Справа № 826/1379/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
12 березня 2014 року 08:10
№ 826/1379/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., при
секретарі судового засідання
Борисовій Т. М. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Агро
Сервіс»доМогилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій
областіпровизнання протиправною та
скасування податкового
повідомлення-рішення
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Агро Сервіс»
(надалі - Позивач/ТОВ «Грін Агро
Сервіс») з позовом до
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (надалі -
Відповідач/Могилів-Подільська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області), в
якому просить суд:
1. Скасувати податкове
від 17.10.2013 р., видане
Могилів-Подільською ОДПІ ГУ Міндоходів
у Вінницькій області, яким ТОВ «Грін
Агро Сервіс» нараховано суму податку
на додану вартість за основним
платежем 431 048 грн. та штрафними
санкціями 107 762 грн.;
2. Скасувати податкове
повідомлення-рішення, форма «В4»
Могилів-Подільською ОДПІ ГУ Міндоходів
у Вінницькій області, яким ТОВ «Грін
Агро Сервіс» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 570 590 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.02.2014 р. провадження
по справі було відкрито та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить позовні вимоги задовольнити із
підстав викладених в
адміністративному позові, зокрема
зазначає про порушення Відповідачем
положень Податкового кодексу України
(надалі - ПК України) під час винесення
податкового повідомлення-рішення.
В судове засідання з'явився
представник Відповідача, який позовні
вимоги не визнає в повному обсязі,
просить в їх задоволенні відмовити із
підстав викладених в запереченнях, та
зазначає про дотримання Відповідачем
положень чинного законодавства під час
винесення податкового
повідомлення-рішення.
Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема «Іззетов проти України»,
«Пискал проти України», «Майстер проти
України», «Субот проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
Відповідно до положень ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), справа
розглядається в письмовому
провадженні на підставі наявних в
матеріалах справи документів. При
цьому, сторонам надано строк до 07.03.2014 р.
для подання додаткових доказів по
справі, та звернуто увагу, що документи
які не будуть надані до вказаного
строку, в порядку передбаченому
положеннями ст.114 КАС України,
прийматись судом не будуть.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення Позивача
та Відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.
В період з 12.09.2013 р. по 25.09.2013 р.,
Відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ТОВ «Грін
Агро Сервіс» від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту податку на додану вартість у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних (податкових) періодів за
перевіряє мий період з 01.06.2013 р. по 30.06.2013
За результатами проведеної перевірки,
Відповідачем було складено Акт
№244/1500/36881419 від 02.10.2013 р. «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки правомірності нарахування
ТОВ «Грін Агро Сервіс» від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту податку на додану вартість у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних (податкових) періодів за
перевіряємий період з 01.06.2013 р. по 30.06.2013
р.» (надалі - Акт №244/1500), в якому
зафіксовано наступні порушення:
ь пп.198.3 та пп.198.6 ст.198, пп.201.6 ст.201
ПК України, п.6.3, п.12, п.14 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України №1379 від 01.11.2011 р. (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) (надалі -
Порядок №1379) ТОВ «Грін Агро Сервіс»
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання і сумою
податкового крейду на 284 546,00 грн. та
занижено позитивне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту в розмірі 717
17.10.2013 р., на підстав Акту №244/1500,
Відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення форми «Р» та «В4»,
грошового зобов'язання Позивачу з
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
на суму 538 810,00 грн. (із яких 431 048,00 грн. -
за основним платежем, 107 762,00 грн. -
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 570
Вважаючи, що Відповідачем було
порушено права та охоронювані законом
інтереси Позивача під час винесення
податкових повідомлень-рішень,
останній оскаржив їх в судовому
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України, податковий кредит це сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно р.V цього
В п.198.1 ст.198 ПК України передбачено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Крім того, відповідно до п.198.2 ст.198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
В п.198.3 ст.198 ПК України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
В п.198.6 ст.198 ПК України вказано, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу
Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у ПК України
передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.
Згідно з п.1 та п.5 Порядку №1379 податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Сплачена (нарахована) сума податку на
додану вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
Пунктами 6.2 та 6.3 Порядку №1379 визначено,
що податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку. Не дає права покупцю
на віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
податку на додану вартість.

У відповідності до правової позиції
Вищого адміністративного суду України,
що викладена у його листі №742/11/13-11 від
02.06.2011р., податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. За
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, із зазначеного вище також
випливає те, що при дослідженні факту
здійснення господарської операції,
оцінці підлягають як відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку, так і первинні
документи на підставі яких сформований
потоковий облік платника податку.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні регулюються
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (надалі - Закон №996). Цей Закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ч.1 ст.2 Закону №996).

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (ч.2 ст.3 Закону №996).

