Справа № 818/8440/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.Справа № 818/8440/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: представників позивача -
Святченка В.С., Бабрук А.В., Одерій І.В.,

представників відповідача - Кривожиха
В.О., Спаскіх М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р.
по справі № 818/8440/13-а

за позовом Південної регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті

до Державної фінансової інспекції в
Сумській області

про часткове скасування листа-вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Південна регіональна служба
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті звернулася до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції в Сумській області, у якому
просила: визнати неправомірним та
скасувати п. 2 листа вимоги Державної
фінансової інспекції в Сумській
області «Про усунення виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства від 07 жовтня 2013 р. № 18
-07-14-14/7245.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20 грудня
2013 р. позовні вимоги задоволено у
повному обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
20 грудня 2013 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Закону України «Про
ветеринарну медицину»,Бюджетного
кодексу України, Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
вважає, що вимоги апеляційної скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідачем проведено позапланову
ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Сумського пункту державного
ветеринарно-санітарного контролю
Південної регіональної служби
Державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті за період з 01
січня 2012 року по 19 липня 2013 року, за
результатми якої відповідачем
винесено 07 жовтня 2013 року вимогу №
18-07-14-14/7245 про усунення виявлених
порушень. В п. 2 відповідач вказує на
пред'явлення позивачем до оплати актів
виконаних робіт, до яких включено
послуги, не передбачені Постановами
Кабінету Міністрів України № №1348 та
1167.

На підставі зазначеного відповідач
вимагає від позивача вжити правових
заходів до одержувачів ветеринарних
робіт (послуг), зазначених по акту
ревізії стосовно повернення зайво
сплачених ними коштів на загальну суму
157939 грн. 31 коп. В іншому випадку,
перерахувати кошти в дохід
відповідного бюджету в порядку,
встановленому законом, згідно ст. 240
Господарського кодексу України. (а.с. 46).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимога про вчинення дій, які не
передбачені діючими нормативними
актами та для вчинення яких відповідач
не наділений відповідними
повноваженнями не може вважатися
правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 99 Закону
України «Про ветеринарну медицину»,
оплата проведення заходів щодо
профілактики і ліквідації хвороб
тварин (крім випадків, передбачених у
статті 98 цього Закону), процедур
контролю, інспектування та ухвалення,
надання інформації, лікування тварин,
які страждають на хвороби та недуги,
лабораторних досліджень,
ветеринарно-санітарної експертизи
товарів, видача відповідних
ветеринарних документів, послуг при
експортно-імпортних операціях та
транспортуванні територією України
об'єктів державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду здійснюється за рахунок їх
власників (операторів потужностей)
згідно з тарифами. Тарифи на
ветеринарні послуги затверджуються
відповідно до законодавства про ціни
та ціноутворення.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1348 від 28 грудня 2011 р. "Деякі питання
надання послуг Державною ветеринарною
та фітосанітарною службою, органами та
установами, що належать до сфери її
управління" (набрала чинності з 05.01.2012
року), встановлено перелік платних
послуг, які надаються регіональними
службами державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті. Пунктом третім, вказаної
постанови, доручено Міністерству
аграрної політики та продовольства
затвердити за погодженням з
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі та Міністерством фінансів
розміри плати за надання послуг,
зазначених в абзацах третьому - п'ятому
пункту 1 цієї постанови, тобто і тарифи
на послуги, що надаються регіональними
службами державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті.

Зазначені тарифи затверджені наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства № 666 від 31 жовтня 2012 року.

Розпорядженням Головного державного
інспектора ветеринарної медицини № 23
від 20 лютого 2006 року зобов'язано
розробити калькуляцію та ввести в дію з
01 березня 2006 року тимчасові тарифи на
ветеринарні послуги. Коригування
тарифів проводити один раз на рік, з
урахуванням рівня інфляції на
споживчому ринку України (а.с. 58).

Наказами № 91 від 23 червня 2011 року та №
112 від 24 січня 2012 року начальником
Південної регіональної служби
державного ветеринарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті затверджено тарифи на
ветеринарні роботи і послуги, що
надаються підприємствам, установам,
організаціям та громадянам за
договорами (а.с. 54-57).

