Справа № 569/2551/14-а
Суддя: Харечко С.П. С. П.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2551/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року

Суддя Рівненського міського суду
Харечко С.П., розглянувши в порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
-

в с т а н о в и в:

18 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне, в якому
просить: визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області у
здійсненні перерахунку її щомісячного
довічного грошового утримання, як
судді у відставці, та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок з
01.12.2013 року і проводити їй виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до вимог ст. 129, ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 року №2453-VI та згідно довідки №322
від 26.12.2013 року, виданої територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України у Рівненській
області, у розмірі 88 відсотків
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, яке складає
18270,00 грн., без обмеження максимальним
розміром, з урахуванням раніше
проведених виплат.

Ухвалою суду від 20 лютого 2014 року
у справі відкрито скорочене
провадження, копія ухвали та копія
позову направлені відповідачу з
наданням строку для письмових
заперечень на позов або заяви про
визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне (далі - УПФ України в
м. Рівне) надало до суду письмові
заперечення, згідно яких просить у
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.
Вказує, що на час звернення ОСОБА_1 до
Управління за перерахунком грошового
утримання, розгляду та вирішення
справи в суді, у правовому полі України
не існувало нормативно-правового акту,
що давав би підстави для перерахунку
грошового утримання у зв'язку із
підвищенням оплати праці працюючих
суддів судів загальної юрисдикції.
Після набрання чинності Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" (01.10.2011 року) право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
було збережено лише для суддів
Конституційного Суду України. Взяття
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених Бюджетним
кодексом чи законом про Державний
бюджет України; здійснення видатків
бюджету чи надання кредитів з бюджету
без встановлених бюджетних призначень
або з їх перевищенням всупереч цьому
Кодексу чи закону про Державний бюджет
України, визнається порушенням норм
бюджетного законодавства.
Використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені Законом "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", забороняється. Крім того,
відповідач зазначає, що в межах Кодексу
адміністративного судочинства України
захисту підлягає порушене право
позивача, внаслідок чого стягнення із
відповідача пенсії, без обмеження
строком є безпідставним, оскільки
встановлює обов'язки на майбутнє без
врахування змін чинного законодавства,
що може мати місце, та без наявності
спірних правовідносин.

Суд визнає наявні матеріали
достатніми для прийняття судового
рішення в порядку скороченого
провадження згідно абзацу 2 ч.1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України).

Перевіривши викладені в позовній
заяві та письмових запереченнях
доводи, дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України
встановлює, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Як встановлено судом, на підставі
постанови Верховної Ради України від
18.09.2008 року №534-УІ та наказу
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Рівненській області (далі - ТУ ДСА
України в Рівненській області ) за
№130-к від 09.10.2008 року, ОСОБА_1 звільнена з
посади судді Рівненського міського
суду Рівненської області у зв'язку з
поданням заяви про відставку. Стаж
роботи, що давав позивачці право на
відставку, з врахуванням половини
строку навчання у вищому юридичному
навчальному закладі, на дату
звільнення становить понад 24 роки; в
тому числі, стаж роботи на посаді судді
- 22 повні роки. При виході у відставку їй
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 88 відсотків.

З 10.10.2008 року, як отримувач
довічного грошового утримання судді у
відставці, позивачка перебуває на
обліку в УПФ України в м. Рівне.

Вказані обставини сторонами не
оспорюються і не заперечуються.

Згідно довідок за №322 від 26.12.2013
року та №33 від 06.02.2014 року, виданих ТУ
ДСА України в Рівненській області,
суддівська винагорода судді
Рівненського міського суду, працюючого
на відповідній посаді, з урахуванням
доплати за вислугу років за стаж роботи
більше 20 років - у розмірі 50 %, з 01.12.2013
року складає 18270,00 грн. Відповідно, 88
відсотків від вказаної суми становить
16077,60 грн. (18270,00 грн.* 88% ).

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до УПФ України в м. Рівне з заявою про
перерахунок з 01.12.2013 року та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі довідки ТУ ДСА
України в Рівненській області №322 від
26.12.2013 року.

Згідно листа №36/13 від 22.01.2014 року
УПФ України в м. Рівне у здійсненні
такого перерахунку позивачці
відмовило, посилаючись на відсутність
правових підстав для цього. Разом з
тим, відповідач підтвердив, що станом
на 01.01.2014 року розмір щомісячного
довічного грошового утримання
позивачки у грошовому виразі становить
8905,86 грн., тобто є значно меншим ніж 88%
від грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді.

