Справа № 2а-4538/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.
Справа № 9104/120325/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого:
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Збаразькому районі
Тернопільської області на постанову
Збаразького районного суду
Тернопільської області від 17 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області про нарахування недоплаченого
підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ

05 вересня 2011 року позивач звернулася до
суду з позовом про визнання дій
відповідача неправомірними,
зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за періоди
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по лютий 2011 року та
надалі нараховувати та виплачувати
підвищення до пенсії як дитині війни.
При цьому заявлено клопотання про
поновлення пропущеного строку для
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Ухвалою Збаразького районного суду
Тернопільської області від 08 вересня
2011 року адміністративний позов ОСОБА_1
в частині вимог поза межами
шестимісячного строку звернення до
суду за період з 09 липня 2007 року по 04
березня 2011 року залишено без розгляду.

Постановою Збаразького районного суду
Тернопільської області від 17 жовтня 2011
року позов задоволено частково:
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, на
підставі положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 05 березня 2011 року по 22 липня
2011 року включно з врахуванням ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, у
скарзі покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.
Апелянт покликається на те, що
встановлений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України. Крім
того апелянт зазначає, що при прийнятті
рішення суд першої інстанції не
проаналізував закони про Державний
бюджет України на відповідні роки, не
перевірив правомірності дій та рішень
відповідача та не встановив чи є
управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області належним відповідачем по
справі.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про відмову в її задоволенні,
враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною
війни, що підтверджується відповідним
посвідченням.

Судом першої інстанції вірно визначено
відповідачем за позовом управління
Пенсійного фонду України в Збаразькому
районі Тернопільської області,
оскільки згідно з пп. 7 п. 2.2 Положення
про управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
30.04.2002 року № 8-2, функції з призначення
(здійснення перерахунку) і виплати
пенсій покладено на Управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої, у свою чергу, обчислюється
за правилами, встановленими частиною 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних причин.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, колегія суддів приходить до
висновку про залишення позовних вимог
без розгляду за періоди з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 04 березня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
судам необхідно надавати перевагу тій
із них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

До набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні
справ цієї категорії щодо розміру
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, дітям
війни застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону № 2195.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії за період
з 05 березня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Встановлено, що у період з 23.07.2011 року
управління Пенсійного фонду діяло
відповідно до постанови від 6 липня 2011
року № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», його дії є
правомірними, а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для залишення її без
змін; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, у зв'язку
з чим така не задовольняється.

Керуючись статями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3,
ст.ст. 198, 200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Збаразькому
районі Тернопільської області
залишити без задоволення, постанову
Збаразького районного суду
Тернопільської області від 17 жовтня 2011
року у справі № 2-а-4538/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький