Справа № 807/4023/13-а
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/4023/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання -
Симканич Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів 1 та 2 -
Борсенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
ДПІ у м. Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправною вимоги та визнання
протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулася
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- Позивач) з позовом до Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області (далі - Відповідач 1), Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області (далі -
Відповідач 2) у якому просить визнати
протиправними вимогу та дії
відповідача 1, визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що предметом
фактичної перевірки не є питання які
стосуються товарно - матеріальних
цінностей (рух цінностей, їх
транспортування, залишки товарно -
матеріальних цінностей та порядок
оплати). Позивач зазначає, що оскільки
застосовує спрощену систему
оподаткування обліку та звітності він
не веде облік товарних залишків
(запасів) не веде бухгалтерський облік,
а відтак був позбавлений можливості
виконати вимогу про проведення
інвентаризації, яка проводиться шляхом
співставлення наявних ТМЦ з даними
обліку. Одночасно позивач вказує на те,
що при проведенні фактичної перевірки
ним надавалися відомості про те, що по
місцезнаходженню господарської
одиниці (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»)
позивач не здійснює господарську
діяльність із власними товарами.
Товари, які знаходилися у місці
здійснення позивачем господарської
діяльності отримані ним від ТОВ «МС 6» у
межах договору зберігання.

З підстав наведених у позові позивач
вважає, що вимога відповідача 1 про
проведення інвентаризації та дії по
складанню акту про не допуск до
проведення інвентаризації є
протиправними. Також вважає
протиправним та просить скасувати
рішення відповідача 2 про застосування
адміністративного арешту активів.
Представник позивача в судовому
засіданні просив позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі проти позову заперечували
з тих підстав, що діяли виключно у межах
та в порядку встановленому нормами
Податкового кодексу України (далі - ПК
України). Доводи позивача 1 викладені у
поданих до суду письмових
запереченнях, які підтримує і
відповідач 2. Представник відповідачів
у судовому засіданні проти позовних
вимог заперечив, просив відмовити у їх
задоволенні повністю.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем письмові докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову виходячи з наступного.

На підставі наказу від 06.11.2013р. №217
виданого головним управлінням
Міндоходів у Закарпатській області
призначено проведення фактичної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на предмет дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, оформлення трудових
відносин з працівниками (а.с.112).

Відповідач 1 звернувся до позивача з
листом від 07.11.2013 №217/Б/07-16-22-02-12, яким
вимагалося 07.11.2013р. організувати
проведення інвентаризації товарно -
матеріальних цінностей, що знаходяться
на місці здійснення господарської
діяльності (а.с.108).

Позивач надав відповідь на вказаний
лист у якому зазначив про те, що
оскільки не веде бухгалтерський облік,
проведення інвентаризації є
неможливим за своєю правовою суттю.
Одночасно наголошувалося у листі на
тому, що питання перевірки залишків
товарно - матеріальних цінностей не
належить до предмету фактичної
перевірки (а.с.16-17).

Відповідач 1 звернувся до позивача з
листом від 12.11.2013 №221/Б/07-16-22-02-12 у якому
повторно просив надати документи,
зокрема, книгу обліку доходів та
документи, які оформлялися на
отримання, переміщення та зберігання
ТМЦ (акти приймання - передачі, тощо).
Цим же листом сформульовано вимогу до
позивача організувати 12.11.2013
проведення інвентаризації (зняття
залишків) товарно - матеріальних
цінностей, що знаходяться на місці
здійснення господарської діяльності
(а.с.109).

Позивач надав відповідь на вказаний
лист у якому в тому числі зазначив про
незаконність та безпідставність
вимоги про надання документів та
проведення інвентаризації в тому числі
з огляду на відсутність об'єктів
інвентаризації. Вказану відповідь
позивач вручив перевіряючим
12.11.2013р.(а.с.19-20).

12.11.2013 працівники, які проводили
перевірку з участю позивача склали Акт
про не допуск до проведення
інвентаризації, яким зафіксовано, що
позивач надав договори оренди та
відповідального зберігання та
одночасно зафіксовано відмову
позивача від проведення
інвентаризації (зняття залишків)
товарно - матеріальних цінностей
(а.с.104-105).