На підставі наказу № 666 від 31 жовтня 2012
року, затвердженого Міністерством
аграрної політики та продовольства
тарифів, розпорядженням Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України зобов'язано скасувати накази
про встановлення тарифів за послуги з
питань ветеринарної медицини, захисту
рослин, охорони прав на сорти рослин
(а.с. 59).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що протягом 2012 року, у
зв'язку з відсутністю тарифів,
затверджених в порядку встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1348 від 28 грудня 2011 р., позивачем
послуги надавались на підставі
тарифів, розроблених ним в порядку,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України № 1167 від 04 листопада
2009 року "Про затвердження Порядку
формування тарифів на ветеринарні
послуги, що надаються державними
установами ветеринарної медицини".

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
стосовно того, що твердження
відповідача необґрунтовані щодо того,
що Постанова КМ України № 1167 не могла
бути застосовано позивачем, у звязку з
тим, що зазначений нормативний акт на
час розгляду справи у суді не
скасований.

Пунктом 1 Постанови встановлено про
затвердження Порядку формування
тарифів на ветеринарні послуги, що
надаються державними установами
ветеринарної медицини. Відповідно до
п. 1 самого Порядку він визначає
механізм формування тарифів на
ветеринарні послуги, що надаються
державними установами ветеринарної
медицини, які повністю утримуються за
рахунок державного бюджету (далі -
ветеринарні послуги).

Колегія суддів зазначає, що у
зазначеному нормативному акті
відсутні норми, що його дії
розповсюджуються лише на органи
підпорядковані Державному комітету
ветеринарної медицини та неможливість
застосування органами,
підпорядкованими Державній
ветеринарній та фітосанітарній службі
України.

Відповідно до ст. 15 ч. 2 закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" законні вимоги службових осіб
органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Судовим розглядом встановлено, що в
п. 2 вимоги від 07 жовтня 2013 року
відповідач вимагає від позивача вжити
правових заходів до одержувачів
ветеринарних робіт (послуг), зазначених
по акту ревізії стосовно повернення
зайво сплачених ними коштів на
загальну суму 157939 грн. 31 коп.

В акті перевірки, у листі-вимозі та під
час розгляду справи у суді першої та
апеляційної інстанції не зазначено які
саме заходи необхідно вжити та якими
нормами права позивачу надані
повноваження для вжиття таких заходів.

Пунктом 2 листа-вимоги зобов'язано
позивача в іншому випадку,
перерахувати кошти в дохід
відповідного бюджету в порядку,
встановленому законом, згідно ст. 240
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 240 ГК України прибуток
(доход), одержаний суб'єктом
господарювання внаслідок порушення
встановлених законодавством правил
здійснення господарської діяльності, а
також суми прихованого (заниженого)
прибутку (доходу) чи суми податку,
несплаченого за прихований об'єкт
оподаткування, підлягають вилученню в
доход відповідного бюджету в порядку,
встановленому законом. Крім того, з
суб'єкта господарювання стягується у
випадках і порядку, передбачених
законом, штраф, але не більш як у
двократному розмірі вилученої суми, а у
разі повторного порушення протягом
року після застосування цієї санкції -
у трикратному розмірі вилученої суми.
Перелік порушень, за які до суб'єкта
господарювання застосовуються
санкції, передбачені цією статтею, а
також порядок їх застосування
визначаються законами. З наведеної
норми закону вбачається, що нею не
встановлено ні переліку порушень, за
які така санкція має застосовуватися
ні порядку застосування санкції.
Позивач же не наділений будь-якими
повноваженнями по застосуванню
вказаної санкції відносно себе самого.

Відповідно до "Положення про Південну
регіональну службу Державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті" служба є державним органом
ветеринарної медицини. Фінансування та
матеріально-технічне забезпечення
служби здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету (а.с. 48-53).

Судовим розглядом встановлено, що
плата за послуги, надані службою,
надходили до Державного бюджету
України та були передбачені кошторисом
служби на 2012 рік (а.с. 60-61).

Відповідно до вимог Бюджетного кодексу
України позивач не є розпорядником
коштів Державного бюджету України та
не наділений повноваженнями приймати
рішення про виплату коштів з бюджету.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Сумській
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 818/8440/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
ухвали виготовлений 11.03.2014 р.