Справа № 801/1408/14
Суддя: Кудряшова А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року Справа №801/1408/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді -
Кудряшової А.М.,

секретар судового засідання -
Золоткова Г.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача - Судакова С.О., Цвєткова
В.А., довіреність від 26.02.2014 року

від відповідача - Чакал А.Р.,
довіреність від 07.02.2014 року,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємства «Астра»

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємства «Астра» звернулось до
Окружного адміністративного суду АР
Крим з адміністративним позовом до
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим із
вимогами про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 04.02.2014
року, яким зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в сумі 58240,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «НВП «Астра» з питань
правових відносин із ПП «Строй-Клуб
Плюс» за квітень 2013 року, травень 2013
року, червень 2013 року, серпень 2013 року,
жовтень 2013 року та ТОВ «Вістол» за
вересень 2011 року, листопад 2011 року,
січень 2012 року та повноти формування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток,
за відповідні періоди, якою
встановлено завищення податкового
кредиту на загальну суму 58240,00 гривень,
внаслідок не підтвердження реальності
господарських операцій з метою
подальшого використання придбаних
товарів в оподатковуваних операціях в
рамках господарської діяльності
позивача. На думку позивача, вказані
висновки є помилковими, таким, що не
відповідають фактичним обставинам та
такими, що виникли в результаті
невірного тлумачення чинного
законодавства України.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, наполягали на
задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача під час
розгляду справи проти задоволення
позовних вимог заперечував, вважав, що
відсутні підстави для задоволення
позову та просив відмовити з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані документи
та матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлене наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємства «Астра» є юридичною
особою, яка зобов'язана виконувати
обов'язки, покладені на неї законами у
зв'язку зі здійсненням діяльності.

Судом встановлено, що у період з 15.01.2014
року по 21.01.2014 року посадовими особами
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «НВП «Астра» з
питань правових відносин із ПП
«Строй-Клуб Плюс» за квітень 2013 року,
травень 2013 року, червень 2013 року,
серпень 2013 року, жовтень 2013 року та ТОВ
«Вістол» за вересень 2011 року, листопад
2011 року, січень 2012 року та повноти
формування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та податку
на прибуток, за відповідні періоди.

Результати перевірки знайшли своє
відображення у Акті №105/22.5/20713914 від
22.01.2014 року (а.с.20-33).

Згідно Акту перевірки відповідачем
встановлено порушення:

п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI, що призвело до
завищення податкового кредиту ТОВ «НВП
«Астра» на загальну суму - 58240,00 гривень,
у т.ч.: у вересні 2011 року в сумі 1586
гривень, листопаді 2011 року в сумі 14573
гривень, січні 2012 року в сумі 11390
гривень, у травні 2013 року в сумі 15484
гривень, червні 2013 року в сумі 10698
гривень, жовтні 2013 року в сумі 4509
гривень та як наслідок завищення суми
від 'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту (ряд. 19) неї
загальну суму 54465 гривень, у т. ч.: у
вересні 2011 року в сумі 1586 гривень,
листопаді 2011 року в сумі 14573 гривень,
січні 2012 року в сумі 11390 гривень, у
травні 2013 року в сумі 15484 гривень,
червні 2013 року в сумі 10698 гривень,
жовтні 2013 року в сумі 4509 гривень
заниження позитивного значення
різниці між: сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (р.18) на суму 3775
гривень, що не призвело до заниження
податку до сплаті в бюджет, та залишку
від 'ємного значення попереднього
податкового періоду за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
звітного податкового періоду (ряд. 22, 24)
у листопаді 2011 року в сумі 1586 гривень,
січні 2012 року в сумі 16159 гривень, у
травні 2013 року в сумі 27549 гривень,
червні 2013 року в сумі 46808 гривень,
жовтні 2013 року в сумі 53731 гривень.

Зазначені порушення були встановлені
внаслідок не підтвердження реальності
здійснення позивачем господарських
операцій з зазначеними контрагентами.
Реальність здійснення господарських
операцій із зазначеними суб'єктами
господарювання не підтверджена з
посиланням на акт перевірки Головного
управління Міндоходів у Луганській
області від 13 листопада 2013 року №
2/22/32926534 «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Вістол» з питань дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток за період з 01 жовтня 2010 року по
30 вересня 2013 року», а також акту
перевірки ДПІ у м. Лисичанську - Акт №
15/12-09-22-34672524 від 15.11.2013 зустрічної звірки
суб'єкта господарювання Приватного
підприємства «Строй-Клуб Плюс () про неможливість підтвердження
реального здійснення господарських
операцій із платниками податків за
період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року, з
01.09.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.02.2013 року
по 30.06.2013 року, з 01.08.2013 року по 31.10.2013
року».

Таким чином, як вбачається з акту
перевірки, підставою для висновку
податкового органу про завищення
податкового кредиту стало не
підтвердження реальності
господарських операцій з метою
подальшого використання придбаних
товарів в оподатковуваних операціях в
рамках господарської діяльності
позивача, у тому числі внаслідок
невідповідності вартості товарів, дат
виписки, номенклатури вказаних у
видаткових накладних, а також щодо
ненадання товарно-транспортних
накладних.

На підставі висновків акту перевірки
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 04.02.2014 року, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в сумі 58240,00 гривень
(а.с.34).

