Справа № 813/644/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2014 року
Справа № 813/644/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Жогальської І.Е.
представників відповідача Коня А.В.,
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Будинкоуправління № 4
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватного
підприємства «Доброчин-сервіс» про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу № Ю-96 від 05.11.2013
Будинкоуправління № 4
квартирно-експлуатаційного відділу м.
(надалі - БУ № 4 КЕВ м. Львова) звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі - ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області), в
якому просить визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу № Ю-96
від 05.11.2013 року в частині визначення
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що підставі договору
доручення № 1 від 27.02.2009 року, єдиний
внесок за рахунок і від імені БУ № 4 КЕВ
м. Львова сплатило ПП
«Доброчин-Сервіс». Зазначає, що
юридичні дії, які вчиняє ПП
«Доброчин-сервіс» (Повірений),
створюють юридичні наслідки тільки для
БУ № 4 КЕВ м. Львова (Довірителя).
Позивач вважає, що належність
банківського рахунку, з якого
надходять кошти на сплату єдиного
внеску, не має принципового значення, а
відтак сплата єдиного внеску у
безготівковій формі повіреним
позивача -ПП «Доброчин-Сервіс» не
суперечить вимогам ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». За таких
обставин, на думку позивача, вимога ДПІ
у Шевченківському районі м. Львова про
сплату боргу № Ю 96 від 05.11.2013 року в
грн. є безпідставною, оскільки в такій
відповідач не врахував сум, які на
виконання умов договору доручення
сплатило ПП «Доброчин-Сервіс».
Представник відповідача позовні
вимоги заперечив повністю з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву від 10.02.2014 року. Послався
на те, що БУ № 4 КЕЧ м. Львова, як платник
єдиного внеску, зобов'язаний своєчасно
та у повному обсязі сплачувати
нарахований за відповідний базовий
період єдиний соціальний внесок з
власного банківського рахунку. У
відповідності до положень п.9 ст.25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
передача платниками єдиного внеску
своїх обов'язків з його третім особам
прямо заборонена. Щодо правильності
формування суми боргу вказаної у
вимозі № Ю-96 від 05.11.2013 року вказав на
те, що таку вимогу сформовано на
підставі облікових даних картки
особового рахунку платника - БУ № 4 КЕВ
В ході розгляду справи по суті, судом до
участі у справі залучено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Приватне підприємство
«Доброчин-сервіс» (надалі - ПП
В судовому засіданні представник
третьої особи ПП «Доброчин-сервіс»
позовні вимоги підтримала повністю,
вказала, що ПП «Доброчин-сервіс» є
повіреним позивача за договором
доручення № 1 від 27.02.2009 року. Згідно з
умовами вказаного договору, ПП
«Доброчин-сервіс» (Повірений)
зобов'язаний за рахунок зібраних
коштів з Абонентів БУ № 4 м. Львова
(Довірителя), проводити оплат по
зобов'язаннях БУ № 4 м. Львова.
Пояснення надала аналогічні до
викладеного у позовній заяві, просила
позовні вимоги задовольнити повністю.
Заслухавши доводи представника
позивача, заперечення представника
відповідача, пояснення представника
третьої особи, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити, з наступних
Як слідує з матеріалів справи, а саме із
долученого до матеріалів справи звіту
позивача про нарахування єдиного
внеску за вересень 2013 року, у такого
виник обов'язок сплатити єдиний внесок
27.02.2009 року БУ № 4 Львівської КЕЧ району
(Довіритель) та ПП «Доброчин-Сервіс»
(Повірений) уклали договір доручення №
1. Згідно з умовами вказаного договору,
Довіритель від свого імені та за
власний рахунок доручає Повіреному
виконувати від його імені, зокрема,
здійснення оплати виставлених
рахунків по зобов'язаннях Довірителя
перед третіми особами (а.с.25-26).
Згідно зі змінами до договору
доручення № 1 від 27.02.2009 року, а саме
п.2.2.3 Повірений зобов'язаний за рахунок
зібраних з Абонентів Довірителя коштів
проводити оплату платежів по
зобов'язаннях Довірителя за письмовим
розпорядженням Довірителя в строк,
визначений розпорядженням (а.с.27).
Суд звертає увагу, що представником
позивача не виконано вимоги суду щодо
надання письмових розпоряджень про
перерахування коштів.
На виконання договору доручення від
27.02.2009 року ПП «Доброчин-Сервіс»
(Повірений) сплатив єдиний соціальний
рахунку на рахунок ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
управління ПФУ у Шевченківському
районі м. Львова, на підтвердження чого
позивач долучив копії платіжних
доручень ПП «Доброчин-Сервіс» (а.с.44-).
Проте, сума сплачених описаним
способом грошових коштів податковим
органом не зарахована в особовий
рахунок БУ № 4 КЕВ м. Львова, оскільки
такі не надходили з банківського
рахунку платника страхових внесків. Як
видно з відомостей зворотного боку
облікової картки ПП «Доброчин-Сервіс»
та довідки ДПІ у Сихівському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області від 05.03.2014 року № 2880/10/13-50-17-03/124,
податковий орган зарахував отримані
від ПП «Доброчин-Сервіс» кошти на його
особовий рахунок і станом на 01.03.2014 року
у такого існує переплата, в розмірі
На підставі відомостей з картки
особового рахунку БУ № 4 КЕВ м. Львова,
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
ГУ Міндоходів у Львівській області
виставило вимогу про сплату боргу № Ю-96
від 05.11.2013 року (а.с. 8).
Позивач вважає, що у вимозі № Ю-96 від
05.11.2013 року не враховано суму оплати
була перерахована ПП «Доброчин-Сервіс»
на підставі договору доручення згідно
з платіжних доручень, копії яких
долучено до матеріалів справи.
Суд, при вирішенні даного спору виходив
У відповідності до положень Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є, у тому числі
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»).
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
Згідно з ч. 7, 8, 11 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником безготівкових коштів з його
банківського рахунку. Платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Базовим звітним
періодом є календарний місяць.
Відповідно до ч. 9 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передача
платниками єдиного внеску своїх
обов'язків з його сплати третім особам
Приписом ч. 4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. Скарга на вимогу про сплату
єдиного внеску подається до органу
доходів і зборів вищого рівня у
письмовій формі протягом десяти
календарних днів, що настають за днем
отримання платником єдиного внеску
вимоги про сплату єдиного внеску, з
повідомленням про це органу доходів і
зборів, який прийняв вимогу про сплату
єдиного внеску. Орган доходів і зборів,
який розглядає скаргу платника єдиного
внеску, зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його
платнику єдиного внеску протягом 30
календарних днів, наступних за днем
отримання скарги, на адресу платника
єдиного внеску поштою з повідомленням
про вручення або надати йому під
розписку. Якщо протягом цього строку
вмотивоване рішення органом доходів і
зборів не надсилається платнику
єдиного внеску, така скарга вважається
повністю задоволеною на користь
платника єдиного внеску. Порядок
узгодження сум недоїмки з єдиного
внеску встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику. У
разі якщо згоди з органом доходів і
зборів не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

