Справа № 2а-258/5/13
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/21066/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька на
постанову Кіровського міського суду
Донецької області від 23 січня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Донецька, в якому просила
визнати незаконним розпорядження №804898
від 19.12.2011р. Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Донецька в частини невключення у
загальний стаж роботи при призначенні
їй пенсії за віком періодів роботи на
фабриці трикотажних спортивних
виробів «Динамо» з 24.09.1973р. по 10.03.1975р., а
також періодів роботи в Вакійському
районному управлінні теплового
господарства Тбіліської міської ради
народних депутатів №8 з 01.02.1985р. по
10.05.1991р. при призначенні їй пенсії за
віком з 06.02.2009р. та зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька протягом
10 днів з дня винесення рішення прийняти
рішення про зарахування у загальний
стаж роботи для призначення їй пенсії
за віком періодів її роботи з 24.09.1973р. по
10.03.1975р. на фабриці трикотажних
спортивних виробів «Динамо»; з 01.02.1985р.
по 10.05.1991р. у Вакійському районному
управлінні теплового господарства
Тбіліської міської ради народних
депутатів №8.

Постановою Кіровського міського суду
Донецької області від 23 січня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Позивачка в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечила, вважаючи
їх безпідставними, а рішення судів
попередніх інстанцій, які вона просить
залишити без змін, - обґрунтованими та
законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачка
знаходиться на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Донецька та отримує пенсію за
віком відповідно до ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
06.02.2009р.

В грудні 2011 року позивачка звернулась
до Управління із заявою про надання
інформації стосовно призначеної їй
пенсії й листом УПФУ від 19.12.2011р.
№2599/П/01-01-01 позивачку було повідомлено
про те, що за документами пенсійної
справи її страховий стаж зарахований
по 30.04.2011р. та складає 23 роки 3 місяці 24
дні.

Додатково було повідомлено, що при
призначенні пенсії не був зарахований
період роботи позивачки на фабриці
трикотажних спортивних виробів
«Динамо» з 24.03.1973р. по 10.03.1975р., оскільки
у трудовій книжці маються виправлення,
а також період роботи в
експлуатаційно-ремонтній конторі
Вакійського районного управління
теплового господарства з 01.02.1985р. по
10.05.1991р. в зв'язку з внесенням записів
про роботу у вказаний період на
іноземній мові.

Таким чином, у страховий стаж ОСОБА_4 не
включено загальний період роботи - 7
років 8 місяців 23 дні.

Відповідно ж до розпорядження №804898 від
19.12.2011р. Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Донецька здійснило позивачці
перерахунок пенсії без врахування
набутого у вказані періоди трудового
стажу й встановлено пенсію у розмірі
822,00грн.

При цьому, як правильно вказали суди
попередніх інстанцій, відповідачем
безпідставно не було зараховано до
стажу позивачки період її роботи на
фабриці «Динамо» з 24.09.1973р. по 10.03.1975р. з
посиланням на наявність виправлень у
трудовій книжці, оскільки хоча дійсно
при заповненні трудової книжки при
прийомі на роботу з 24.09.1973р. у крайньому
правому стовбці «на підставі чого
внесений запис» трудової книжки рік «
1977» виправлено на « 1973», проте у правому
верхньому куті цього ж аркушу трудової
книжки мається запис: «Виправлено 1977 р.
на 1973 р. правильно», який завірений
підписом посадової особи та печаткою
фабрики трикотажних спортивних
виробів «Динамо», а тому вказаний
період має бути зарахований до стажу
позивачки при призначенні пенсії.

Що ж до відмови відповідача у
зарахуванні до страхового стажу
періоду роботи позивачки з 01.02.1985р. по
10.05.1991р. в експлуатаційно-ремонтній
конторі Вакійського районного
управління теплового господарства у
зв'язку із тим, що записи були внесені
на іноземній мові, то судова колегія
зазначає таке.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМУ від
12.08.1993р. №637, встановлено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Також, пунктом 1 вказаного Порядку
передбачено, що за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Інструкцією ж про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах,
установах, організаціях, затвердженою
Постановою Держкомпраці від 20.06.1974р.
№162 (що діяла у спірний період),
передбачено, що заповнення трудових
книжок та вкладишів до них
здійснюється на мові союзної,
автономної республіки, автономної
області, автономного округу, на
території яких розташовано дане
підприємство, установа, організація та
на офіційній мові СРСР.

Отже, у зв'язку із тим, що діловодство на
підприємстві велось на грузинській
мові, то і трудова книжка позивачки
була заповнена саме на цій мові.

Крім того, позивачкою надано довідку
№01-19/119 від 15.07.2011р. центрального архіву
м.Тбілісі, яка підтверджує період її
роботи в експлуатаційній ремонтній
конторі Вакійського районного
управління теплового господарства
Тбіліської міської ради народних
депутатів №8 з 01.02.1985р. по 10.05.1991р., а
також розмір помісячної заробітної
плати в даній установі.

Таким чином, з урахуванням документів,
які підтверджують та уточнюють
характер роботи та заробітну плату
позивачки, відповідач повинен був
включити у загальний стаж її роботи
період з 01.02.1985р. по 10.05.1991р., під час
якого вона працювала в
експлуатаційно-ремонтній конторі
Вакійського районного управління
теплового господарства.

За наведеного, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для задоволення позову.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами попередніх інстанцій судових
рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 222, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Донецька залишити без
задоволення, а постанову Кіровського
міського суду Донецької області від 23
січня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Олексієнко М.М.