Справа № 2а/0470/6277/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
Київ К/800/41225/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013року

у справі №2а/0470/6277/12

за позовом Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області

до комунального закладу
«Дніпропетровська шоста міська

клінічна лікарня»,

третя особа Дніпропетровська
державна медична академія,

про зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2012 року Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області
(далі по тексту ДФІ в Дніпропетровській
області) звернулась до суду з позовом
до комунального закладу
«Дніпропетровська шоста міська
клінічна лікарня» (далі по тексту
Лікарня), яким просила зобов'язати
відповідача виконати вимогу позивача
від 09.11.2011 року №04-04.2-05-15/11972.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2012 року у справі №2а/0470/6277/12
позовні вимоги задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року у справі №2а/0470/6277/12
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2012 року у зазначеній справі
скасовано, прийнято нову постанову, в
задоволенні позову ДФІ в
Дніпропетровській області відмовлено.

При скасуванні рішення окружного
адміністративного суду,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд виходив з
протиправності вимоги ревізійного
органу.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ДФІ в
Дніпропетровській області звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального права,
просить вищезазначене судове рішення
скасувати, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року у справі №2а/0470/6277/12 залишити в
силі.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДФІ в
Дніпропетровській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Лікарні за період з 01.05.2009
року по 30.09.2011 року.

В результаті перевірки позивачем
виявлені порушення, зафіксовані в акті
ревізії від 28.11.2011 року №04.2.-21-62. Згідно
акту за умовами діючих договорів про
співпрацю від 01.10.1997 року № 5а, від 01.09.2000
року № 64 та від 30.09.2009 року № 7,
укладених між Лікарнею та
Дніпропетровською державною медичною
академією відповідно до Положення про
клінічний лікувально-профілактичний
заклад охорони здоров'я, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 05.06.1997 року № 174 з метою
спільної організації, удосконалення і
забезпечення медичною допомогою
населення регіону, навчання студентів
за Дніпропетровською державною
медичною академією закріплено 1042,9 кв.м.
площі приміщень лікарні. Лікарнею
договір про відшкодування комунальних
послуг не складався, не проводився
розрахунок цих послуг, спожитих для
потреб Медичної академії. Загальна
сума витрат, понесених Лікарнею,
становить 274687,98грн.

Вимогою №04-04.2-05-15/11972 від 09.11.2011 року ДФІ
в Дніпропетровській області
зобов'язала головного лікаря
відповідача відшкодувати у повному
обсязі кошти загального фонду, які
використані для покриття витрат на
комунальні послуги, спожиті для потреб
кафедр Медичної академії, яка
фінансується із державного бюджету у
сумі 274 687,98гривень. Укласти угоди на
умовах повного відшкодування
Академією зазначених коштів та
відобразити за даними бухгалтерського
обліку лікарні дебіторську
заборгованість за Академією у сумі 274
687,98 гривень. У разі не згоди з боку
Академії - провести з ними
претензійно-позовну роботу та
повернути безпідставно сплачені
лікарнею кошти за комунальні послуги.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

За нормою статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вірно вказано судами в рішеннях,
договори про співпрацю від 01.10.1997 року
№5а, від 01.09.2000 року №64 та від 30.09.2009 року
№7, укладені між Лікарнею та Медичною
академією відповідно до Положення про
клінічний лікувально-профілактичний
заклад охорони здоров'я, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 05.06.1997 року № 174.

Згідно з умовами угод про співпрацю між
відповідачем та Медичною академією,
витрати по забезпеченню
навчально-виховного та
науково-дослідного процесів
здійснюються за рахунок коштів на
утримання Медичної академії, а витрати
пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази - за рахунок
коштів Лікарні, що відповідає вимогам
пункту 1.5. вказаного вище Положення №174.

Апеляційний адміністративний суд
правомірно наголосив в своєму рішенні,
що за змістами угод про співпрацю
витрати по забезпеченню
навчально-виховного та
науково-дослідного процесів
здійснюються за рахунок коштів
Медичної академії, а витрати, пов'язані
з утриманням матеріально-технічної
бази, здійснюються за рахунок Лікарні.

Питання відшкодування навчальним
закладом комунальних витрат в угодах
не врегульовано.

Частиною 2 статті 85 Бюджетного кодексу
України забороняється планувати та
здійснювати видатки, не віднесені до
місцевих бюджетів цим Кодексом, а також
здійснювати впродовж бюджетного
періоду видатки на функціонування
бюджетних установ одночасно з різних
бюджетів, крім випадків, коли такі
видатки здійснюються за рішенням
відповідної місцевої ради за рахунок
вільного залишку бюджетних коштів або
перевиконання дохідної частини
загального фонду місцевого бюджету за
умови відсутності заборгованості
такого бюджету за захищеними статтями
видатків протягом року на будь-яку
дату.

Заклад охорони здоров'я має право
планувати і здійснювати видатки лише
на утримання свого закладу, частина
приміщень, відносно яких укладались
угоди про спільну діяльність, в оренду
навчальному закладу не надавалась, із
користування закладу охорони здоров'я
не вилучалась.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
від 26.01.1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939)
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Пунктом 8 статті 10 Закону № 2939-ХІІ
визначено підстави, з яких
контрольно-ревізійна служба має право
звертатись до суду у разі якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження
використання активів.

Способом захисту порушеного права
держави є звернення органу
контрольно-ревізійної служби до суду в
інтересах держави з відповідним
позовом до керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ,
які безпідставно отримали та
використали державні активи (кошти).

Методичними рекомендаціями щодо
реалізації матеріалів ревізій по
окремих видах порушень, затверджених
наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 03.03.2008 року № 113 передбачені
заходи з реалізації матеріалів
ревізії, в тому числі й у разі
нецільового використання бюджетних
коштів. Згідно даних рекомендацій
органи КРУ мають право застосувати до
порушника фінансові санкції, притягати
посадових осіб до дисциплінарної та
адміністративної відповідальності, за
наявності підстав для порушення
кримінальної справи проти винних осіб
передавати матеріали ревізії до
правоохоронних органів. Пунктом 2.1.1
Методичних рекомендацій передбачено,
якщо у встановлений термін вимога про
усунення виявлених ревізією порушень
не виконана, контролюючий орган
звертається в установленому порядку до
суду щодо стягнення з одержувача
бюджетних коштів в дохід відповідного
бюджету коштів у сумі, що використана
не за цільовим призначенням.

У своїх вимогах контрольно-ревізійний
орган, по-перше, поставив загальне та
неконкретне зобов'язання щодо
виконання Лікарнею вимог від 09.11.2011
року №04-04.2-05-15/11972, при цьому нечітко
визначив, які саме дії має вчинити
відповідач, по-друге, сформулював
резолютивну частину вимоги з умовами
виконання дій з боку Медичної академії.

Враховуючи викладене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що в
основу позовних вимог покладені
необґрунтовані вимоги ревізійного
органу, отже позов задоволенню не
підлягає.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративним
апеляційним судом правозастосування
відбулось із дотримання норм діючого
законодавства та з повним, достовірним,
неупередженим та об'єктивним
з'ясуванням обставин справи.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Отже, доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
рішенні суду другої інстанції,
зазначене судове рішення ґрунтується
на вимогах норм матеріального та
процесуального законодавства, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
- відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013року у справі №2а/0470/6277/12
- залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: