Справа № 2а-3192/11/0970
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа
№ 9104/16350/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Большакової О.О., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2011 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

У жовтні 2011 року позивач ФОП
ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача ДПІ в Богородчанському
районі Івано-Франківської області, в
якому просив визнати недійсним
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 04.04.2011 р.,
згідно якого позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 832826,25 грн. (в
тому числі 666261 грн. за основним
платежем і 166565,25 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями).

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
12.12.2011 року відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

З цією постановою суду не погодився
позивач і оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає апелянт, що постанова
суду першої інстанції є
необґрунтованою, винесена з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт зазначає, що оскаржене
податкове повідомлення-рішення від
04.04.2011 року було прийнято на підставі
необґрунтованих висновків податкової
перевіроки, що відображені в акті
перевірки № 109/17/НОМЕР_2 від 22.03.2011 р.. Суд
першої інстанції безпідставно не
врахував доводів позивача про
безпідставність тверджень ДПІ про
порушення позивачем вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість». Вказує апелянт, що
відповідачем за результатами
перевірки неправомірно зменшено
позивачу суму податкового кредиту на
666283 грн. та донараховано податкового
зобов'язання по ПДВ в сумі 666261 грн..

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 12.12.2011 р. та
прийняти нове рішення, яким позов
задоволити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що в період з 22.02.2011
року по 15.03.2011 року відповідачем ДПІ в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області було
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 з
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року. За
результатами перевірки складено акт
перевірки № 109/17/НОМЕР_2 від 22.03.2011 р. (а.с.
11-42).

У вказаному акті перевірки зазначено,
що позивачем порушено, зокрема, вимоги
п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого донараховано
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість всього в сумі 666261 грн.,
в тому числі: 322496 грн. за жовтень 2009 р.,
284298 грн. за листопад 2009 р., 57226 грн. за
грудень 2009 р., 2241 грн. за березень 2010 р..

На підставі вказаного вище Акта
перевірки від 22.03.2011 року відповідачем
винесено відносно позивача податкове
повідомлення-рішення № від 04.04.2011
р., згідно якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 832826,25 грн.
(в тому числі 666261 грн. за основним
платежем і 166565,25 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями) (а.с. 10).

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо правильності висновків
ДПІ про порушення позивачем вимог
податкового законодавства і
правомірності винесеного податкового
повідомлення-рішення від 04.04.2011 року, з
врахуванням наступного.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в редакції
на час розглядуваних правовідносин),
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 цього
Закону, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду, зокрема, у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту, згідно п.п.7.4.5 п.7.4
ст.7 даного Закону, суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», зокрема статтею 9, визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення, можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати визначені обов'язкові
реквізити.

У відповідності до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього
Закону, зокрема, податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Із матеріалів адміністративної справи
та змісту Акту податкової перевірки
від 22.03.2011 року (пункт 2.2.2 акту
перевірки) видно, що позивачем в період
з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року
здійснювалась оптова та роздрібна
торгівля вживаними імпортними
товарами, які знаходились в залишку
станом на 01.10.2009 року.

Так, протягом вказаного періоду
позивачем, всупереч вимог п.п.7.4.1, п.п.7.4.5
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в поданих до ДПІ
Деклараціях з ПДВ за жовтень і листопад
2009 року до складу податкового кредиту
було включено суми ПДВ сплачені митним
органам у попередніх звітних періодах,
а саме, за серпень і вересень 2009 р., не
підтверджені ВМД, відповідно в сумах
372990 грн. і 293241 грн.. Також до складу
податкового кредиту за жовтень 2009 року
було віднесено суми ПДВ згідно
податкових накладних № 1 від
16.09.2009 р. та № 52644 від 30.09.2009 р. на
загальну суму 52 грн..

Крім цього, в період з 01.10.2009 року по
28.02.2010 року позивачем, всупереч вимог
п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», до складу
податкового кредиту було включено суми
ПДВ згідно податкових накладних, дата
виписки яких не відповідала звітному
податковому періоду.

Таким чином, податковим органом при
проведенні перевірки зроблено
обґрунтовані висновки про те, що
внаслідок виявлених порушень підлягає
до зменшення сума податкового кредиту
позивача за період з 01.10.2009 року по
31.12.2010 року на 666283 грн., в тому числі: на
372975 грн. за жовтень 2009 р., на 288865 грн. за
листопад 2009 р., на 2180 грн. за грудень 2009
р., на 153 грн. за січень 2010 р., на 2110 грн. за
лютий 2010 року.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає
вірними висновки суду першої інстанції
про правомірність винесеного ППР від
04.04.2011 року про збільшення позивачу
суми грошового зобов'язання з ПДВ в
загальному розмірі основного платежу
666261 грн., що включає 322496 грн. за жовтень
2009 р., 284298 грн. за листопад 2009 р., 57226 грн.
за грудень 2009 р., 2241 грн. за березень 2010
р., та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 25 % на
суму 166565,25 грн..

Доводи апеляційної скарги не містять
конкретних обгрунтувань щодо суті
розглядуваних правовідносин та
виявлених порушень податкового
законодавства, і не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду
винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2011 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
О.О. Большакова

Н.М. Судова-Хомюк