Відповідно до ст.1 Закону №996 первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №996 підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

При цьому, п.1.1 р.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 р. (надалі - Положення №88)
передбачено, що дане Положення
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності, установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів
бюджету.

Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено
порядок створення, прийняття і
відображення у бухгалтерському обліку,
а також зберігання первинних
документів, облікових регістрів,
бухгалтерської звітності
підприємствами, їх об'єднаннями та
госпрозрахунковими організаціями
(крім банків) незалежно від форм
власності (підприємства), установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів бюджету
(установи), первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо (п.2.2 р.2 Положення
№88).

Як наслідок, суд дійшов висновку, що
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З огляду на вищевказане податковий
кредит формується за наслідками
реальної господарської операції, що
підтверджується належними податковими
накладними та первинними документами,
в рамках господарської діяльності
платника податків.

Як вбачається із матеріалів справи, між
Позивачем та контрагентами укладено
ряд договорів, що діяли в перевіряємий
період, зокрема:

ь із Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мартіфер Солар УА»
від 01.09.2012 р. (надалі - Договір №1),
відповідно до преамбули якого Замовник
(Позивач) бажає, що б Підрядник (ТОВ
«Мартіфер Солар УА») спроектував,
поставив, збудував та провів
тестування фотоелектричної сонячної
станції потужністю 4 495 кВт/пік у селі
Пороги, Ямпільського району,
Вінницької області, Україна,
відповідно до додатку 1.

ь із Товариством з обмеженою
відповідальністю «Блок Майстер
Україна» №02-20/08/12 від 20.08.2012 р. (надалі -
Договір №2), відповідно до якого,
Орендодавець (ТОВ «Блок Майстер
Україна») доставляє та передає, а
орендар приймає за адресою Вінницька
область, м. Пороги Ямпільського району.
Тростянецький район, с. Глибочок, в
строкове платне користування на умовах
оренди Блок модулів - розміром 2,3х6х2,6 в
кількості 2 штук, за який зобов'язується
оплатити доставку та сплачувати
орендну плату згідно цього договору
(п.1.1 Договору №1);

ь із Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТОПРЕНТ» № 38/10-201 від
08.10.2012 р. про надання послуг письмового
перекладу (надалі - Договір №3),
відповідно до якого, Виконавець (ТОВ
«ТОПРЕНТ») зобов'язується за завданням
Замовника надати послуги з письмового
перекладу попередньо наданих
Замовником текстів з іноземної та/або
на іноземну мову, а Замовник
зобов'язується оплатити Виконавцеві
зазначену послугу (п.1.1 Договору
№38/10-2012).

Відповідно до умов Договорів муж
Позивачем та контрагентами були
підписані наступні Акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг):

ь за Договором №1 - акт виконаних
робіт від 03.12.2102 р., відповідно до якого
Підрядник (ТОВ «Мартіфер Солар УА»
передає, а Замовник (Позивач) приймає
виконані роботи, а саме побудовану
Підрядником доза Договором станцію без
проведення тестування виконаних робіт,
та не введену в експлуатацію, системи
безпеки,Ю відео спостереження та
моніторингу не встановлені;

ь за Договором №2 - Акт №БМ-00111
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 28.11.2012 р. з оренди контейнерів;

ь за Договором №2 - Акт надання
послуг №1395 від 09.10.2012 р. за переклад
тексту з української на англійську
мову.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну. Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). Відповідно до
п.201.10 ст.201 ПК України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Позивачем надано до суду Податкові
накладні, які були надані Позивачу від
контрагентів, зокрема:

ьза Договором №1 - №9 від 01.11.2012 р. на
суму 6 000 000,00 грн.;

ь за Договором №2 - №40 від 28.11.2012 р.
на суму 6 000,00 грн.;

ь за Договором №3 - №30 від 09.10.2012 р.
на суму 3 829,20 грн.

В якості доказів проведення оплати за
отримані послуги Позивачем надані
рахунки-фактури, платіжні доручення та
банківські виписки.

При цьому, суд приймає до уваги, що
відповідно до позиції Вищого
адміністративного суду України, що
викладена в листі №742/11/13-11 від 02.06.2011 р.
з метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

1. Рух активів у процесі здійснення
господарської операції.

2. Установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції

3. Установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

В якості доказів руху активів від
контрагентів та необхідності
укладення із ними договорів Позивачем
додатково надано ряд додаткових
документів, зокрема: кредитний договір
укладений між ТОВ «Грін Агро Сервіс» та
Європейським банком реконструкції та
розвитку №44290 від 08.10.2012 р., відповідно
до якого виконавцем робіт значиться в
тому числі і ТОВ «Мартіфер Солар УА»;
реєстраційне свідоцтво №15500 від 10.08.20132
р. про реєстрацію отримання Позивачем
позики; додатки до Договору №1;
декларацію про початок виконання
будівельних робіт від 14.09.2012 р. щодо
нового будівництва фотогальванічної
електростанції біля с. Пороги
Ямпільського району Вінницької
області; декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 05.12.2012 р.
щодо нового будівництва
фотогальванічної електростанції біля
с. Пороги Ямпільського району
Вінницької області; фотозвіти
виконаної ТОВ «Мартіфер Солар УА»
роботи щодо будівництва
фотогальванічної електростанції біля
с. Пороги Ямпільського району
Вінницької області; свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
10.12.2102 р. на комплекс електростанції на
сонячних модулях.

