Справа № 2-а-1997/11
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1997/11
Головуючий у 1-й інстанції: Дєдов М.С.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання:
Сокольвак Ю.В.

за участю:

апелянта: ОСОБА_2

представника апелянта: ОСОБА_3

представника відповідача: Сторожука
М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 26 червня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
Іллінецької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 1 Іллінецької районної
ради Вінницької області до Іллінецької
міської ради Вінницької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Іллінецька загальноосвітня школа І-ІІІ
ступенів № 1 Іллінецької районної ради
Вінницької області звернулась з
позовом до Іллінецької міської ради
Вінницької області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Іллінецького районного
суду Вінницької області від 26 червня 2013
року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись при
цьому на неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи та
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
спору.

Апелянт та його представник в судовому
засіданні 11 березня 2014 року апеляційну
скаргу підтримали у повному обсязі,
просили вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 11 березня 2014 року також
підримав апеляційну скаргу.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь позивача в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи, 6
березня 1948 року Іллінецькій
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів
№ 1 (на той час Іллінецький середній
школі) рішенням правління Голицького
колгоспу «Більшовик» було виділено 5 га
землі для підсобного господарства і 1,75
га для індивідуальних городів.

В жовтні 2009 року Іллінецька міська рада
своїм рішенням надала дозвіл
Іллінецькій загальноосвітній школі
І-ІІІ ступенів № 1 на виготовлення
технічної документації із землеустрою,
в подальшому міська рада затвердила
дану документацію і рішенням
Іллінецької міської ради від 10.03.2011
року видала Державні акти на право
постійного користування цією
земельною ділянкою площею 1,5898 га та 1,3527
га в межах наданих повноважень та у
спосіб визначений законом.

Рішенням 6 сесії 6 скликання
Іллінецької міської ради від 27.01.2011
року, створено під'їзд до присадибної
земельної ділянки ОСОБА_2, жителя
ІНФОРМАЦІЯ_1, біля шкільного стадіону
Іллінецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 зі
сторони вулиці Садова, орієнтовною
площею 0,02 га (4мх50м).

Позивач вважаючи, що міська рада своїм
рішенням фактично вилучила із
користування Іллінецької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№1 м. Іллінці земельну ділянку, яка
використовувалась закладом на протязі
більше як 40 років, для навчання
фізичної культури та спорту учнів,
звернулась до суду про визнання його
притиправним та скасування.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, вірно
встановив обставини, яким дав
правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.152 Земельного кодексу
України держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь- яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Частина третя вказаної статті
передбачає шляхи захисту прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки.

Відповідно до п. «г», ч. 3, ст.152
Земельного кодексу України одним із
таких шляхів захисту є визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 154 Земельного кодексу
України органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування без
рішення суду не мають права втручатись
у здійснення власником повноважень
щодо володіння, користування і
розпорядження належною йому земельною
ділянкою або встановлювати
непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.

Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу
України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Судом першої інстанції було
встановлено, що також перевірено судом
апеляційної інстанції, відповідно до
пункту 5 Постанови Верховної ради
Української PCP від 18 грудня 1990 року «Про
порядок введення в дію Земельного
кодексу Української PCP» громадяни,
підприємства, установи, організації,
які мають у користуванні земельні
ділянки, надані їм до введення в дію
Кодексу, зберігають свої права на
користування до оформлення ними у
встановленому порядку прав власності
на землю або користування, що означає,
що на момент прийняття міською радою
вище вказаного рішення Іллінецька ЗОШ
І-ІІІ ступенів №1 була добросовісним
користувачем земельної ділянки, на
якій розташований шкільний стадіон.

Відповідно до пункту №1 Рішення
Конституційного Суду України №5- рп/2005
від 22 вересня 2005 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень ст.92 пункту 6 розділу X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України (справа про постійне
користування земельними ділянками) в
якому зазначається: «Визнати такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними ) положення: - пункту
6 розділу X «Перехідні положення»
Земельного кодексу України щодо
зобов'язань переоформити право
постійного користування земельною
ділянкою на право власності або право
оренди без відповідного законодавчого,
організаційного та фінансового
забезпечення». Тобто, школа правомірно
використовувала земельну ділянку не
дивлячись на те, що на момент прийняття
оскаржуваного рішення міською радою у
неї не було державного акту на право
постійного користування.

Таким чином, проаналізувавши надані
докази, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, про те, що
Іллінецькою міською радою
безпідставно прийнято рішення про
створення під'їзду до присадибної
ділянки ОСОБА_2 за рахунок земель
виділених для Іллінецької
загальноосвітньої школи І-ІІІступенів
№1 Іллінецької районної ради
Вінницької області.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч.1 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
обґрунтовує вимоги і заперечення осіб,
які беруть участь у справі, та ніші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Іллінецького районного суду
Вінницької області від 26 червня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
13 березня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.