Справа № 2а-621/12
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-621/12
Головуючий у 1-й інстанції: Бабко
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій неправомірним та
зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації, у якому просила визнати
неправомірними дії відповідача та
зобов'язати здійснити перерахунок і
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
за період з 11.12.2011 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 10 липня 2012 року в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивачка подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
має право на виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
відповідач виплачуючи позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленому ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», діяв з дотримання вимог
закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка має малолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З13 Липня 2010 року позивачу, як
застрахованій в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, призначено
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі 130
грн.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 3
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

У відповідності до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має незастрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особа (один з батьків дитини,
усиновитель, опікун, баба, дід або інший
родич), яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» на
виконання статті 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Крім того, на відносини щодо виплати
допомоги позивачу у зазначеному нею
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням»), відповідно
до статті 43 якого допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом фізичної особи до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області (номер ЄДРСР 28332586)
та від 25 грудня 2012 року у справі за
позовом фізичної особи до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради (номер ЄДРСР 28332590), які, відповідно
до приписів статті 244 -2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Таким чином, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, колегія
суддів прийшла висновку, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального закону
(яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням») відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а
оскаржувану постанову скасувати, так
як судом першої інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 205 та 207 ,212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 10 липня 2012 року скасувати

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо
нарахування та виплати ОСОБА_3
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі нижчому, ніж встановлено
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
нарахування ОСОБА_3 недоплаченої суми
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною з 11 грудня 2011 року у
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» з урахуванням
виплаченої допомоги за вказаний
період, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом з урахуванням проведених
виплат.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та оскарженню не
підлягає.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.