Вирішуючи питання про законність
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, та перевіряючи
обґрунтованість висновків, викладених
в акті перевірки судом встановлено
наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яких він
повинен дотримуватись при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається з матеріалів справи, що
основним напрямком господарської
діяльності позивача є розробка і
виробництво текстильних виробів ВСУ
для авіаційної техніки, пожежогасіння,
аварійно-рятівних засобів. ВСУ -
протипожежна ємкість, за допомогою
якої можливе гасіння лісових або
будь-яких пожеж різними вертольотами.
Текстильна м'яка ємкість водозливного
пристрою ВСУ складається з двох
оболонок, зовнішня, з технічної
тканини, виконує захисну роль, а
внутрішня, водонепроникна, тримає воду
усередині ємкості. Внутрішня оболонка
виготовляється з тканини прогумованої
К-26. На різні по виконання (об'єму) м'які
ємкості ВСУ йде різна кількість
тканини.

У 2011-2013 роках ТОВ «НВП «Астра»
виготовляло текстильні м'які ємкості
водозливного пристрою ВСУ для різних
типів вертольотів для російських
підприємств ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м.
Москва) і ВАТ «АК «Ригель» (м.
Санкт-Петербург) за договорами № 7-ВСУ/11
від 14 червня 2011 року (а.с.74-75), № 15/ВСУ-11
від 20 жовтня 2011 року, № 68/П-12 від 6
листопада 2012 року (а.с.72-73).

Факти здійснення виробництва та
експорту ВСУ, у виготовленні яких була
використана тканина прогумована К-26
підтверджується вантажними митними
деклараціями на адресу російських
підприємств ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м.
Москва) і ВАТ «АК «Ригель» (м.
Санкт-Петербург).

Уся тканина прогумована К-26 була
придбана від ТОВ «Вістол» та ПП
«Строй-Клуб Плюс» за відповідними
договорами постачання на підставі
рахунків-фактур. Постачання товару
було вироблене перевізником ПП «Нічний
експрес» згідно з Договором № ФД04 на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 23.05.2011 року (а.с.122), факт
перевезення підтверджується
вантажними деклараціями: ТТН «Нічний
експрес» № 5120552 від 01 листопаду 2011 року,
ТТН «Нічний експрес» № 5122570 від 30
листопаду 2011 року, ТТН «Нічний експрес»
№ 51224332 від 27 грудня 2011 року, ТТН «Нічний
експрес» № 5105678 від 29 квітня 2013 року,
ТТН «Нічний експрес» № 5105722 від 30
квітня 2013 року, ТТН «Нічний експрес» №
5106496 від 05 липня 2013 року.

Придбана позивачем у 4 кварталі 2011 р.
від ТОВ «Вістол» тканина прогумована
К-26 була списана у кількості 857 пог.м на
виробництво: ВСУ-5А Неп. II - 20 шт., ВСУ-5А
Исп. І- 20 шт., ВСУ-15А Исп.І - 4 шт.: у 1
кварталі 2012 р. тканина прогумована К-26
від ТОВ «Вістол» була списана у
кількості 467 пог.м на виробництво: ВСУ-5А
Исп. II - 10 шт., ВСУ-5А Исп. І- 2 шт., ВСУ-15А
Исп. II - 2 шт., ВСУ-15А Исп.І - 1 шт; у 2-3
кварталах 2013 р. тканина прогумована К- 26
від ПП «Строй-Клуб Плюс» була списана у
кількості 1449 пог.м на виробництво:
ВСУ-5А , Исп. II - 2 шт., ВСУ-5А Исп. IV - 7 шт.,
ВСУ-5А Исп. І - 5 шт., ВСУ-15А Исп.І - 6 шт.

Відповідність кількості тканини
прогумованої К-26, яка йде на
виробництво зазначених виробів
підтверджується розшифруванням
матеріалів: розшифрування матеріалів з
виробництва ВСУ-15А Исп.II - 2 компл., ВСУ-5
А Исп. І - 4 компл., ВСУ-5 А Исп.ІІ - 10 компл.
за Договором № 7-ВСУ/11 від 14 червня 2011
року, розшифрування матеріалів з
виробництва ВСУ-15А Исп.І - 1 компл.,
ВСУ-15А Исп.ІІ - 2 компл., ВСУ-5А Исп.І - 2
компл., ВСУ-5А Исп.ІІ - 10 компл. за
Договором № 15/ВСУ-11 від 20 жовтня 2011
року, розшифрування матеріалів з
виробництва ВСУ- 15А Исп.І -3 компл., ВСУ-5А
Исп.IV - 7 компл., ВСУ-5А Исп.І - 2 компл.,
ВСУ-5А Исп.ІІ - 5 компл. за Договором №
68/П-12 від 6 листопада 2012 року,
розшифруванням матеріалів з
виробництва ВСУ-15А Исп.І - 3 компл. за
Договором № 68/П-12 від 6 листопада 2012
року.

Списання тканини прогумованої К-26 на
виробництво ВСУ вироблялося на
підставі актів списання матеріалів:
Акту списання № СпТ-000013 від 26.12.2011 року,
Акту списання № СпТ-000008 від 30.03.2012 року,
Акту списання № СпТ-000005 від 28.06.2013 року.,
Акту списання № СпТ-000019 від 30.09.2013 року.

Рух тканини прогумованої К-26 по
рахункам 201 у 2011-2013 роках відображено у
оборотно-сальдових відомостях та
балансах за відповідні квартали, також
у картках складського обліку Тканині
прогумованої К-26 за відповідні періоди.