13.11.2013 за №1/10/07-01-10 відповідачем 2
прийнято Рішення про застосування
умовного адміністративного арешту
майна фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, що перебуває (розміщене,
зберігається) у АДРЕСА_1, магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Рішення про
застосування адміністративного арешту
активів мотивовано тим, що позивач
після отримання листа відповідача 1
№221/Б/07-16-22-02-12 від 12.11.2013 з вимогою
надати документи та організувати
проведення інвентаризації ТМЦ
відмовився від проведення такої
інвентаризації та від допуску до
зняття залишків товарно - матеріальних
цінностей за місцем провадження
господарської діяльності в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.110-111).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України встановлено,
що контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.3 ст.75 ПК України
визначено, що фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно підпункту 20.1.9 п.20.1 ст.20 ПК
України контролюючі органи мають право
вимагати під час проведення перевірок
від платників податків, що
перевіряються, проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або провадять діяльність, що
підлягає ліцензуванню, патентуванню
та/або сертифікації) від проведення
такої інвентаризації або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені
статтею 94 цього Кодексу.

Пунктом 177.10 ст.177 ПК України
установлено, що фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Положеннями статті 94 ПК України
передбачено накладення
адміністративного арешту майна
платника податків, який може бути
повним або умовним.

Перелік обставин за яких може бути
застосовано адміністративний арешт
майна визначено пунктом 3.1 Порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків, який
затверджено наказом Міністерства
доходів і зборів України від 10.10.2013 №568
та зареєстровано у Міністерстві
юстиції України за №1839/24371 від 31.10.2013р.
(далі - Порядок №568). Згідно підпункту 8
пункту 3.1 Порядку №568 арешт майна може
бути застосовано у разі відмови
платника податків (його посадових осіб
або осіб, які здійснюють готівкові
розрахунки та/або провадять
діяльність, що підлягає ліцензуванню
та/або патентуванню) від проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої
підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20
розділу I Кодексу, або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів).

Суд констатує, що передбачене пп.20.1.9
п.20.1 ст.20 ПК України право
контролюючого органу не ставиться у
залежність від виду перевірки, форми
податкового обліку та особи платника
податку.

Застосування адміністративного арешту
майна як заходу передбаченого ст.94 ПК
України з урахуванням Порядку №568
рівною мірою є можливим як у випадку
відмови платника податків від
проведення інвентаризації так і у
випадку відмови платника податків від
зняття залишків товарно - матеріальних
цінностей.

З цих підстав суд відхиляє доводи
позивача про неможливість проведення
інвентаризації з підстав неведення
бухгалтерського обліку як
обґрунтовану відмову контролюючому
органу, оскільки у випадку фізичної
особи - підприємця, з урахуванням
особливостей обліку, здійснюється
зняття залишків товарно - матеріальних
цінностей, а відмова платника у знятті
залишків є нормативно визначеною
підставою для застосування
адміністративного арешту майна.

Виходячи із викладеного суд приходить
до висновку про те, що заявляючи вимогу
про проведення інвентаризації (зняття
залишків) товарно - матеріальних
цінностей при проведенні фактичної
перевірки податковий орган діяв у
відповідності до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 ПК
України, а тому відсутні підстави для
визнання протиправною вимоги.

Враховуючи, що за наслідками судового
розгляду справи знайшли своє
підтвердження обставини з якими
законодавство пов'язує право
податкового органу застосувати
адміністративний арешт майна платника
податків суд відхиляє вимогу позивача
про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача 2 про
застосування адміністративного арешту
майна.

Щодо вимоги про визнання протиправними
дій по складанню акта про не допуск до
проведення інвентаризації суд
зазначає, що відповідно до частини 2 ст.2
КАС України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Верховним Судом України у постанові
від 10.09.2013 року сформульовано правову
позицію згідно з якою обов'язковою
ознакою дій суб'єкта владних
повноважень, які можуть бути оскаржені
до суду, є те, що вони безпосередньо
породжують певні правові наслідки для
суб'єктів відповідних правовідносин і
мають обов'язковий характер.

Акт про недопуск до проведення
інвентаризації є документом який за
свої змістом лише фіксує певні
обставини, однак безпосередньо не
породжує виникнення для платника прав
і обов'язків, не змінює їх та не
припиняє. Те ж саме, на думку суду
стосується і дій податкового органу по
складанню такого акту.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
вимоги про визнання протиправними дій
щодо складання акту про не допуск до
проведення інвентаризації.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
суд приходить до висновку, що в даному
випадку, в порядку виконання обов'язку
передбаченого ч.2 ст.71 КАС України,
відповідачами доведено законність та
обґрунтованість своїх дій та рішення, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 158-163,
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 до Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області, ДПІ у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними
дій, визнання протиправною вимоги та
визнання протиправним і скасування
рішення - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4 КАС
України десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяМ.М. Луцович