Таким чином, Закон України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зобов'язує саме
платника єдиного внеску своєчасно і в
повному обсязі сплачувати зі свого
банківського рахунку нараховані ним
страхові внески і прямо забороняє
перекладати свій обов'язок на інших
осіб.

З огляду на викладене, аргументи
позивача про правову природу договору
доручення, на підставі якого ПП
«Доброчин-Сервіс» сплачувало єдиний
внесок замість БУ № 4 КЕВ м. Львова, є
безпідставними, оскільки такі
суперечать вимогам Закону.

За наведених обставин, суд вважає, що в
податкового органу відсутні підстави
для зарахування сплачених ПП
«Доброчин-сервіс» грошових коштів в
рахунок сплати страхових внесків за БУ
№ 4 КЕВ м. Львова, а тому оскаржувана
вимога відповідає вимогам Закону.

Згідно з вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням положень чинного
законодавства України та обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими, а тому у
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Щодо судових витрат, суд вважає, що такі
слід стягнути з позивача, з огляду на
наступне.

Згідно з ухвалою суду від 27.01.2014 року
відстрочено сплату судового збору БУ №
4 КЕВ м. Львова за подання даного позову
- до ухвалення судового рішення у
справі.(а.с.29-30).

Закон України «Про судовий збір»
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим Законом. Судовий збір включається
до складу судових витрат (ст.1 Закону
України «Про судовий збір»).

Платники судового збору - громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду чи
стосовно яких ухвалене судове рішення,
передбачене цим Законом (ст.2 Закону
України «Про судовий збір»).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону
України передбачено, що судовий збір
справляється, зокрема, за подання до
суду позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

Розміри ставок судового збору
встановлені в ст.4 Закону України «Про
судовий збір». Так, судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

У відповідності до положень ст.4 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та фіксованому розмірі. За
подання до адміністративного суду
позовної заяви майнового характеру,
ставка судового збору становить - 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з ст.8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
розмір заробітної плати станом на
01.01.2014 року становить 1218 грн.

Предметом даного спору є визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу № Ю-96 від 05.11.2013 року в
частині визначення боргу в сумі 80895,19
грн.

Враховуючи те, що позивачем за подання
позову не було сплачено судового збору,
за наслідками розгляду
адміністративної справи у задоволенні
позовних вимог позивача відмовлено,
тому з позивача слід стягнути судовий
збір за ставкою 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати, а саме 1827 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з Будинкоуправління №4
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Львова на користь бюджету судовий
збір в розмірі 808 (вісімсот вісім) грн 95
коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
17.03.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.