Крім того, факт виконання робіт за
Договором №1 також підтверджується
Позивачем наступними документами:
ліцензія на виробництво електричної
енергії ТОВ «Грін Агро Сервіс» серія АЕ
№194705 від 20.112.2012 р.; договір №9387/02 від
29.01.2013 р. укладеного між Державним
підприємством «Енергоринок» та ТОВ
«Грін Агро Сервіс» на продаж
електроенергії; договір №1056 про
приєднання до електротехнічних мереж
від 08.02.2012 р., укладеного між Позивачем
та ПАТ «Вінницяобленерго»; податкові
декларації з податку на додану
вартість та роз шифровку податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів; робочий проект
«Будівництво фотогальванічної
електростанції біля с. Пороги
Ямпільського району Вінницької
області» (загальні положення
ПЕК-1611-01-ЗП), розробленого ТОВ
«Подільский Енергоконсалтинг».

Крім того, факт транспортування
блок-модулів за Договором №2 додатково
підтверджується і
товарно-транспортними накладними, а
факт виконання перекладу тексту за
Договором №3 - наявними перекладами
договорів та положень чинного
законодавства.

Таким чином, із вказаних документів
вбачається, що всі договори були
укладені з метою проведення
будівництва фотогальванічної
електростанції біля с. Пороги
Ямпільського району Вінницької
області. При цьому, суд погоджується із
доводами Позивача, що Договори №2 та
Договори №3 укладались з метою
належного виконання умов Договору №1
та умов кредитного договору між ТОВ
«Грін Агро Сервіс» та Європейським
банком реконструкції та розвитку №44290
від 08.10.2012 р.

Крім того, в судовому засіданні
представник Відповідача вказав, що під
час проведення перевірки в реальності
господарських операцій сумнівів у
інспекторів не було.

Як наслідок, суд приймає до уваги
посилання Позивача, про реальність
укладених договорів та наявність руху
активів від контрагентів до ТОВ «Грін
Агро Сервіс».

Водночас, суд критично ставиться до
посилання Відповідача, що Позивач не
мав право на формування податкового
кредиту за податковими накладними ТОВ
«Мартфіер Солар УА» та ТОВ «Блок
Майстер Україна», оскільки вони
містять невірне зазначення
номенклатури товарів.

В листі Вищого адміністративного суду
України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 р.
передбачено, що сама по собі наявність
або відсутність окремих документів, а
так само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Крім того, суд критично ставиться до
посилання Відповідача на протиправне
віднесення до податкового кредиту за
податковою накладною ТОВ «ТОПРЕНТ»,
оскільки воно не пов'язане із подальшою
господарською діяльністю Позивача.

Суд приймає до уваги посилання
Позивача, що вказані переклади є
необхідними для господарської
діяльності ТОВ «Грін Агро Сервіс»,
зокрема переклади необхідно були
передати до Європейського банку
реконструкції та розвитку на виконання
умов кредитного договору укладеного
між ТОВ «Грін Агро Сервіс» та
Європейським банком реконструкції та
розвитку №44290 від 08.10.2012 р.

Таким чином, оскільки інших порушень
Відповідачем не вказано, а судом не
встановлено, суд зазначає про
протиправність винесення Відповідачем
податкових повідомлень-рішень №
та № від 17.10.2013 р.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частинами 1 та 2 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог Позивача.
Крім того, відповідно до ст.94 КАС
України та Закону України «Про судовий
збір», судовий збір підлягає
відшкодуванню Позивачу в розмірі 487,20
грн., решту суми (4 384,80 грн.) слід
стягнути із Відповідача.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін Агро
Сервіс» до Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
задовольнити.

2. Скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
від 17.10.2013 р., які видані
Могилів-Подільською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

3. Присудити на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Грін
Агро Сервіс» понесені судові витрати в
розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)
грн. 20 коп. із видатків Державного
бюджету направлених на користь
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

4. Зобов'язати відповідний
підрозділ Державної казначейської
служби України стягнути решту суми
судового збору у розмірі в розмірі 4 384
(чотири тисячі триста вісімдесят
чотири) грн. 80 коп. на розрахунковий
рахунок №4007 у ГУ ДКСУ у місті
Києві, код 38004897, МФО 820019, код
класифікації доходів бюджету 22030001 із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін