Справа № К/9991/66955/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/66955/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Східенергоекспорт" на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східенергоекспорт" до Відділу
державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області,
треті особи: Відкритого акціонерного
товариства "Фінексбанк", Товариство з
обмеженою відповідальністю
"СП"Цегельний завод", про скасування
акту опису й арешту майна,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Східенергоекспорт"
звернулося до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області,
треті особи: Відкрите акціонерне
товариство "Фінексбанк", Товариство з
обмеженою відповідальністю
"СП"Цегельний завод", про скасування
акту опису й арешту майна.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року позов задоволено частково.
Скасовано акт опису і арешту майна
серії АА№449674.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року скасовано постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2011 року. Ухвалено нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

У касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Східенергоекспорт" не погоджуючись із
рішенням суду апеляційної інстанції,
посилаючись на допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 04 березня 2010 року
рішенням Господарського суду
Луганської області по справі №6/56
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СП «Цегельний
завод» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Східенергоекспорт» борг у сумі 598576, 00
грн., штраф у сумі 119715,17 грн., витрати по
оплаті державного мита у сумі 7182,92 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 236
грн.

Господарський суд Луганської області 22
березня 2010 року видав наказ №6/56 від
04.03.2010 року, який 31 березня 2010 року було
пред'явлено до виконання у Відділ
Державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області.

Відділ Державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області
31 березня 2010 року постановою ВП №18760639
було відкрито виконавче провадження з
виконання наказу Господарського суду
Луганської області №6/56 від 22 березня
2010 року про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «СП
«Цегельний завод» на користь ТОВ
«Східенергоекспорт» боргу у розмірі
725710,09 грн.

07 липня 2010 року ухвалою господарського
суду Луганської області по справі №22/596
за заявою ТОВ «Східенергоекспорт»
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «СП «Цегельний завод»
та введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів. 03 серпня 2010 року
ухвалою господарського суду
Луганської області по справі №22/596
визнано грошові вимоги кредитора - ТОВ
«Східенергоекспорт» на суму 725710,09 грн.
у тому числі 598576,00 грн. - борг (4 черга),
119715,17 грн. - штраф (6 черга), витрати по
сплаті державного мита - 7182,92 грн. та на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу - 236,00 грн. (4 черга).
Введено у справі процедуру
розпорядження майном боржника строком
на 6 місяців, тобто до 03 лютого 2011 року
та призначено розпорядником майна -
арбітражного керуючого Власова
Олексія Миколайовича. Відповідно до
протоколу загальних зборів кредиторів
№1 від 21 лютого 2011 року позивача обрано
до складу комітету кредиторів
ТОВ «СП «Цегельний завод».

В ході перевірки комітетом кредиторів
діяльності розпорядника майна щодо
виконання ним покладених на нього
функцій відносно захисту майна
боржника позивачу стало відомо, що
майно боржника арештовано на підставі
акту опису й арешту майна від 31 травня
2010 року, складеного відповідачем.

Позивач вважає, що дії відповідача
стосовно складання вищезазначеного
акту опису й арешту майна та його
арешту є протиправними, а тому майно
підлягає звільненню з під арешту,
оскільки відповідачем на підставі
наказу Господарського суду Луганської
області №14/267 від 30 березня 2010 року було
складено акту опису й арешту майна
(серія АА №449674) від 31 березня 2010 року.
Однак, на виконанні у відповідача
знаходиться зведене виконавче
провадження №18325435 про стягнення з ТОВ
«СП «Цегельний завод» загальної суми
боргу 2267562,82 грн., що підтверджується
листом відповідача №4960 від 29 вересня
2010 року та обліковою карткою на зведене
виконавче провадження.

Акт опису й арешту майна (серія АА №449674)
від 31 травня 2010 року було винесено не по
зведеному виконавчому провадженню, а
на підставі наказу №14/267 від 30 березня
2010 року, який входить до складу
зведеного виконавчого провадження
№18325435. Майно передано на зберігання
представнику кредитора
ПАТ «Фінексбанк», а тому позивач
вважає, що відповідач надав пріоритет
лише одному кредитору перед усіма
іншими кредиторами.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з наступного.

Згідно до вимог статті 3 Закону України
від 21.04.1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче
провадження", примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
здійснюється виключно на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема виконанню підлягають
судові накази.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі, якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень щодо
одного й того ж самого боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат на виконавче
провадження.

Згідно з п. 4.19.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій, якщо в
районному (міському) органі державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень щодо одного й
того самого боржника, то вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження за постановою державного
виконавця (додаток 19) протягом трьох
днів після закінчення строку, даного
боржнику для добровільного виконання і
на майно боржника накладається арешт у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат на
виконавче провадження. До зведеного
виконавчого провадження повинні бути
приєднані всі інші виконавчі
документи, що надходять стосовно
стягнень з цього боржника протягом
трьох днів після закінчення строку,
поданого боржнику для добровільного
виконання.

Як встановлено судами, у складі
зведеного виконавчого провадження
перебуває вісім виконавчих проваджень
четвертої, п'ятої та шостої черги на
загальну суму стягнення 2 264 879, 54 грн.,
усі ці виконавчі провадження не були
відкриті одночасно, відповідно і
загальна сума стягнення на момент
складення акту опису й арешту майна
була значно меншою.