Також необхідно зазначити, що для
здійснення господарської діяльності
позивач має у власності комплекс
адміністративних та виробничих
нежитлових будівель та споруд по вул.
Піменова, 1А, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності (а.с.127).
На підставі договору оренди землі від
25.10.2005 року, укладеного з Феодосійською
міською радою, позивач орендує
земельну ділянку за адресою: м.
Феодосія, вул. Піменова, 1А (а.с.124).

На підтвердження реальності
здійснення господарський операцій з
контрагентом ТОВ «Вістол», позивачем
надані документи бухгалтерської та
податкової звітності, а саме:

- договір поставки №230901 від 23 вересня
2011 року (а.с.35);

- договір поставки №221101 від 22 листопада
2011 року (а.с.36);

- договір поставки №291101 від 29 листопада
2011 року (а.с.37);

- договір поставки №100101 від 10 січня 2012
року (а.с.38);

- акт прийому-передачі Продукції №1 від
20 січня 2012 року по договору № 100101 від 10
січня 2012 року (а.с.39);

- акт прийому-передачі Продукції №2 від
27 січня 2012 року по договору № 100101 від 10
січня 2012 року (а.с.39, зворотна сторінка);

- рахунок-фактура № СФ-230901 від 23 вересня
2011 року на 9514,00 грн. (а.с.40);

- видаткова накладна № РН-000026 від 26
вересня 2011 року на 9514,00 грн. (а.с.40);

- рахунок-фактура № СФ-221101 від 22
листопаду 2011 року на 33500,00 грн. (а.с.41);

- видаткова накладна № РН-000027 від 22
листопаду 2011 року на 33500,00 грн. (а.с.41);

- рахунок-фактура № СФ-291101 від 29
листопаду 2011 року на 53935,00 грн. (а.с.41,
зворотна сторінка);

- видаткова накладна № РН-000043 від 30
листопаду 2011 року на 53935,00 грн. (а.с.41,
зворотна сторінка);

- рахунок-фактура №СФ-110101 від 11 січня 2012
року на 68340,00 грн.) (а.с.42);

- видаткова накладна №РН-000008 від 10
січ,,я 2012 року на 46900,00 грн. (а.с.42);

- видаткова накладна №РН-000012 від 13
січня 2012 року на 21440,00 грн. (а.с.42,
зворотна сторінка);

- банківська виписка платіжне
доручення №353 на суму 9514,00 грн. від 26.09.11
року (а.с.43);

- банківська виписка платіжне
доручення №434 на суму 29000,00 грн. від 22.11.11
року (а.с.43, зворотна сторінка);

- банківська виписка платіжне
доручення №435 на суму 4500,00 грн. від 23.11.11
року (а.с.44);

- банківська виписка платіжне
доручення №442 на суму 53935,00 грн. від 30.11.11
року (а.с.44, зворотна сторінка);

- банківська виписка платіжне
доручення №473 на суму 68340,00 грн. від 13.01.12
року (а.с.45);

- договір №ФД04 на перевезення вантажів
автомобільним транспортам від 23.05.2011 з
ПП «Нічний експрес» (а.с.122);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №5120552 від 01 листопаду 2011 року
(а.с.46);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №5122570 від 30 листопаду 2011 року
(а.с.46);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №51224332 від 27 грудня 2011 року
(а.с.46);

- приходна накладна №ПН-0000116 від 01.11.2011
року (а.с.47);

- приходна накладна №ПН-0000131 від ЗО. 11.2011
року (а.с.47);

- приходна накладна №ПН-0000133 від 27.12.2011
року (а.с.47);

- приходна накладна №ПН-0000001 від 20.01.2012
року (а.с.47, зворотна сторінка);

- приходна накладна №ПН-0000008 від 27.01.2012
року (а.с.47, зворотна сторінка);

- податкова накладна № 26 від 26 вересня
2011 року на 9514,00 грн.( а.с.48);

- податкова накладна №27 від 22 листопаду
2011 року на 33500,00 грн. (а.с.49);

- податкова накладна №43 від 30 листопаду
2011 року на 53935,00 грн. (а.с.49, зворотна
сторінка);

- податкова накладна №8 від 10 січня 2012
року на 46900,00 грн. (а.с.50);

- податкова накладна №12 від 13 січня 2012
року на 21440,00 грн. (а.с.50, зворотна
сторінка);

- журнал реєстрації довіреностей
(Довіреність на отримання ТМЦ № А-54 на
Судакову С.А. від 26 вересня 2011 року,
Довіреність на отримання ТМЦ № А-71 на
ОСОБА_6 від 26 вересня 2011 року,
Довіреність на отримання ТМЦ № А- 73 на
ОСОБА_6 від ЗО листопаду 2011 року,
Довіреність на отримання ТМЦ № А-3 на
ОСОБА_6 від 10 січня 2012 року) (а.с.51);

- реєстр отриманих та виданих
податкових накладних за вересень 2011
року, за листопад 2011 року за січень 2012
року (а.с.52-53);

- договір постачання №15/П-11 від 20.10.2011
року з ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (а.с.72-73);

- договір постачання №7-ВСУ/11 від 14.06.2011
року з ВАТ «АК «Ригель» (а.с.74-75);

- вантажна митна декларація від 05.12.11
року на адресу ВАТ «АК «Ригель» (м.
Санкт-Петербург) від 04.11.11 року (а.с.66-67);

- вантажна митна декларація від 04.11.11
року на адресу ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м.
Москва) від 21.03.12 року (а.с.70-71);

- вантажна митна декларація від 21.03.12 на
адресу ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м. Москва)
від 21.03.12 року (а.с.68-69);

- розшифровка матеріалів з виробництва
ВСУ-15А Исп.ІІ - 2 компл., ВСУ-5А Исп. 1-4
компл., ВСУ-5А Исп.II - 10 компл. за
Договором № 7-ВСУ/11 від 14 червня 2011 року
(а.с.54);

- розшифровка матеріалів з виробництва
ВСУ-15А Исп.І - 2 компл., ВСУ-5А Исп.ІІ - 10
компл. по Договору № 15/ВСУ-11 від 20
жовтня 2011 року (а.с.54);

- розшифровка матеріалів з виробництва
ВСУ-15А Исп.І- 1 компл., ВСУ-15А Исп.ІІ - 2
компл., ВСУ-5А Исп.І - 2 компл., ВСУ-5А
Исп.ІІ - 10 компл. за Договором № 15/ВСУ-11
від 20 жовтня 2011 року (а.с.55);

- акт списання ТМЦ за 4 квартал 2011 року №
СпТ-000013 від 26.12.2011 року (а.с.56);

- акт списання ТМЦ за 1 квартал 2012 року №
СпТ-000008 від 30.03.2012 року (а.с.57);

- оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201 за 4 квартал 2011 року (а.с.58-60);

- оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201 за І квартал 2012 року (а.с.61-62);

- баланс за 4 квартал 2011 року (а.с.63);

- баланс за 1 квартал 2012 року (а.с.64);

- картка складського обліку матеріалів
№ 11/4 (а.с.65);

- картка складського обліку матеріалів
№ 12/1 (а.с.65, зворотна сторінка).

На підтвердження реальності
здійснення господарський операцій з
контрагентом ПП «Строй-Клуб Плюс»,
позивачем надані документи
бухгалтерської та податкової
звітності, а саме:

- договір купівлі-продажу № 11 від 17
квітня 2013 року (а.с.77-78);

- рахунок-фактура № СФ-0000010 від 29 квітня
2013 року на 33600,00 грн. (а.с.79);

- рахунок-фактура № СФ-0000011 від 30 квітня
2013 року на 59304,00 грн. (а.с.79, зворотна
сторінка);

- рахунок-фактура № СФ-0000019 від 10 червня
2013 року на 32688,13 грн. (а.с.80);

- рахунок-фактура № СФ-0000021 від 12 червня
2013 року на 31498,20 грн. (а.с.80, зворотна
сторінка);

- рахунок-фактура № СФ-0000026 від 05 липня
2013 року на 27053,46 грн. (а.с.81);

- видаткова накладна № РН-0000012 від 28
серпня 2013 року на 27053,46 грн. (а.с.82);

- видаткова накладна № РН-0000002 від 29
квітня 2013 року на 33600,00 грн. (а.с.83);

- видаткова накладна № РН-0000003 від ЗО
квітня 2013 року на 59304,00 грн. (а.с.84);

- видаткова накладна № РН-0000004 від 12
червня 2013 року на 32688,13 грн. (а.с.85);

- видаткова накладна № РН-0000005 від 14
травня 2013 року на 31498,20 грн. (а.с.86);

- банківська виписка за 29 квітня 2013р.
платіжне доручення № 189 на суму 33600,00
грн. (а.с.87);

- банківська виписка за 30 квітня 2013року
платіжне доручення № 198 на суму 59304,00
грн. (а.с.87, зворотна сторінка);

- банківська виписка за 12 червня 2013року
платіжне доручення № 241 на суму 32688,13
грн. (а.с.88);

- банківська виписка за 14 червня 2013року
платіжне доручення № 245 на суму 27498,20
грн. (а.с.88, зворотна сторінка);

- банківська виписка за 17 червня 2013 року
платіжне доручення № 246 на суму 4000,00
грн. (а.с.89);

- банківська виписка за 23 серпня 2013року
платіжне доручення № 303 на суму 17053,460
грн. (а.с.89, зворотна сторінка);

- банківська виписка за 28 серпня 2013 року
платіжне доручення № 306 на суму 10000,00
грн. (а.с.90);

- договір № ФД04 на перевезення вантажів
автомобільним транспортом від 23.05.2011 з
ПП «Нічний експрес» (а.с.122);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» № 5105678 від 29 квітня 2013 року
(а.с.51);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №5105722 від 30 квітня 2013 року
(а.с.51);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №5106496 від 05 липня 2013 року
(а.с.51);

- вантажна декларація - ТТН «Нічний
експрес» №5107383 від 10.09.2013року (а.с.51);

- приходна накладна №ПН-0000031 від 30.04.2013
року (а.с.92, зворотна сторінка);

- приходна накладна №ПН-0000032 від 15.05.2013
року (а.с.92, зворотна сторінка);

- приходна накладна №ПН-0000044 від 08.07.2013
року (а.с.92);

- приходна накладна №ПН-0000045 від 08.07.2013
року (а.с.92);

- приходна накладна №ПН-0000118 від 12.09.2013
року (а.с.92);

- податкова накладна №10 від 29 квітня 2013
року на 33600,00 грн. (а.с.93);

- податкова накладна №11 від 30 квітня 2013
року на 59304,00 грн. (а.с.93, зворотна
сторінка);

- податкова накладна №21 від 12 червня 2013
року на 32688,13 грн. (а.с.94);

- податкова накладна №22 від 14 червня 2013
року на 31498,20 грн. (а.с.94, зворотна
сторінка);

- податкова накладна №40 від 23 серпня 2013
року на 17053,46 грн. (а.с.95);

- податкова накладна №41 від 28 серпня 2013
року на 10000,00 грн. (а.с.95, зворотна
сторінка);

- журнал реєстрації довіреностей
(Довіреність на отримання ТМЦ N°А-27 на
Судакову С.О. від 29 квітня 2013 року,
Довіреність на отримання ТМЦ N°А-28 на
Судакову С.О. від ЗО квітня 2013 року,
Довіреність на отримання ТМЦ №А-39 на
Судакову С.О. від 11 червня 2013 року,
Довіреність на отримання ТМЦ №А-40 на
Судакову С.О. від 14 червня 2013 року,
Довіреність на отримання ТМЦ N°А-49 на
Судакову С.О. від 27 серпня 2013 року (а.с.96);

- реєстр отриманих та виданих
податкових накладних за травень 2013
року, за червень 2013 року, за жовтень 2013
року (а.с.97-105);

- договір постачання №68/П-12 від 06.11.2012 з
ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (а.с.120-121).

- вантажна митна декларація на адресу
ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м. Москва) від
07.05.13 року (а.с.117-118);

- вантажна митна декларація на адресу
ЗАТ «Авіа-ФЕД-сервіс» (м. Москва) від
09.07.13 року (а.с.119);

- розшифровка матеріалів з виробництва
ВСУ-15А Исп.І - 3 кампл., ВСУ-5 А Исп.ІV - 7
компл., ВСУ-5 А Исп.І - 2 компл., ВСУ-5А
Исп.ІІ - 5 компл. за Договором № 68/П-12 від
6 листопада 2012 року (а.с.58);

- розшифровка матеріалів з виробництва
ВСУ-15А Исп.І - 3 компл. за Договором N°
68/П-12 від 6 листопада 2012 року (а.с.58);

- акт списання ТМЦ за 2 квартал 2013 року №
СпТ-000005 від 28.06.2013 р. (а.с.107);

- акт списання ТМЦ за 3 квартал 2013 року №
СпТ-000019 від 30.09.2013 р. (а.с.108);

- оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201 за 2 квартал 2013 року (а.с.109-111);

- оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201 за 3 квартал 2013 року (а.с.112-113);

- баланс за 2 квартал 2013 року (а.с.114);

- баланс 3 квартал 2013 року (а.с.115);

- картка складського обліку матеріалів
N° 13/2 (а.с.116);

- картка складського обліку матеріалів
№ 13/3 (а.с.116, зворотна сторінка).

Таким чином, первинними документами
бухгалтерського обліку підтверджено
фактичне здійснення сторонами умов
угод, включення суми ПДВ по вказаним
угодам підтверджено відповідними
необхідними документами.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст. 198 Податкового
Кодексу України.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разу здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (в
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11. ст.. 201 цього Кодексу).

В судовому засіданні були досліджені
всі документи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємства «Астра», які
підтверджують фактичне придбання та
використання позивачем отриманих
від контрагентів послуг (робіт), та ці
документи не дають підстав для сумніву
щодо реальності здійснення
вищенаведених операцій або висновку
про їх нездійснення.

Стосовно посилань відповідача на акт
перевірки Головного управління
Міндоходів у Луганській області від 13
листопада 2013 року № 2/22/32926534 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Вістол» з питань дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток за період з 01 жовтня 2010 року по
30 вересня 2013 року», суд зазначає
наступне.

Матеріали справи свідчать, що не
погодившись із результатами даного
акту ТОВ «Вістол», звернулося до
Луганського окружного
адміністративного суду із вимогами про
визнання неправомірними дій Головного
управління Міндоходів у Луганській
області з проведення перевірки та
складанню акта перевірки від 13
листопада 2013 року № 2/22/32926534 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Вістол» з питань дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток за період з 01 жовтня 2010 року по
30 вересня 2013 року», поновлення в
автоматизованій системі «Податковий
блок» відомостей щодо задекларованих
ТОВ «Вістол» податкових зобов'язаннях
з податку на додану вартість в сумі
36744444,00 гривень та податкового кредиту з
податку на додану вартість в сумі
34997092,00 гривень.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі №812/10014/13-а позовні вимоги
ТОВ «Вістол» задоволено частково,
зобов'язано Головне управління
Міндоходів у Луганській області
поновити в автоматизованій системі
«Податковий блок» дані щодо
задекларованих ТОВ «Вістол»
податкових зобов'язаннях з податку на
додану вартість в сумі 36744444,00 гривень
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в сумі 34997092,00 гривень,
які було вилучено на підставі акту
перевірки № 2/22/32926534 від 13.11.2013. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.01.2014 року
по справі №812/10014/13-а апеляційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
Луганській області залишено без
задоволення, постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
19.12.2013 року у справі №812/10014/13-а залишено
без змін.

Згідно з частиною 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Таким чином, постанова Луганського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року у справі №812/10014/13-а
набрала законної сили 22.01.2014 року, та за
результатами оскарження в
апеляційному порядку залишена без
змін.

