Справа № 2а-10135/12/1370
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 876/5777/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної екологічної інспекції у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 р. по
справі за позовом ТзОВ спільне
українсько-німецьке
підприємство"Скомекс" до Державної
екологічної інспекції у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування припису,-

встановив:

30.11.2012 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю спільне
українсько-німецьке підприємство
"Скомекс" (надалі - ТзОВ СУНП "Скомекс")
звернулось до суду з позовом до
відповідача - Державної екологічної
інспекції у Львівській області (надалі
- ДЕІ у Львівській області), в якому, із
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить суд визнати
протиправним та скасувати припис
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Львівської області Думаса Н.А. № 100-06
від 20.10.2012 року в частині
вимоги про виготовлення та
представлення ТзОВ СУНП "Скомекс"
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами) з власної
свердловини №1 в с. Перетоки
Сокальського району.

В обґрунтування позовних вимог ТзОВ
СУНП "Скомекс" зокрема посилається на
ст. 23 Кодексу України "Про надра",
відповідно до вимог якої, на думку
позивача, у нього відсутній обов'язок в
отриманні спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 р.
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано припис
Державної екологічної інспекції у
Львівській області від 20.10.2012 року №
100-06 в частині пункту 2 -виготовлення та
представлення товариством з обмеженою
відповідальністю спільним
українсько-німецьким підприємством
"Скомекс" спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами) з власної свердловини №1 в с.
Перетоки Сокальського району
Львівської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
перевіривши оскаржуваний позивачем
припис державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Львівської області Думаса Н.А. № 100-06
від 20.10.2012, суд прийшов до переконання,
що він винесений ДЕІ у Львівській
області без врахування того, що СУНП
ТзОВ "Скомекс" є власником земельної
ділянки, на який розташована
свердловина №1 в с. Перетоки
Сокальського району Львівської
області, видобування підземних вод
відбувається для власних
господарсько-побутових потреб
підприємства, а продуктивність
водозабору підземних вод не перевищує
300 кубічних метрів на добу.

Відтак, суд прийшов до висновку, що
позивач не зобов'язаний отримувати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземними водами),
виготовлення та представлення якого
покладено на СУНП ТзОВ "Скомекс" в п. 2
припису ДЕІ у Львівській області від
20.10.2012 року № 100-06.

Звідси, має місце порушення суб'єктом
владних повноважень вимог Кодексу
України "Про надра" та недотримання
передбачених ст. 2 КАС України
принципів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Зокрема апелянт посилається на те, що
суд необгрунтовано прийшов до
висновку, що підприємство може мати
свої власні господарсько-питні та
комунально-побутові потреби, які
водночас є промисловими (виробничими)
потребами і не є потребами населення,
не враховуючи положень міждержавного
стандарту «ГОСТ 17.1.1.04-80», затвердженого
постановою Державного комітету СРСР по
стандартам від 31.03.1981 № 1452, який діє в
Україні та згідно якого до
господарсько-побутових потреб
належать господарсько-питне
водопостачання (централізоване та
нецентралізоване) територій житлової
забудови та громадських будівель
міських промислових районів та
сільськогосподарських районів;
кондиціонування повітря в громадських
та житлових будівлях; полив та миття
території населених пунктів (вулиць,
площ, зелених насаджень), робота
фонтанів тощо; полив посадок міських та
селищних теплицях і парниках; інші
потреби (в тому числі гасіння пожеж,
промивання водопровідних та
каналізаційних мереж).

До господарсько-побутових потреб не
належать лікувальні, курортні та
оздоровчі цілі, потреби сільського
господарська (без зрошення та
обводнення), а також зрошення та
обводнення; промислові (виробничі)
потреби; потреби теплоенергетики;
територіальний перерозподіл стоку
поверхневих вод та поповнення запасів
підземних вод; скидання стічних вод та
інші потреби, а також багатоцільове
водокористування.

А також, судом не взято до уваги той
факт, що позивач в звітах форми №2-ТП
(водгосп), які подає до Львівського
обласного управління водних ресурсів
відображує факт використання води на
виробничі цілі та окремо на госпитні.

В даному випадку ст.23 Кодексу України
про надра не звільняє відповідача від
отримання спеціального дозволу на
користування надрами, отримання якого
передбачено статтею 13,16 Кодексу
України Про надра, окільки останній
здійснює використання підземних вод не
для власних господарсько-побутових
потреб, а для виробничих потреб.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинен він дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта, встановлюючи чи
прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1)
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Державною екологічною інспекцією у
Львівській області проведено планову
перевірку дотримання ТзОВ СУНП
"Скомекс" вимог природоохоронного
законодавства, про що складено акт від
15.10.2012 року № 1487/06.

