Справа № 818/493/14
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
Справа №818/493/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю секретаря судового засідання
- Токар Ю.В.,

представника позивача - Макотренка В.П.,

представника відповідача - Лешанової
І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах до Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції про скасування
постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах звернулося до суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції, в якому
просить визнати незаконною та
скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 09.01.2014 року
ВП№41652703.

Свої вимоги мотивує тим, що
оскаржуваною постановою державний
виконавець відмовив у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.6
ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження» внаслідок зазначення у
виконавчому документі неповної адреси
боржника (АДРЕСА_1), а саме: відсутній
номер кімнати. Позивач вважає вказану
постанову такою, що підлягає
скасуванню, оскільки адреса боржника у
виконавчому документі відповідає
відомостям про місцезнаходження,
внесеним до реєстру страхувальників
та до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав із
зазначених вище підстав.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав,
заперечуючи проти позову, свою позицію
обґрунтовує тим, що виконавчий
документ, який був пред"явлений до
виконання, не відповідає вимогам ст. 18
Закону України "Про виконавче
провадження", а саме: у заяві стягувача
та у виконавчому документі зазначена
неповна адреса боржника (не зазначено
номер кімнати у офіцерському
гуртожитку). Дана обставина, на
переконання відповідача, позбавляють
можливості державного виконавця
надіслати постанову про відкриття ВП
боржнику, а боржник, в свою чергу,
позбавляється права на самостійне
виконання рішення, що в подальшому, як
зазначає відповідач, може призвести до
додаткових витрат з боку боржника -
сплата виконавчого збору у розмірі 10%
від суми стягнення за виконавчим
документом. Отже, відповідач вважає, що
державний виконавець, при винесенні
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа), діяв згідно повноважень,
визначених чинним законодавством
(а.с.13-15).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
письмові матеріали справи, вважає, що
позов обґрунтований і підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 5 ст. 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вимога
територіального органу Пенсійного
Фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчої
службою в порядку, встановленому
законом.

Судом встановлено, 09.01.2014р. Управлінням
Пенсійного фонду україни в м.Суми було
подано до Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції заяву про примусове виконання
вимоги Управління ПФУ у м.Суми №ф-224.2у
від 23.05.2013р.

Однак, 09.01.2014 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції прийнято постанову
ВП№41652703 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
вимоги про сплату недоїмки № ф-224.2у
виданий 23.05.2013 року, про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу
у розмірі 1194 грн.30 коп.(а.с.3) з
посиланням на п. 6 ч. 1 ст.26 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме - через невідповідність
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 Закону.

Оскаржувана постанова на адресу
позивача надійшла 04.02.2014р., що
підтверджується відбитком штампу
вхідної кореспонденції та записом в
журналі вхідної кореспонденції
управління (а.с. 5).

Підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження є зазначення
неповної адреси боржника (відсутність
у виконавчому листі відомостей про
номер гуртожитку на кімнати).

Проте, суд не погоджується із доводами
представника відповідача щодо
правомірності винесеної постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ст.25 Закону України
"Про виконавче провадження").

Підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження" є
невідповідність виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Зокрема, у виконавчому документі
зазначаються: повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків,
крім випадку ухвалення постанови про
накладення на особу адміністративного
стягнення за неповагу до суду) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо (п. 3
ч.1 ст. 18 Закону N 606-XIV).

Зі змісту копії вимоги УПФУ України в м.
Суми № Ф-2240.2у від 23.05.2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в
сумі 1194,30 грн. вбачається, що дана
вимога відповідає всім встановленим
вимогам, в тому числі і щодо адреси
місця проживання боржника (АДРЕСА_1),
оскільки саме така адреса вказана у
витязі з Єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.12) - АДРЕСА_1. При цьому, представник
відповідача в судовому засіданні
зазначила, що за даною адресою дійсно
значиться офіцерський гуртожиток,
однак відсутність інформації про
номер кімнати де мешкає боржник не дає
можливості державному виконавцю
встановити його фактичне місце
проживання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо) у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово, що
знаходиться за певною адресою, за
якою здійснюється зв'язок з фізичною
особою - підприємцем.

Тобто, місцем проживання фізичної
особи може бути як житловий будинок,
так і квартира або гуртожиток.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
крім іншого зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

При цьому, суд зазначає, що згідно з
частиною 2 статті 19 Закону України "Про
виконавче провадження" у заяві про
відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення,
а також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника. Тобто, даною
статтею встановлено саме право
стягувача зазначати відомості, що
ідентифікують боржника (якщо вони
взагалі відомі стягувачу), але не
обов'язок. Посилання державного
виконавця на відсутність у виконавчому
документі номеру кімнати боржника не
може бути правовою підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що
оскаржувана постанова, прийнята з
порушенням вимог ст. ст. 18,19 Закону
України "Про виконавче провадження", а
тому є протиправною та підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах до
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
про скасування постанови -задовольнити
в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
09.01.2014р. ВП №41652703.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
17.03.2014р.

Суддя (підпис)
О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя
О.М. Кунець