Відповідачем оскаржуваним актом опису
й арешту майна, здійснено опис майна на
суму 2123500 грн., - тобто в межах зведеного
виконавчого провадження на
забезпечення вимог усіх кредиторів.

За зведеним виконавчим провадженням
державним виконавцем 30.03.2010 року було
направлено запити до реєструючих
установ (ДАІ, РБТІ та ДПІ) про наявність
у боржника транспортних засобів,
нерухомого майна та розрахункових
рахунків, відкритих в установах банку.

Згідно повідомлення ДПІ боржник має
рахунки, тому державним виконавцем
було винесено постанови про арешт
коштів на рахунках боржника.

Згідно відповіді держтехнагляду за
боржником сільськогогосподарська
техніка не зареєстрована.

Згідно відповіді Відділу земельних
ресурсів на території району земельні
ділянки у власності СП "Цегельний
завод" не рахується.

Частина майна, яке було описане є
залоговим майном ВАТ "Фінексбанк", у
зв'язку зі згодою представника банку
взяти і інше майно на зберігання,
описане майно було передане на
зберігання представнику ВАТ
"Фінексбанк" Денисовій Тетяні Павлівні.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується із висновками суду
апеляційної інстанції, те що акт
винесено у межах загальної суми
стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат на виконавче
провадження.

За приписами частин 1 та 2 статті 50
Закону України «Про виконавче
провадження», звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті
(опису), вилученні та примусовій
реалізації; стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших
кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Частина восьма статті 50 цього Закону
визначає, що стягнення на майно
боржника звертається в розмірах і
обсягах, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
витрат на виконання та стягнення
виконавчого збору.

Для забезпечення збереження майна
боржника, що підлягає наступній
передачі стягувачам або реалізації,
відповідно до ч.5 ст.55 цього Закону
застосовується арешт. Одним із
способів накладення арешту на майно
боржника є, згідно з ч. 1 ст.55 Закону,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Після встановлення недостатності
коштів для задоволення вимог усіх
стягувачів, згідно з ч.5 ст.50, ст.55 Закону
України «Про виконавче провадження»,
31.05.2010 року було розпочато звернення
стягнення також на належне боржникові
інше майно шляхом проведення опису
майна боржника та накладення на нього
арешту.

Відповідно до додатку 21-1 до пункту 1.7.3.
Інструкції про проведення виконавчих
дій, акт опису й арешту майна повинен
містити: назву виконавчого документу,
дату його видачі, орган, що його видав,
резолютивну частину документу.
Оскаржений акт опису й арешту повністю
відповідає вимогам цієї правової
норми. Так, у відповідній графі вказано,
що опис майна проведено при
примусовому виконанні наказу
Господарського суду Луганської
області №14/267 від 30.03.2010 року, який є
виконавчим документом.

На підставі ухвали Господарського суду
№252/596 від 07.07.2010 року, державним
виконавцем було винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження до
завершення розгляду справи. Виконавче
провадження було зупинено на підставі
п.4.5. Інструкції про вчинення
виконавчих дій, - через порушення
господарським судом провадженняs у
справі пробанкрутство боржника,
відповідно до закону на вимогу
стягувана поширюється дія мораторію,
введеного господарським судом.

Вчинення виконавчих дій щодо опису й
арешту майна не може за своєю природою
суперечити правам, інтересам
стягувачів, адже їх метою є
забезпечення вимог усіх стягувачів.
Так, згідно з ч. 1 ст.57 Закону України
«Про виконавче провадження», арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Згідно з до вимог частини 10 статті 62
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі наявності кількох
стягувачів, які виявили бажання
залишити за собою нереалізоване майно,
воно передається в порядку
календарного надходження виконавчих
документів до виконання з урахуванням
черговості, визначеної статтею 44 цього
Закону.

Так, акт опису й арешту майна боржника
не породжує для відповідного суб'єкту
настання будь-яких юридичних
наслідків, не впливає на його права
та/чи обов'язки, а також не є
обов'язковим для виконання, тому не
може бути оскарженим у порядку
адміністративного судочинства, крім як
випадку, передбаченому ч. 1 ст. 59 Закону
України «Про виконавче провадження»:
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про звільнення майна з-під
арешту.

Цю норму деталізує п.5.6.11. Інструкції
про проведення виконавчих дій:
державний виконавець роз'яснює
сторонам та зацікавленим особам, які
вважають, що майно, на яке накладено
арешт, державного виконавця, а також
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту. Крім
того, згідно з п. 5.15.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій, тільки
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту.

Позивачем не надано жодних доказів
того, що майно, на яке накладено арешт,
або частина цього майна належить йому
на праві власності, не вказав, які його
права чи законні інтереси, порушені
актом опису й арешту майна, тому
звернення до адміністративного суду з
позовом про скасування акту опису й
арешту майна не є обґрунтованим.

Частина майна, яке було описане є
залоговим майном ВАТ "Фінексбанк", у
зв'язку зі згодою представника банку
взяти і інше майно на зберігання,
описане майно було правомірно передане
на зберігання представнику ВАТ
"Фінексбанк".

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судових рішеннях, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220№, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східенергоекспорт" залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 серпня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східенергоекспорт"
до Відділу державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області,
треті особи: Відкритого акціонерного
товариства "Фінексбанк", Товариство з
обмеженою відповідальністю
"СП"Цегельний завод", про скасування
акту опису й арешту майна - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.
Загородній