За наслідками вказаної перевірки 07
листопада 2012 року державним
інспектором охорони навколишнього
природного середовища Львівської
області Думасом Н.А. було винесено ТзОВ
СУНП "Скомекс" припис № 100-06 від 20.10.2012
року щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

Як слідує із зазначеного припису,
товариство зобов'язано, крім іншого,
також виготовити та представити
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземні води власної
свердловини №1 в с. Перетоки
Сокальського району Львівської
області).

Так відповідачем, в акті перевірки від
15.10.2012 року № 1487/0 зазначається, що в
порушення ст. ст. 16, 19, 23 Кодексу України
"Про надра" у підприємства відсутній
спеціальний дозвіл на користування
надрами для добування підземних
прісних вод на виробничі потреби з
свердловини № 1 в с. Перетоки,
Сокальського району Львівської
області.

Відповідно до ст.19 Кодексу України "Про
надра" від 27.07.1994 № 132/94-ВР (із змінами та
доповненнями) надра надаються у
користування підприємствам,
установам, організаціям і громадянам
лише за наявності у них спеціального
дозволу на користування ділянкою
надр. Право на користування надрами
засвідчується актом про надання
гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл
продукції надра надаються в
користування на підставі угоди про
розподіл продукції з оформленням
спеціального дозволу на користування
надрами та акта про надання гірничого
відводу.

Користування надрами здійснюється
без надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 23 Кодексу України "Про
надра", землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для
власних господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

В контексті наведеного, судом
встановлено, що в акті перевірки
зазначено, шо видобування прісної води
ТзОВ СУНП "Скомекс" здійснюється з
свердловини № 1, що розташована в с.
Перетоки Сокальського району
Львівської області на земельній
ділянці, яка належить позивачу на праві
приватної власності. Дана обставина
підтверджується також державним актом
на право власності на землю серії ЛВ №
031152, виданим на підставі розпорядження
голови Сокальської
райдержадміністрації Львівської
області від 22.08.2000 року № 468.

Так, відповідно до паспорту
свердловини, її дебіт становить 6,12
м.куб./год., відповідно 146,88 м.куб./день.

Також, в дозволі на спеціальне
водокористування від 15.12.2007 року №
Укр.-1336- 09/Льв зазначено, що
водокористування дозволяється при
заборі свіжої води з власної
свердловини в кількості 7.87 тис.м3 на
рік, 21.57 м3/добу.

Враховуючи наведене, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
зазначені умови водокористування
повністю відповідають вимогам ст. 23
Кодексу України "Про надра".

Щодо посилань Державної екологічної
інспекції у Львівській області на те,
що ТзОВ СУНП "Скомекс" використовувало
воду не тільки на власні
господарсько-побутові потреби, що
унеможливлює застосування ст. 23
Кодексу України "Про надра" колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Із системного аналізу ст. 23 Кодексу
України "Про надра" випливає, що
землевласники і землекористувачі
мають право користування надрами без
спецдозволу для видобутку підземних
вод для власних господарсько-побутових
потреб землевласника
(землекористувача). При цьому норма
закону не обмежує кола таких
землекористувачів, якими можуть бути
як населення (фізичні особи) так і
юридичні особи (підприємства, установи
та організації).

Судом встановлено, що основними видами
діяльності СУНП ТзОВ "Скомекс" є
виробництво кисломолочної продукції,
переробка молока.

Чинне законодавство не надає чіткого
визначення поняття, що є господарсько-
побутовими потребами підприємства, в
даному випадку молокопереробного.

Колегія суддів вважає
необгрунтованими твердження
представника ДЕІ у Львівській області
про те, що будь-які виробничі потреби не
є господарсько-побутовими потребами.

Слід зазначити, що будь-які потреби
підприємства у водних ресурсах є його
виробничними потребами. При цьому
кожне підприємство має власні
господарсько-побутові потреби,
наприклад забезпечення
санітарно-гігієнічних вимог
працівникам товариства, миття
території, обладнання, прання одягу
тощо. При цьому вказані цілі
водоспоживання не пов'язані
безпосередньо з забезпеченням
технологічного процесу виробництва.

Колегія суддів також надає належну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи технологічним інструкціям та
рецептурі на виготовлення (переробку)
молочної продукції на СУНП ТзОВ
"Скомекс" з відповідними висновками
державної санітарної експертизи. З
вказаних документів вбачається, що в
технологічному циклі виробництва
підприємством жодним чином не
використовуються водні ресурси.

Крім того, з долучених позивачем
документів вбачається, що видобуті
підземні води використовуються для
господарсько-побутових потреб
підприємства, а саме : на побутові
потреби працівників (вмивання, душ,
туалет), прання одягу, миття приміщень
та обладнання, опалення, полив зелених
насаджень та проїздів.

