів його
переробки територією України (за
винятком зерна та продуктів його
переробки, що переміщуються територією
України в режимі прохідного митного
транзиту без перевантаження, та зерна,
яке використовується для насіннєвих
цілей) проводяться за наявності
сертифіката якості зерна та продуктів
його переробки, в якому зазначаються
якість зерна та продуктів його
переробки, показники їх безпечності,
наявність або відсутність генетично
модифікованих організмів.

Сертифікат якості зерна та продуктів
його переробки видається на платній
основі центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, у порядку,
який встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Рішення про видачу або відмову у видачі
сертифіката якості зерна та продуктів
його переробки при переміщенні
територією України та при експортних
операціях із зерном та продуктами його
переробки приймається протягом трьох
днів після надходження від суб'єкта
ринку зерна заяви про видачу
сертифіката якості на партію зерна та
продуктів його переробки і завершення
завантаження транспортного засобу, а
при імпортних операціях із зерном та
продуктами його переробки - протягом
трьох днів після надходження від
суб'єкта ринку зерна заяви про видачу
сертифіката якості на партію зерна та
продуктів його переробки і прибуття
завантаженого транспортного засобу до
митниці призначення. Якщо після
закінчення зазначеного строку рішення
про видачу або відмову у видачі
сертифіката якості на партію зерна та
продуктів його переробки не буде
прийнято, вважається, що суб'єкту ринку
зерна надано такий сертифікат. При
цьому доказом подання заяви про видачу
сертифіката якості на партію зерна та
продуктів його переробки є копія
зазначеної заяви з відміткою про дату
її прийняття центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Сертифікат якості зерна та продуктів
його переробки діє протягом строку
перевезення вантажу та розвантаження у
пункті призначення.

На виконання цієї правової норми
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 липня 2009 р. №848 затверджено
Порядок видачі сертифіката якості
зерна та продуктів його переробки.

Відповідно до п.п. 3-6 Порядку №848,
сертифікат якості видається на платній
основі і діє протягом строку
перевезення вантажу та розвантаження в
пункті призначення.

Сертифікація зерна та продуктів його
переробки включає огляд
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки і видачу сертифіката якості
за місцем огляду (інспектування).

Для отримання сертифіката якості
замовник: подає територіальному
органові Держсільгоспінспекції заяву,
в якій зазначаються інформація про
об'єкт сертифікації та зобов'язання
щодо забезпечення умов для відбору
проб відповідно до нормативних
документів (у разі здійснення
експортно-імпортних операцій та
переміщення територією України до
заяви додається копія контракту);
укладає з територіальним органом
Держсільгоспінспекції договір про
проведення робіт з огляду
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки.

Сертифікат якості видається після
проведення робіт з огляду
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки.

Огляд (інспектування) зерна та
продуктів його переробки проводиться з
метою забезпечення правильності
взаєморозрахунків між суб'єктами ринку
зерна шляхом видачі сертифіката
якості, запобігання відвантаженню
зерна та продуктів його переробки,
показники якості і безпеки яких не
відповідають вимогам державних
стандартів та інших нормативних
документів або експортних контрактів.

Огляд (інспектування) зерна та
продуктів його переробки включає:

попередню перевірку відповідності
якості підготовлених партій до
відвантаження;

огляд транспортних засобів
(залізничних вагонів, морських і
річкових суден, критих автомобілів,
контейнерів тощо);

відбір проб з партії зерна та продуктів
його переробки;

проведення аналізу зерна та продуктів
його переробки з визначенням
показників якості і безпеки, зокрема на
наявність генетично модифікованих
організмів;

проведення аналізу зерна та продуктів
його переробки на відповідність якості
і безпеки вимогам державних стандартів
та інших нормативних документів або
експортного контракту;

формування проб з партії зерна та
продуктів його переробки для
зберігання.

Пунктом 7 Порядку №848 конкретизовані
процедури огляду (інспектування) зерна
та продуктів його переробки в
залежності від способів їх
транспортування - залізничними
вагонами, автомобілями, контейнерами
або морським або річковим судном,
контейнерами.

Так, державний інспектор сільського
господарства проводить такі роботи з
огляду (інспектування) партії зерна та
продуктів його переробки, що
відвантажуються морським або річковим
судном, контейнерами:

оглядає трюми пред'явленого під
завантаження судна за участю
представника адміністрації судна та
представника порту і за результатами
огляду складає акт огляду трюмів судна
про придатність транспортного засобу
для завантаження та забезпечення
незмінності кількісно-якісного стану
вантажу під час транспортування, копію
якого подає адміністрації судна;

проводить під час завантаження судна
відбір проб з партії зерна та продуктів
його переробки відповідно до вимог
діючих стандартів, у тому числі для
передачі їх акредитованим
лабораторіям з метою визначення
наявності або відсутності генетично
модифікованих організмів;

визначає показники у відібраних пробах
відповідно до вимог нормативних
документів та вносить їх у відомість
реєстрації якості проб для розрахунку
середньозважених показників у цілому
по партії завантаженого зерна та
продуктів його переробки;

за визначеними середньозваженими
показниками якості заповнює картку
аналізу зерна за формою № 47, яка є
підставою для оформлення сертифіката
якості;

проводить аналіз зерна та продуктів
його переробки на відповідність їх
показників якості і безпеки вимогам
державних стандартів та інших
нормативних документів або
експортного контракту;

з метою підтвердження показників
якості і безпеки партії зерна та
продуктів його переробки при
виникненні спірних питань формує
генеральну пробу для зберігання з
урахуванням маси кожної пред'явленої
партії;

оформляє справу на кожну оглянуту
(проінспектовану) партію зерна та
продуктів його переробки, в якій
містяться: заява на проведення огляду
(інспектування); копія експортного
контракту (при здійсненні експортних
операцій); акт огляду трюмів судна;
інформація про кількість та якість
зерна, що підлягає відвантаженню;
відомість реєстрації якості та безпеки
проб партії; картка аналізу зерна за
формою № 47; копія сертифіката якості;
копія коносамента.

Згідно із п.11 порядку №848, строк
прийняття рішення про видачу або
відмову у видачі сертифіката якості,
підстави для відмови у видачі
сертифіката якості та його анулювання
визначаються статтею 21 Закону України
«Про зерно та ринок зерна в Україні».

Отже, видачі сертифікату якості
передує визначена Законом України «Про
зерно та ринок зерна в Україні» та
Порядком №848 процедура, яка включає в
себе певну послідовність дій як
суб'єкта господарювання, так і органу
Держсільгоспінспекції.

В межах цієї процедури суб'єкт
господарювання звертається до органу
Держсільгоспінспекції із заявою про
видачу сертифікату, сплачує кошти за
його видачу, укладає договір про
проведення робіт з огляду
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки, в подальшому посадовою
особою органу Держсільгоспінспекції
здійснюється огляд (інспектування)
зерна і за відсутності визначених
Законом України «Про зерно та ринок
зерна в Україні» підстав для відмови у
видачі сертифікату якості зерна такий
сертифікат видається суб'єкту
господарювання протягом установленого
цим законом строку.

Слід відмітити, що ч.4 ст. 21 Закону
України «Про зерно та ринок зерна в
Україні» визначений перелік підстав
для відмови у видачі сертифікату і цей
перелік є вичерпним.

Так, згідно цієї правової норми,
підставою для відмови у видачі
сертифіката якості зерна та продуктів
його переробки є: подання суб'єктом
ринку зерна необхідних документів не в
повному обсязі; невідповідність якості
зерна та продуктів його переробки
державним стандартам, крім випадків,
коли якість експортного зерна та
продуктів його переробки відповідає
вимогам, що зафіксовані сторонами в
експортному контракті; відсутність
документів, що підтверджують
безпечність зерна та продуктів його
переробки, та документів, що
засвідчують наявність або відсутність
у зерні та продуктах його переробки
генетично модифікованих організмів;
невідповідність транспортного засобу
встановленим вимогам.

Відмовляючи позивачу у видачі
сертифікату якості зерна, відповідач-1
сформулював наступні підстави для
такої відмови - ненадання позивачем
можливості державному інспектору при
завантаженні судна «ZAFER N» відібрати
проби зерна з метою перевірки
відповідності якості сої показникам,
вказаним у контракті на її поставку, а
також завантаження сої на судно «ZAFER N»
без участі відповідача-2.

Як установлено судом, і це не
заперечується сторонами, позивач
23.01.2014р. звернувся до відповідача-1 із
заявою установленої форми щодо видачі
сертифікату якості на зерно, до якої
були додані всі необхідні документи, а
також уклав із ДІСГ в Херсонській
області договір про проведення робіт з
огляду (інспектування) зерна та
продуктів його переробки та видачі
сертифіката якості.

