Справа № 21-483а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О.,
Тітова Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_10
до управління Пенсійного фонду України
у Вінницькому районі Вінницької
області (далі - управління ПФУ, ПФУ
відповідно) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити нарахування пенсії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_10 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
неправомірними дії управління ПФУ щодо
відмови у нарахуванні йому пенсії на
пільгових умовах за період з 2 лютого 2011
року по день звернення до суду та
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування зазначеної пенсії.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_10 зазначив, що він має право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до пункту
«в» частини першої статті 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі
- Закон № 1788-XII), оскільки
має необхідний стаж роботи за
професією тракториста-машиніста.

Вінницький районний суд Вінницької
області постановою від 16 грудня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року, відмовив у задоволенні позовних
вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 вересня 2013 року
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій залишено без змін.

Суди встановили, що ОСОБА_10 звернувся
до управління ПФУ 2 лютого 2011 року
з заявою про призначення йому пенсії, 8
липня та 5 серпня 2011 року - із
заявами про надання допомоги при
призначенні пенсії та роз'яснення
порядку одержання підтверджуючих
документів, необхідних для її
призначення. Управління ПФУ листом від
27 липня 2011 року № 4097 йому роз'яснило, що
на підставі поданих ним копій трудової
книжки та довідки від 6 липня 2011 року №
84 встановлено відсутність пільгового
стажу і для визначення права на даний
вид пенсії необхідно надати відповідні
довідки.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС), ОСОБА_10
зазначає, що в доданих до заяви ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 14 липня 2011 року та 23 січня 2013
року по-іншому, ніж в оскаржуваній
ухвалі, застосовано положення пункту
«в» частини першої статті 13
Закону № 1788-XII. Просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 26 вересня 2013 року і
прийняти нове рішення - про задоволення
його позовних вимог.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_10
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до частини першої статті 237
КАС судові рішення в адміністративних
справах можуть бути переглянуті
Верховним Судом України з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи справу до провадження
Верховного Суду України, виходив із
того, що в доданих до заяви ухвалах суду
касаційної інстанції по-іншому, ніж у
справі, що розглядається, застосовано
одні й ті самі норми матеріального
права у подібних правовідносинах, а
саме положення пункту «в» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Проте аналіз рішення суду касаційної
інстанції у справі, що розглядається,
та його ухвал, копії яких надано для
порівняння, не дає підстав вважати, що
цей суд неоднаково застосував
зазначені норми права.

Так, у справах, рішення суду касаційної
інстанції в яких надано для порівняння,
цей суд, керуючись пунктом «в» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII,
положеннями роз'яснення Міністерства
соціального забезпечення України від 20
січня 1992 року № 7 «Про порядок
призначення пенсій на пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства» та Порядком
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, визнав право позивачів на
призначення пенсії на пільгових
умовах.

При цьому в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
23 січня 2013 року зазначено, що трудовий
стаж позивача на посаді
тракториста-машиніста підтверджується
даними трудової книжки, архівних
довідок та показань трьох свідків.

В іншій, наданій для порівняння, ухвалі
суду касаційної інстанції від 14
липня 2011 року цей суд виходив із того,
що згідно з довідками відповідних
підприємств позивач працював
трактористом-машиністом і був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
отже, позивач надав належні документи
для призначення пенсії на пільгових
умовах.

Натомість у справі, що розглядається,
Вищий адміністративний суд України
виходив із того, що подана позивачем
заява про призначення пенсії за формою
і змістом не відповідає вимогам
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (додаток 4),
затвердженого постановою правління
ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, до неї не додані документи, що
підтверджують право на отримання
пільгової пенсії, а наявні документи
достатнього пільгового стажу не
підтверджують.

Суд зауважив, що управління ПФУ
фактично не відмовило ОСОБА_10 у
призначенні пенсії на пільгових
умовах, а в межах своїх повноважень
роз'яснило необхідність подання
документів, що підтверджують наявність
пільгового стажу.

Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи,
перевірка правильності встановлення
яких не належить до компетенції
Верховного Суду України.

Зазначене не дає можливості дійти
висновку про неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, оскільки в
оскаржуваній ухвалі суду касаційної
інстанції не наведено іншого, ніж у
наданих для порівняння судових
рішеннях, тлумачення норм
матеріального права, про які йдеться у
заяві ОСОБА_10

Враховуючи те, що обставини, які стали
підставою для перегляду справи
Верховним Судом України, не
підтвердилися, у задоволенні заяви
ОСОБА_10 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_10 відмовити.

Постанова є остаточною і не може
бути оскаржена, крім випадку,
передбаченого пунктом 2 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді:М.Б. Гусак О.А. Коротких О.В.
Кривенда В.Л. Маринченко П.В.
Панталієнко О.Б. ПрокопенкоО.О.
Терлецький Ю.Г. Тітов