Як наслідок, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що
відображення позивачем в звітах форми
№2-ТП (водгосп) факту використання води
на виробничі цілі не є доказом того, що
вода була використана товариством не
на господарсько-побутові цілі.
Фактично зазначена в графі "виробничі
потреби" кількість води була
використана відповідачем на миття
обладнання та інші побутові потреби,
про що свідчить і специфіка технології
виробництва продукції (молока, кефіру,
сиру, сметани, йогурту), яку виробляє
відповідач - вода у їх виробництві не
використовується.

Судом апеляційної інстанції також
встановлено, що сторони у справі в
обгрунтування своїх доводів
посилаються на ГОСТ 17.1.1.04-80 -
Класифікація підземних вод за цілями
водокористування, що затверджений
постановою Державного комітету СССР по
стандартам від 31.03.1980 року за № 1452.

Відповідно до вказаного ГОСТу,
класифікація цілей користування
підземними водами здійснюється на:
господарсько-питні та
комунально-побутові потреби населення,
лікувальні, курортні та оздоровчі цілі,
потреби сільського господарства (без
зрошення та обводнення), зрошення та
обводнення, промислові потреби (без
теплоенергетики), потреби
теплоенергетики, територіальний
перерозподіл стоку поверхневих вод та
поповнення запасів підземних вод,
скидання стічних вод, інші потреби.

В свою чергу кожен вид
водокористування з переліченої
класифікації поділяється на підкласи з
визначенням відповідного класу
підземних вод, що застосовується в
кожному конкретному виді
водокористування.

З огляду на зазначене, судом
відхиляються доводи відповідача, що
згідно ГОСТу 17.1.1.04-80 - Класифікація
підземних вод за цілями
водокористування, затвердженого
постановою Державного комітету СССР по
стандартам від 31.03.1980 року № 1452
господарсько-побутовими потребами є
виключно: господарсько-питне
водопостачання (централізоване та
нецентралізоване) територій житлової
забудови та громадських будівель
міських промислових районів та
сільськогосподарських районів;
кондиціонування повітря в громадських
та житлових будівлях; полив та миття
територій населених пунктів (вулиць,
площ, зелених насаджень), робота
фонтанів тощо; полив посадок в міських
та селищних теплицях і парниках; інші
потреби (в тому числі гасіння пожеж,
промивання водопровідних та
каналізаційних мереж).

В даному випадку відповідач
використовує детальну класифікацію
цілей користування підземними водами
для потреб населення. І законодавцем
наводяться в даному розділі виключно
ті цілі користування, які здійснюються
тільки населенням і не здійснюються
підприємствами. Тому даний розділ не
може містити переліку цілей
водокористування підприємств,
оскільки є переліком цілей
користування виключно населення.

Водночас зазначений ГОСТ містить
розділ Промислові потреби (без
теплоенергетики), який з поміж іншого
включає в себе: господарсько-питні та
комунально-побутові потреби
промислових підприємств (і гасіння
пожеж) з використанням як води питної
так і води технічної. Цим
підтверджується, що підприємство може
мати свої власні господарсько-питні та
комунально-побутові потреби, які
водночас є промисловими (виробничими)
потребами і не є потребами населення.

Факт використання позивачем підземних
вод виключно на господарсько-побутові
(господарсько-питні) потреби
підтверджується також і копією дозволу
на спеціальне водокористування від
10.01.2013 року.

В силу ч.1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, судом першої
інстанції також вірно не взято до уваги
твердження представника відповідача
про те, що у старому дозволі на
спеціальне водокористування від 15.12.2009
року (дія дозволу до 15.12.2012 року) в графі
"характеристика водокористування"
("мета водокористування") було
зазначено "виробниче" і, таким чином, це
свідчить про використання води у
виробничому циклі, оскільки ДЕІ у
Львівській області не було надано суду
доказів того, що під час отримання
нового дозволу на спеціальне
водокористування технологічні
інструкції на виробництво
кисломолочної продукції змінились і
позивач почав використовувати водні
ресурси також і в технологічному циклі.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
вважає, що припис державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Львівської
області Думаса Н.А. № 100-06 від 20.10.2012
винесений ДЕІ у Львівській області без
врахування того, що СУНП ТзОВ "Скомекс"
є власником земельної ділянки, на який
розташована свердловина №1 в с.
Перетоки Сокальського району
Львівської області, видобування
підземних вод відбувається для власних
господарсько-побутових потреб
підприємства, а продуктивність
водозабору підземних вод не перевищує
300 кубічних метрів на добу.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що ТзОВ спільне
українсько-німецьке
підприємство"Скомекс" не зобов'язане
отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземними
водами), виготовлення та представлення
якого покладено на позивача в п. 2
припису ДЕІ у Львівській області від
20.10.2012 року № 100-06.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 р. по
справі № 2а-10135/12/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала складена в повному обсязі 11.03.2014
року.