Також позивачем 25.01.2014р. забезпечено
доступ відповідача-2 до вантажу та
транспортних засобів, якими
переміщувався вантаж - теплоходів
«Бежецк» та «ZAFER N».

Відповідачем-2 здійснено огляд трюмів
пред'явленого під завантаження судна,
про що складено відповідний акт, а
також відібрано проби зерна сої для
попередньої перевірки якості
підготовлених партій сої, після чого
він відбув з відібраними пробами зерна
до лабораторії для здійснення аналізу.

В цей же час розпочато перевантаження
партії сої з теплоходу «Бежецк» на
судно «ZAFER N», яке закінчено на
наступний день - 26.01.2014р.

Ні 25.01.2014р., ані 26.01.2014р. відповідачем-2 в
ході завантаження судна «ZAFER N» не
здійснювались відбори проб зерна, що є
складовою частиною процедури огляду
(інспектування) партії зерна.

Підкріплених доказами обставин, які б
перешкоджали відповідачу-2 бути
присутнім при завантаженні зерна на
судно «ZAFER N» та відібрати проби зерна,
відповідачами не наведено.

За змістом пояснень відповідачів, таке
відбулось внаслідок нехтування
позивачем своїх обов'язків забезпечити
умови для відбору проб відповідно до
нормативних документів, а саме позивач
після від'їзду відповідача-2 до
лабораторії повторно не доставив
інспектора на територію порту та на
судно «ZAFER N» під час його завантаження.

З цього приводу суд зазначає, що
Законом України «Про зерно та ринок
зерна в Україні», Порядком №848 та
укладеним між відповідачем-1 і ПП
«Віатранс» договору №92-13/3 про
проведення робіт з огляду
(інспектування) зерна та продуктів його
переробки та видачі сертифіката якості
не встановлено жодних конкретних
обов'язків позивача щодо забезпечення
умов для відбору проб.

Сторонами не заперечується той факт, що
саме позивачем було доставлено 25.01.2014р.
відповідача-2 до місця перевантаження
зерна до початку його перевантаження
на інше судно.

Отже з цього вбачається, що позивач
виконав свої зобов'язання щодо
забезпечення умов для відбору проб
зерна.

Обґрунтовуючи свою позицію,
відповідачі зазначали, що позивач не
мав права приступати до завантаження
зерна на судно «ZAFER N» за відсутності
відповідача-2 та надання складеної ним
аналізної картки на зерно.

Законом України «Про зерно та ринок
зерна в Україні», Порядком №848 та
Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженим Указом Президента
України від 13 квітня 2011 р. № 459/2011, не
передбачено повноважень посадових
осіб Держсільгоспінспекції дозволяти
або забороняти відвантаження зерна, як
і не поставлено можливість
відвантаження зерна у залежність від
присутності при цьому державного
інспектора чи складеної ним аналізної
картки.

Також суд зазначає, що Порядком №848 не
визначено конкретної та чіткої
послідовності дій державного
інспектора при проведенні огляду
(інспектування) зерна.

Відповідно до змісту п.п. 6, 7 Порядку
№848, ними встановлені лише дії
інспектора, які у своїй сукупності
складають процедуру огляду
(інспектування) зерна, за наслідками
якої приймається рішення про видачу
або про відмову у видачі сертифікату
якості зерна.

Якщо навіть погодитись із позицією
відповідачів та вважати, що викладені у
п.п. 6, 7 Порядку №848 переліки дій
державного інспектора як складові
огляду (інспектування) зерна є саме
встановленою послідовністю таких дій,
то в такому разі слід дійти висновку, що
відповідачем-2 не дотримано цієї
процедури.

Так, п.6 Порядку №848 визначає загальні
умови здійснення процедури огляду
(інспектування) зерна, в той час як п.7
цього ж Порядку розрізняє і деталізує
дві окремі процедури огляду в
залежності від способів
транспортування зерна (залізничними
вагонами, автомобілями, контейнерами
або морським або річковим судном,
контейнерами), тобто норми вказаного
пункту є спеціальними по відношенню до
норми, встановленої п.6 Порядку.

Якщо брати до уваги позицію
відповідачів щодо послідовності дій
інспектора, то за змістом п.7 Порядку
№848 огляд передбачав би такі
обов'язкові та послідовні етапи, як
огляд трюмів пред'явленого під
завантаження судна та проведення під
час завантаження судна відбору проб з
партії зерна. Передача таких проб до
лабораторій, здійснення їх аналізу та
визначення якісних показників,
заповнення за результатами досліджень
картки аналізу зерна за формою № 47, яка
є підставою для оформлення сертифіката
якості, в такому випадку є наступними
етапами огляду після огляду трюмів та
відібрання проб.

Однак відповідач-2 обмежився лише
оглядом трюмів судна, пред'явленого до
завантаження та складенням
відповідного акту.

Твердження відповідачів про
унеможливлення завантаження судна та
відібрання при цьому необхідних проб
зерна без проведення аналізу якості
зерна в межах здійснення попередньої
перевірки відповідності якості
підготовлених партій до відвантаження,
суд вважає помилковими з наступних
підстав.

Дійсно, п.6 Порядку №848 передбачено, що
при огляді (інспектуванні) зерна
державний інспектор здійснює
попередню перевірку відповідності
якості підготовлених партій до
відвантаження.

Однак ні Законом України «Про зерно та
ринок зерна в Україні», ані Порядком
№848 не визначено змісту такої дії, як
попередня перевірка відповідності
якості підготовлених партій до
відвантаження, зокрема не встановлено
обов'язковості проведення при цьому
аналізу зерна.

Як видно з матеріалів справи, вантаж -
партія зерна сої 2013 року врожаю
загальною вагою 1800 метричних тон,
власником якої є ПП «Югагротрейд»,
надійшла до місця перевантаження для
подальшого транспортування на експорт
на теплоході - баржі «Бежецк».

Матеріали справи містять Сертифікат
якості зерна сої 2013 року врожаю
загальною вагою 1800 метричних тон,
виданий власнику зерна ДІСГ в
Херсонській області 25.01.2014р. серії ЄА
№818701 для транспортування зерна баржею
«Бежецк» зі станції відправлення -
с.Львово Херсонської області.

Також зі справи вбачається, що цей
вантаж переміщався баржею «Бежецк» з
опломбованими трюмами.

З урахуванням цього сумнівними є
доводи відповідачів про необхідність
обов'язкового проведення попереднього
аналізу зерна, оскільки його якість на
час перевантаження на теплохід «ZAFER N»
вже була підтверджена виданим
відповідачем-1 Сертифікатом якості
зерна від 25.01.2014р. серії ЄА №818701.

Твердження відповідачів про
неможливість взяття відповідачем-2 до
уваги зазначеного сертифікату ними
ніяким чином не обґрунтована, в тому
числі не вказано жодної правової норми,
яка б це передбачала.

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку, що виконання
відповідачем-2 процедури огляду
(інспектування) зерна не в повному
обсязі - без обов'язкового відібрання
проб зерна, відбулось не з вини
позивача.

Також суд вважає, що наведене не могло
слугувати причиною для відмови
позивачу у видачі сертифікату якості
на зерно, оскільки ст. 21 Закону України
«Про зерно та ринок зерна в Україні»
визначений вичерпний перелік підстав
для відмови у видачі сертифікату і в
даному випадку жодної з таких підстав
не існувало.

Більше того, ні одна з передбачених ст.21
Закону України «Про зерно та ринок
зерна в Україні» підстав для відмови у
видачі сертифікату якості зерна не
зазначена у оскаржуваному рішенні від
28 січня 2014 року №02.01-10/443.

Оцінюючи правомірність оскарженого
рішення відповідача-1, суд виходить з
того, що ч.3 ст. 2 КАС України встановлені
критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим ч.3
ст. 2 КАС України критеріям
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 цього ж Кодексу
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії.

Таким чином, суд з огляду на
встановлені обставини справи вважає,
що оскаржене рішення ДІСГ в
Херсонській області від 28 січня 2014 року
№02.01-10/443 не відповідає визначеним ч.3
ст.2 КАС України критеріям, відтак є
протиправним та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в цій частині -
задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача-1 видати позивачу
сертифікат якості на сою 2013 року врожаю
загальною вагою 1800 метричних тон за
заявою від 23.01.2014р. №121, яка звантажена
на теплохід «ZAFER N», суд зазначає
наступне.