Частиною 1 статті 72 КАС України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року у справі №812/10014/13-а, що
набрала законної сили 22.01.2014 року,
встановлено, що Головним управлінням
Міндоходів у Луганській області
безпідставно відкориговано в АІС
«Податковий блок» показники
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених ТОВ «Вістол» в
деклараціях з податку на додану
вартість з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня
2013 року, на підставі акту перевірки №
2/22/32926534 від 13.11.2013.

Крім того, суд звертає увагу, що
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 812/9467/13-а визнано
протиправними дії Реєстраційної
служби Старобільського районного
управління юстиції Луганської області
щодо внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи ТОВ «Вістол» за адресою: 92700,
Луганська область, м. Старобільськ, вул.
Трудова, буд.12а, від 05.11.2013 року
№7000742; скасувано запис у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців про внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи ТОВ «Вістол» за адресою: 92700,
Луганська область, м. Старобільськ, вул.
Трудова, буд.12а, від 05.11.2013 року
№7000742; визнано протиправним та
скасовано рішення №1 від 06.11.2013 року
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ТОВ «Вістол» з дати
його прийняття.

Відповідно до ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухва ла суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Таким чином у податкового органу були
відсутні правові підстави для викорис
тання акту перевірки Головного
управління Міндоходів у Луганській
області від 13 листопада 2013 року №
2/22/32926534 при формуванні висновків у акту
перевірки № 105/22.5/20713914 від 22.01.2014 року.

Стосовно посилань відповідача на акт
перевірки ДПІ у м. Лисичанську №
15/12-09-22-34672524 від 15.11.2013 зустрічної звірки
суб'єкта господарювання Приватного
підприємства «Строй-Клуб Плюс» про
неможливість підтвердження реального
здійснення господарських операцій із
платниками податків за період з 01.04.12 по
30.04.12, з 01.09.12 по 31.12.12, з 01.02.13 по 30.06.13, з
01.08.13 по 31.10.13», суд зазначає наступне.

Результатом проведення даної
зустрічної звірки стало незаконне
анулювання задекларованих ПП
«Строй-Клуб Плюс» податкових
зобов'язань і податкового кредиту по
податку на додану вартість у
відповідних електронних базах
Міністерства доходів і зборів України.

Так, згідно Акту №15/12-09-22-34672524 від 15.11.2013
основна частина (70%) податкового
кредиту ПП «Строй-Клуб Плюс»
сформовано від його контрагента - ТОВ
«Вектра 3000», по якому не можливо
провести зустрічну звірку та
анульовано свідоцтво платника ПДВ -
матеріали перевірки Лисичанського ДПІ
від 13.11.13 № 1/22/37377252 «Про результати
документальної перевірки ТОВ «Вектра
3000 з питань дотримання вимог чинного
податкового законодавства в частини
нарахування та сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
за період 01.01.2011 р. по 30.09.2013 р», в
результаті чого завищено податковий
кредит.

Матеріали справи свідчать, що не
погодившись із висновками акту від
13.11.13 № 1/22/37377252 ТОВ «Вектра 3000»
звернулось до Луганського окружного
адміністративного суду із вимогами про
визнання дій Головного управління
Міндоходів у Луганській області з
проведення перевірки та складанню
даного акту, а також зобов'язання
Головного управління Міндоходів у
Луганській області поновити в
автоматизованій системі «Податковий
блок» відомості щодо задекларованих
ТОВ «Вектра 3000» податкових
зобов'язаннях з податку на додану
вартість в сумі 82276511,00 грн. та
податкового кредиту з податку на
додану вартість в сумі 81252372,00 грн. за
період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2013
року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року у справі №812/9874/13-а позовні вимоги
«Вектра 3000» задоволено частково,
зобов'язано Головне управління
Міндоходів у Луганській області
поновити в автоматизованій системі
«Податковий блок» дані щодо
задекларованих товариством з
обмеженою відповідальністю «Вектра
3000» (ідентифікаційний код 37377252)
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у розмірі 82276511,00 грн. та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розмірі 81252372,00 грн.,
які було вилучено на підставі акта
перевірки від 13 листопада 2013 року
1/22/37377252.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
по справі №812/9874/13-а апеляційні скарги
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вектра 3000"
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року у справі № 812/9874/13-а залишено
без задоволення, постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
23 грудня 2013 року у справі № 812/9874/13-а
залишено без змін.

Таким чином, постановою Луганського
окружного адміністративного від 23
грудня 2013 року у справі №812/9874/13-а, що
набрала законної сили 11.02.2014 року,
встановлено, що Головним управлінням
Міндоходів у Луганській області
безпідставно відкориговано в АІС
«Податковий блок» показників
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених ТОВ "Вектра 3000" в
деклараціях з податку на додану
вартість з 01 січня 2011 року по 30 вересня
2013 року, на підставі акту перевірки від
13 листопада 2013 року № 1/22/37377252.

Крім того, суд звертає увагу, що
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року по справі № 812/9646/13-а
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вектра 3000"
до Реєстраційної служби
Старобільського районного управління
юстиції Луганської області
задовольнити повністю, визнано
протиправними дії Реєстраційної
служби Старобільського районного
управління юстиції Луганської області
щодо внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців запису про
відсутність за місцем знаходження
юридичної особи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вектра 3000" від 08.11.2013
№9000744, скасовано запис у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців про
відсутність юридичної особи
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вектра 3000" за місцем
знаходження від 08.11.2013 №9000744.