Виходячи із системного аналізу
положень чинного законодавства,
роз'яснень Конституційного Суду
України, суд приходить до висновку, що
дана відмова є протиправною з огляду
на наступне.

Щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 88 відсотків
призначене позивачці наказом ТУ ДСА
України в Рівненській області №40-к від
07.04.2008 року відповідно до ст. 43 Закону
України "Про статус суддів" від 15.12.1992
року №2862-XII (далі - Закон "Про статус
суддів").

Частиною 4 цієї статті було
встановлено, що судді у відставці, який
має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Згідно п.3-1 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів"
№865 від 03.09.2005 року (з послідуючими
змінами і доповненнями), чинної до
01.01.2011 року, до стажу роботи, що давав
судді право на відставку та одержання
щомісячного грошового утримання, за
умови роботи на посаді судді не менш як
10 років, крім стажу трудової
діяльності, визначеної законом,
зараховувалася половина строку
навчання за денною формою у вищих
юридичних навчальних закладах.

Постановою Верховної Ради
України від 15.12.1992 року №2863-ХІІ "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" передбачалося, що в
разі зміни заробітної плати суддів,
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді (абзац третій
пункту 1 Постанови).

Пунктом 63 розділу II Закону
України №107-УІ від 28.12.2007 року "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" із
Постанови Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" було виключено
абзац третій пункту 1, яким
передбачався перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
з урахуванням нового розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, а підпунктом
1 пункту 61 розділу II цього Закону - в
абзаці першому частини 4 статті 43
Закону України "Про статус суддів"
виключено слова "без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання".

Однак, Рішенням Конституційного
Суду України №10-пр/2008 від 22.05.2008 року ці
положення Закону "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
визнано неконституційними і такими, що
втратили чинність.

Згідно статті 69 Закону України
"Про Конституційний Суд України" від
16.10.1996 року №422/96-ВР, рішення і висновки
Конституційного Суду України рівною
мірою є обов'язковими для виконання.

Таким чином, з 22.05.2008 року (з дня
ухвалення Конституційним Судом
України зазначеного Рішення) право
суддів у відставці на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру та його перерахунок
відновлено.

У зв'язку з введенням в дію Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI ( далі -
Закон №2453) стаття 43 Закону "Про статус
суддів" втратила чинність.

Нормативні правові акти
втрачають силу, якщо у дію вводяться
нові нормативні акти, які встановлюють
інше регулювання аналогічних питань. У
цьому випадку відбувається фактична
втрата нормативним актом юридичної
сили. При цьому не має зворотної дії в
часі Закон, який відміняє чи звужує
права, обмежує їх використання. Такий
загальноприйнятий принцип випливає з
положень ст. ст. 22, 58 Конституції
України.

Отже, спеціальним законом, що
регулює гарантії соціального захисту
суддів (в тому числі суддів у
відставці) на даний час є Закон №2453.
Питання виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.01.2011 року врегульоване частиною 3 ст.
138 цього Закону, первинною редакцією
якої також встановлено, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи" від
08.07.2011 №3668-УІ (далі - Закон №3668) були
внесені зміни до ст. 138 Закону №2453,
зокрема, частину 3 зазначеної норми
викладено в новій редакції та
встановлено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Разом з тим, в абзаці 1 пункту 2
розділу 2 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону №3668 законодавець
вказав про те, що обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Вказані зміни набули чинності з
01.10.2011 року, тобто після призначення
позивачці щомісячного довічного
грошового утримання, тому зворотної
дії у часі не мають.

Окрім того, розглянувши справу
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці,
Конституційний Суд України рішенням
від 03.06.2013 року №3-рп/2013 визнав
частину третю статті 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року №3668-VI
неконституційною. Мотивуючи цей
висновок, суд зазначив, що "Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон №3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів. Отже,
частина третя статті 138 Закону №2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України".

Керуючись частиною другою статті
70 Закону України "Про Конституційний
Суд України", суд визначив порядок
виконання цього Рішення, зокрема,
вказав, що частина третя статті 138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, яка
суперечить Конституції України‚ не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону №2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668, а саме:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Цим же рішенням Конституційний
Суд України визнав такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними): перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року №3668-VI; статтю 2 Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року №3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року №2453-VІ; та абзац другий пункту 2
розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року №3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування " від
09.07.2003 року №1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Визначаючи порядок виконання
рішення в цій частині, суд вказав, що
дія статті 2 Закону №3668 не поширюється
на Закон №2453; дія абзацу другого пункту
2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону №3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Таким чином, існуюче
формулювання змісту статті 138 Закону
№2453 чітко та однозначно встановлює
співвідношення та залежність розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.
Отже, є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є підставою
для зміни розміру відповідного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Положеннями ст. 126 Конституції
України закріплені основоположні
принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і
недоторканність суддів.