Визнання судом протиправним відмови у
видачі сертифікату шляхом скасування
відповідного рішення ДІСГ в
Херсонській області мало б тягнути за
собою покладення на відповідача-1
обов'язку видати такий сертифікат.

Але процедура видачі сертифікату
урегульована Законом України «Про
зерно та ринок зерна в Україні» та
Порядком №848 і передбачає дискреційне
повноваження відповідача-1 приймати
рішення з питань видачі сертифікатів
за наслідками вчинення його посадовими
особами певного комплексу дій у
вигляді проведення огляду
(інспектування) зерна.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що такий огляд
(інспектування) проведений не в повному
обсязі, хоча і не з вини позивача,
зокрема, не відібрано проби зерна.

У той же час, підставою для оформлення
сертифікату є картка аналізу зерна за
формою № 47, складена за наслідками
аналізу проб зерна.

За встановлених обставин щодо не
відібрання проб зерна і відсутності
результатів їх аналізу, оформлених
карткою аналізу зерна за формою №47, суд
позбавлений можливості покласти на
відповідача-1 обов'язку видати позивачу
сертифікат якості зерна.

Однак суд у даному випадку вважає за
можливе з метою досягнення повного
захисту прав та інтересів позивача
покласти на відповідача-1 обов'язок у
відповідності із порядком №848 вирішити
питання щодо видачі ПП «Віатранс»
сертифікату якості на зерно.

Тобто позовні вимоги у цій частині
підлягають задоволенню частково.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконною бездіяльності відповідача-2
щодо не відібрання 25.01.2014р. при
завантаженні судна «ZAFER N» партією сої
врожаю 2013р. загальною вагою 1800
метричних тон проб зерна при
інспектуванні вантажу за заявою
позивача від 23.01.2014р. №121, суд виходить з
наступного.

Законом України «Про зерно та ринок
зерна в Україні» від 4 липня 2002 року
№37-IV та Порядком видачі сертифіката
якості зерна та продуктів його
переробки, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23 липня
2009 р. №848, встановлено процедуру видачі
сертифікату якості на зерно та
визначено повноваження посадових осіб
Держсільгопінспекції, які
реалізуються ними під час такої
процедури.

Цими ж правовими актами визначені
юридичний зміст дій та рішень органів
Держсільгопінспекції та її посадових
осіб при вирішенні питання про видачу
сертифікату якості зерна.

За змістом ст.21 Закону України «Про
зерно та ринок зерна в Україні» та
Порядку №848, юридичне значення мають
рішення органів Держсільгопінспекції
щодо видачі або відмови у видачі
сертифікату якості зерна.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої останньому компетенції та
являє собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії - в даному випадку
рішення про відмову у видачі
сертифікату якості зерна. Саме вони
мають вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

З огляду на вказане, суд зазначає, що
вимоги позивача в цій частині не
підлягають задоволенню через
відсутність порушення прав діями
відповідача-2, а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права і є
надлишковим. До того ж скасування
рішення про відмову у видачі
сертифікату якості зерна та покладення
на відповідача-1 обов'язку вирішити
питання щодо видачі такого сертифікату
є достатнім заходом для захисту
порушених прав позивача.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем-1 не
доведено правомірності свого рішення,
а тому приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
визнання його протиправним і
зобов'язання вчинити дії та наявність
підстав для їх часткового задоволення
з наведених вище підстав. У задоволенні
позовних вимог щодо визнання
протиправною бездіяльності
відповідача-2, на думку суду, слід
відмовити, оскільки така бездіяльність
сама по собі не створює для позивача
юридичних наслідків і безпосередньо не
порушує прав, свобод чи інтересів
позивача.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
оформлене листом від 28 січня 2014 року
№02.01-10/443 рішення Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області про відмову Приватному
підприємству «Віатранс» у видачі
сертифікату якості на сою 2013 року
врожаю загальною вагою 1800 метричних
тон за заявою від 23 січня 2014 року №121,
яка звантажена на теплохід «ZAFER N».

Зобов'язати Державну інспекцію
сільського господарства в Херсонській
області у відповідності із
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23 липня 2009 року
№848 Порядком видачі сертифіката якості
зерна та продуктів його переробки
вирішити питання щодо видачі
Приватному підприємству «Віатранс»
сертифікату якості на сою 2013 року
врожаю загальною вагою 1800 метричних
тон за заявою від 23 січня 2014 року №121,
яка звантажена на теплохід «ZAFER N».

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 березня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 5.1.2