Таким чином, у податкового органу не
було правових підстав для використання
акту перевірки Лисичанського ДПІ від
13.11.13 року № 1/22/37377252 та при
обґрунтуванні висновків по акту
перевірки № 15/12-09-22-34672524 від 15.11.2013 року.

Стосовно посилань відповідача на
невідповідність вартості товарів, дат
виписки, номенклатури вказаних у
видаткових накладних та
товарно-транспортних накладних, а
також ненадання товарно-транспортних
накладних, суд зазначає, що відсутність
або дефектність документів на
транспортне перевезення обумовленого
договорами товару не є безумовною
підставою ставити під сумнів
здійснення господарських операцій.

Згідно з п.1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 р. №363
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 20.02.1998 р. за №128/2568),
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи; подорожній лист -
первинний документ про облік вантажних
автомобільних перевезень, що всебічно
характеризує роботу автомобіля і водія
з моменту їх виїзду з
автотранспортного підприємства і до
повернення на підприємство.

Згідно з п.11.5 вказаних Правил
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Таким чином, обов'язок щодо виписування
товарно-транспортної накладної
покладається на замовника, яким згідно
вказаного пункту Правил є
вантажовідправник. Судом під час
розгляду справи встановлено, що
вказаний товар позивачем було
придбано, тобто він є
вантажоодержувачем і здійснює
приймання вантажів, а не їх відправку.
Суд зазначає, що ані вказаними
Правилами, ані будь-яким іншим
нормативно-правовим актом не
встановлено відповідальності
вантажоодержувача за не виписку
товарно-транспортної накладної
вантажовідправником; про наявність
такого нормативно-правового акту також
не повідомлено і відповідачем під час
розгляду справи в суді.

Суд зазначає, що відповідальність за
відсутність товарно-транспортної
накладної чи подорожнього листа
автомобіля не може бути встановлена і у
сфері податкового законодавства та
вони не є документами первинного
бухгалтерського обліку. Відповідач,
зазначаючи в акті перевірки про
відсутність товарно-транспортної
накладної, фактично посилається на
відсутність поставки товару. Однак, під
час розгляду даної справи судом
встановлено, що факт проведення
поставки підтверджено належними
первинними документами.

Крим того, позивач витрати на доставку
товару від контрагентів не відносив до
складу валових витрат, не формував за
рахунок цих витрат податковий кредит, а
отже не повинен був вимагати від
контрагента надання йому
товарно-транспортних накладних, як
підтверджуючих цю обставину.

Згідно п.4 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997 року
замовник з метою відшкодування
заподіяних йому збитків у разі повної
або часткової втрати, ушкодження чи
псування вантажу при перевезенні,
внаслідок стихійного лиха тощо може
застрахувати своє майно відповідно до
Закону України «Про страхування».

Згідно з ст. 6 Закону «Про страхування»
від 07.03.1996 № 85/96-ВР страхування майна
або страхування вантажів та багажу
(вантажобагажу) - це вид добровільного
страхування.

Законодавством не передбачено
обов'язку відправника оголошувати
вартість подібного вантажу (тканина
прогумована).

Згідно з «Правилами перевезення
вантажів з оголошеною вартістю»
Міністерства Транспорту України № 644
від 21.11.2000, оголошення вартості
вантажів може провадитись за бажанням
Відправника та оголошена вартість
вантажу не повинна перевищувати
дійсної його вартості.

Суд звертає увагу, що згідно з п. 2.4.
Договору № ФД04 на перевезення вантажів
автомобільним транспортом від 23 травня
2011 року між ПП «Нічний експрес» (ЕДРПОУ
31511336) та Позивачем та Правил
перевезення в транспортній мережі
термінової доставки вантажів ПП
«Нічний експрес» від 10 лютого 2011 року
вантаж приймається до перевезення
тільки з оголошеною цінністю. У
випадку, якщо цінність вантажу не
об'явлена Замовником, його цінність
дорівнює 50-ти грн. Плата за оголошену
вартість за вантаж, вартістю 50 грн.,
включно не стягується. Максимальна
цінність вантажу, який прийнято до
перевезення, може дорівнює 100 000 грн.
Вантажі з оголошеною цінністю вищою за
100 000 грн., приймаються до перевезення
тільки після попере дньої домовленості
зі Страховою компанією.

Таким чином, у випадку коли цінність
вантажу не об'являється Відправником,
працівники ПП «Нічний експрес»
автоматично оцінюють абсолютно усі
вантажі оголошеною вартістю 50 грн.

Отже, реальна вартість товарів
визначається тільки з Договорів
постачання товарів, рахунків-фактур,
видаткових накладних та інше.

Суд не може прийняти до уваги
твердження позивача стосовно помилок у
оформленні товарно-транспортних
накладних, оскільки у будь-якому
випадку недотримання формального
бланку їх оформлення не спростовують
факту перевезення вантажу та
фактичного руху активів.

Тобто сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само по милки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов 'язаннях
платника податків, у зв 'язку з його
господарською діяльністю мали місце

Відповідачем в судовому засіданні не
було надано належних доказів, які б
свідчили про незвичність цін за
спірними операціями, або про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності позивача, незвичності цих
операцій для осіб, які приймали в них
участь, збитковості здійснених
операцій або інших обставин, які б
окремо або в сукупності могли б
свідчити про їхню фіктивність, а також
того, що вчинення зазначених операцій
не було обумовлено розумними
економічними причинами, а дії позивача
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

Суд вважає необхідним зазначити, що
відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що під час розгляду
справи відповідачем не надано доказів
невідповідності зазначених
документів, що видані контрагентами
вимогам діючого законодавства, а також
не повідомлено відомості про те, що
вказані документи підписані не
уповноваженими на їх підписання
особами.