У відповідності зі ст. 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав та свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, як зазначив
Конституційний Суд України у Рішенні
від 11.10.2005 року №8-рп/2005, є надання їм за
рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо).

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
при цьому зазначав, що Конституція та
закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, які
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, яким
пенсія призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України сформулювано правову
позицію, згідно якої пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 24.06.1999 року №6-рп/99; від
20.03.2002 року №5-рп/2002; від 01.12.2004 року
№19-рп/2004; від 11.10.2005 року №8-рп/2005; від
18.06.2007 року №4-рп/2007; від 22.05.2008 року
№10-рп/2008; від 14.12.2011 року №18-рп/2011; від
03.06.2013 року №3-рп/2013).

З аналізу наведених вище положень
вбачається, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Тому, спір у даній справі виник з
приводу перерахунку саме щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, яке не визначено чинним
законодавством як пенсійна виплата та
правова природа якого обумовлена
спеціальним статусом особи, котра таке
утримання може отримувати.

Оцінивши вищенаведене в
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність у позивачки права на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання виходячи з нового
розміру заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді, без
обмеження його граничного розміру.

Посилання відповідача на
відсутність нормативно-правового акту,
який давав би підстави для
перерахунку грошового утримання у
зв'язку з підвищенням оплати праці
працюючих суддів судів загальної
юрисдикції суд визнає
необгрунтованими і такими, що не
заслуговують на увагу.

Чинним законодавством
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована з тих підстав,
що органи влади України не
встановили порядку, за яким зазначена
гарантія повинна бути дотримана.

Відповідно до ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
передбачений на рівні підзаконного
нормативно-правового регулювання. Так,
згідно з пунктами 3 і 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року №384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення
про управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
від 30.04.2002 року №8-2 (у редакції
постанови правління Пенсійного фонду
України від 25.02.2008 року №5-5), серед
основних завдань і функцій Пенсійного
фонду України та його органів на місцях
є призначення (перерахунок) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати.

Додатком №2 до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року №3-1, встановлена форма довідки
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Доводи відповідача, що Законом
№2453 проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді передбачено
виключно для суддів Конституційного
Суду України, судом не беруться до
уваги з огляду на те, що судді, які
працюють або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище з
питань пенсійного забезпечення чи
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
у порівнянні із суддями
Конституційного Суду України.

Суд не приймає й доводи
відповідача щодо відсутності
бюджетних асигнувань, оскільки право
позивачки на перерахунок довічного
грошового утримання не залежить від
наявності чи відсутності грошових
коштів та належного фінансування, таке
право деклароване державою, відповідно
має безумовний характер.

Не погоджується суд і з
твердженням відповідача з приводу
застосування обмежень щодо періоду
впродовж якого має проводитись
обчислення та виплата довічного
грошового утримання позивачки за
новими умовами, оскільки аналіз
положень законодавства, що регулюють
виплати щомісячного грошового
утримання суддів у відставці (ст. 43
Закону "Про статус суддів" від 15.12.1992
року №2862-XII, ч. 3 ст. 138 Закону "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року №2453-VI), не дає підстав для цього.
Виходячи з положень чинного
законодавства, суб'єкт владних
повноважень має здійснювати визначені
судовим рішенням зобов'язання по день
припинення права на таку виплату.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач не
доказав правомірність відмови ОСОБА_1 у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи з встановлених обставин
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення в
повному обсязі.

У відповідності з ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст.
94, ст. ст. 158 -163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о
в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці -
задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області у
здійсненні з 01.12.2013 року перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до вимог ст. 129, ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області здійснити
перерахунок та проводити виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до вимог ст. 129, ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI та згідно
довідки №322 від 26.12.2013 року, виданої
територіальним управлінням Державної
судової адміністрації України у
Рівненській області, у розмірі 88
відсотків грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, яке складає 18270,00 грн., без
обмеження максимальним розміром, з
урахуванням раніше проведених виплат,
починаючи з 01.12.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору в сумі 73
(сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський міський суд протягом
десяти днів. Строк для подання
апеляційної скарги стороною або іншою
особою, яка брала участь у справі,
обчислюється з моменту отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського міського суду

Харечко С.П.