Справа № 226/4362/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рибкін О.А.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
справа №226/4362/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Ляшенко Д.В. та Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Димитрові Донецької області на
постанову Димитровського міського
суду Донецької області від 31 січня 2014
року у справі №226/4362/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Димитрові Донецької
області про визнання рішення
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача та
зобов'язати останнього провести
перерахунок та виплату пенсії, як
державному службовцю з 30.08.2013 року,
виходячи з розміру заробітної плати з
урахуванням повної суми винагороди за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання згідно з постановою
Кабінету Міністрів України №1013 «Про
порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» та з урахуванням
фактично отриманих сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
грошових доходів, відображених у
виданих Красноармійською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області довідках від 11.12.2013
року №365 та від 10.12.2013 року №262.

Постановою Димитровського міського
суду Донецької області від 31 січня 2014
року позовні вимоги задоволені
частково, визнано протиправними дії
відповідача, визнано протиправним та
скасовано рішення відповідача від
16.12.2013 року №150748 та зобов'язано
останнього з 11.12.2013 року провести
перерахунок та виплату пенсії позивачу
як державному службовцю, виходячи з
розміру заробітної плати з урахуванням
повної суми винагороди за вислугу
років у розмірі 40% від посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання, матеріальної допомоги на
оздоровлення та індексації заробітної
плати, відображених у довідках №363 від
10.12.2013 року та №365 від 11.12.2013 року.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
скасувати, а в задоволенні позову
відмовити повністю, оскільки пенсія
позивачу нарахована відповідно до
вимог діючого законодавства.

В частині відмови в задоволенні
позовних вимог постанова суду не
оскаржувалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, вважає останню
необґрунтованою, а постанову суду
такою, що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, що позивач
перебуває на обліку у відповідача з
31.08.2013 року та отримує пенсію,
призначену на підставі Закону України
«Про державну службу» ( а.с. 41).

На день звільнення вона отримувала
винагороду за вислугу років, яка
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 року
«Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» в розмірі 40%
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання, матеріальної
допомоги на оздоровлення, суми
індексації заробітної плати на
підставі довідок від 10.12.2013 року та
11.12.2013 року. З усіх спірних сум були
сплачені внески до УПФУ.

При призначенні пенсії відповідачем
не були враховані указані в довідці про
складові заробітної плати «інші
виплати», а також зазначений розмір
надбавки за вислугу років у розмірі 20%
посадового окладу.

На заяву позивача від 11.12.2013 року про
зарахування інших виплат при
призначенні пенсії, а також врахування
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
від посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання рішенням від 16.12.2013
року № 150748 відповідач відмовив в
перерахунку пенсії за відсутністю
підстав відповідного перерахунку ( а.с.
23-24).

При вирішенні справи, колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України „ Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України „
Про державну службу" заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Згідно ч. 6 ст. 33 цього ж Закону
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань.

За приписами частини 7 ст. 33 Закону
України „ Про державну службу" умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Частина 2 ст. 2 Закону України „ Про
оплату праці" вказує, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в п. 2.2
Інструкції по статистиці заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в т.ч. за вислугу
років, які мають систематичний
характер.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідно до вказаних нормативних
актів надбавка є складовою частиною
винагороди, яка є додатковою
заробітною платою, тобто стосовно
поняття заробітної плати, визначеного
ст. 33 Закону України „ Про державну
службу" винагорода за вислугу років,
яку отримував позивач, є іншою
надбавкою.

На підставі Постанови КМУ від 12 вересня
1997 року № 1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років службовим
особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання» розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України „ Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії" від
31.05.2000 року № 865 посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії відповідно до Закону України „
Про державну службу" враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії, а згідно пп. 2 п.
4 цієї ж постанови посадовий оклад,
надбавки за ранг та вислугу років
враховуються в розмірах, установлених
Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок за
відповідною посадою та рангом на
момент призначення (перерахунку)
пенсії. Позивач на момент звільнення
отримував відповідну надбавку згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 року № 1013 в розмірі 40
відсотків.

Згідно протоколу №1 засідання комісії
з встановлення трудового стажу, що
надає право на одержання винагороди за
вислугу років, від 30.01.2012 року та наказу
ДПІ у м. Димитров від 31.01.2012 року №5-0,
позивачу була встановлена виплата
винагороди за вислугу років у розмірі
40% ( а.с. 19-21).

Таким чином, суд вважає, що відповідно
до вказаних нормативних актів пенсія
позивача повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, в т.ч. з
урахуванням винагороди за вислугу
років в розмірі 40% від посадового
окладу та доплати за спеціальне звання,
з якої утримувались відповідні внески,
у зв'язку з чим суд першої інстанції в
цій частині дійшов вірного висновку
про задоволення позовних вимог в цій
частині.

При вирішенні спору в частині
врахування при обчисленні пенсії
позивачу сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати колегія
суддів виходить з правової позиції
Верховного Суду України, викладеній в
постанові від 20 лютого 2012 року у справі
№ 21-430а11, яка відповідно до статті 244І
КАС України є обов'язковою для
застосування в судовій практиці, і
полягає в наступному.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, судом першої інстанції
зроблено правильний висновок про
необхідність врахування при
перерахунку пенсії позивачу всіх
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для її скасування чи зміни не
вбачається.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Димитрові Донецької області
залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського
суду Донецької області від 31 січня 2014
року у справі №226/4362/13-а залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
через пґять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.Ю.Чумак Д.В.Ляшенко

Л.В.Ястребова