Таким чином, висновки акту перевірки
завищення податкового кредиту на
загальну суму 58240,00 гривень не
підтверджено даними, наведеними в акті
перевірки, протирічать іншим
матеріалам справи.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст. 4 Податкового
Кодексу України є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Разом з тим, власне фіктивність
діяльності одного з постачальників в
ланцюзі до позивача, порушення ним
податкової дисципліни та правил
здійснення господарської діяльності
не є підставою для висновку про
необґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди, якщо податковий
орган не доведе, зокрема, що платник
податку діяв без належної обачності й
обережності і йому мало бути відомо про
порушення, які допускали його
контрагенти, або що діяльність
платника податку спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
податковою вигодою, переважно з
контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, зокрема й у
випадках, коли такі операції
здійснюються через посередників.

Чинним законодавством України на
покупця товару - платника податку не
покладено обов'язку при формуванні
податкового кредиту та валових витрат
перевіряти дотримання постачальниками
товару в ланцюгу постачання вимог
податкового законодавства зі сплати
податкових зобов'язань до бюджету.

Як встановлено судом, позивач мав
взаємовідносини з підприємствами, які
були зареєстрованими платниками
податку на додану вартість, податковий
кредит був ним сформований на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, податок сплачений в ціні
товару.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання, у випадку за
неправомірні дії іншого
підтверджується практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, в
пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД
проти Болгарії" Європейський Суд з прав
людини дійшов такого висновку: "…Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії", пунктом 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Закон України "Про Загальнодержавну
програму адаптації законодавства
України до законодавства
Європейського Союзу" визначає сферу
оподаткування (зокрема, непрямі
податки) як пріоритетну сферу для
виконання програми адаптації
українського законодавства. Даний
закон визначає, що елементом адаптації
законодавства має стати перевірка
проектів законів України та інших
нормативно-правових актів на їх
відповідність acquis communautaire (право ЄС) з
метою недопущення прийняття актів, які
суперечать acquis Європейського Союзу.
Тобто, податкове законодавство
України, а, відповідно, його тлумачення
та застосування, не може суперечити
положенням Шостої Директиви. Це
підтверджується позицією Суду
Європейського Союзу (Суд ЄС), яка
відповідно застосовується ЄСПЛ для
вирішення справи "Булвес" АД проти
Болгарії", а саме: "…Операції самі по
собі не визнаються недійсними через
шахрайство з ПДВ, складають поставки
товарів чи послуг особою, яка виступає
у ролі платника податку, та економічну
діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1)
Шостої Директиви, де такі поставки і
така діяльність відповідають
об'єктивним критеріям, на яких
базуються визначення даних термінів,
незважаючи на наміри іншого продавця,
який приймає участь у тій самій низці
поставок та/або потенційно шахрайський
характер будь-якої іншої операції
платником податку, який розглядається,
про що платник податку не знав і не міг
знати. Право на податковий кредит особи
зі статусом платника податку, яка
здійснює такі операції, не може
залежати від факту, що у низці поставок,
в яку входять ці операції, попередня чи
наступна операція є недійсною через
шахрайство з ПДВ, про яке платник
податку не знав і не міг знати".

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно з статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні справ.

Таким чином, наявні у справі документи
не містять жодних доказів наявності
між позивачем та його контрагентами
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
Державі суспільного ладу або моральних
засад. Навпаки з наданих позивачем
доказів вбачається, що договори мали
на меті настання реальних правових
наслідків, що обумовлені ними, оскільки
товар був поставлений, оплата
проведена, договори виконано сторонами
в повному обсязі.

Відповідно до ст. 69 КАС України докази в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

При цьому докази повинні бути
належними та обґрунтованими. Сторони
мають право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору (ст. 70 КАС України).

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних
доказів, як і не зазначено будь-яких
інших обставин, які б спростували
фактичне здійснення господарських
відносин між позивачем та його
контрагентами.

В даній адміністративній справі
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не було виконано
покладеного на нього законом обов'язку
щодо доведення правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, та не надано
належних доказів, які б підтверджували
викладені в акті перевірки висновки.

Враховуючи, що висновки акту перевірки,
на підставі яких прийняти спірні
повідомлення-рішення є
необґрунтованими, тобто відсутні і
підставі для застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) у спірних
податкових повідомленнях-рішеннях.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення № від 04.02.2014
року не може бути визнано таким, що
прийнято на підставі та відповідно до
діючого законодавства, тому позовні
вимоги є правомірними, обґрунтованими
і підлягають задоволенню.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 161
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, тому з
Державного бюджету України необхідно
стягнути на користь позивача судові
витрати в розмірі 107,30 гривень.

В судовому засіданні 06.03.2014 року
оголошена вступна та резолютивна
частина постанови, відповідно до ч. 3 ст.
160 КАС України постанову складено у
повному обсязі 11.03.2014 року.

Керуючись статтями 160-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим №
від 04.02.2014 року, прийняте стосовно
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємства «Астра», про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість в сумі 58240
(п'ятдесят вісім тисяч двісті сорок)
гривень 00 копійок.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємства
«Астра» судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 107 (сто сім
тисяч) гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кудряшова А.М.