Справа № П/805/162/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
справа №П/805/162/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
10 лютого 2014 року у справі № П/805/162/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа -
Управління пенсійного фонду України в
м. Димитров Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску від 05 грудня 2013 року №
Ф-245-17,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області, в якому
просив скасувати вимогу про сплату
боргу (недоїмки) №Ф-245-17 від 05 грудня 2013
року Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу з
єдиного внеску з позивача в розмірі
11916,79 грн. (а.с. 4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 лютого
2014 року позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, третя особа - Управління
пенсійного фонду України в м. Димитров
Донецької області про скасування
вимоги про сплату недоїмки з єдиного
внеску від 05 грудня 2013 року № Ф-245-17
задоволений повністю, скасовано вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату недоїмки з єдиного
внеску від 05 грудня 2013 року № Ф-245-17 (а.с.
43-44).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 49-50).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що особа, яка обрала
спрощену систему оподаткування і, яка
отримує пенсію, але не досягла віку,
визначеного ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не звільняється від
сплати за себе єдиного внеску згідно
ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач - ОСОБА_4
зареєстрований як фізична
особа-підприємець у встановленому
порядку Виконавчим комітетом
Димитровської міської ради 05 грудня 1996
року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

ОСОБА_4 03 жовтня 2011 року призначено
пенсію за віком, що підтверджується
пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_3,
термін дії - довічно (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_4 перебуває на обліку у
Красноармійській ОДПІ та застосовує
спрощену систему оподаткування.

Відповідач - Красноармійська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", п. 41.1
ст. 41 Податкового кодексу України,
зокрема, забезпечує реалізацію
державної політики з адміністрування
єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, 05
грудня 2013 року Красноармійською ОДПІ
на підставі ст. 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464 винесено
вимогу про сплату позивачем ОСОБА_4
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № Ф-245-17 (а.с. 5).

Відповідно до зазначеної вимоги
Красноармійська ОДПІ зобов'язує
позивача сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 11916,79
грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Статтею 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464 - VІ єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08
липня 2010 року визначено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Отже, нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено загальне
правило набуття (призначення) пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05
листопада 1991 року (далі - Закон України
№ 1788) громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 2 Закону України № 1788
за цим Законом призначаються трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років.

Пенсії, призначені згідно зі статтями 13
- 18 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» також відносяться до
пенсій за віком.

У відповідності до вимог пункту «а»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1 (36-2003-п)
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивачу призначена пенсія за віком у
відповідності до вимог ст. 13
вищезазначеного закону, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_4, виданим 03
жовтня 2011 року.

Правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», рівно
як і іншими нормами права не
встановлено, що звільненню від сплати
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону № 1058.

Відповідно до абз. 2 п. 16 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №
1788) застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Колегія суддів дійшла висновку, що
аналіз норм наведених законів дає
підстави для висновку, що «пенсіонер за
віком» - це та особа, яка перебуває на
обліку у відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції та підтверджено
матеріалами справи, згідно пенсійного
посвідчення позивача, він є
пенсіонером за віком, тобто віднесен до
осіб, на яких розповсюджується ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування». Крім
того, судова колегія звертає увагу на
те, що позивач не укладав договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 лютого
2014 року у справі № П/805/162/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 лютого
2014 року у справі № П/805/162/14 - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв