Справа № 619/1202/13-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р. Справа № 619/1202/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 21.08.2013р. по
справі № 619/1202/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Виконавчого комітету
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області

третя особа ОСОБА_1

про визнання рішення незаконним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач),
звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області (далі - виконком
Черкасько-Лозівської сільради,
відповідач), третя особа: ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1, апелянт, третя особа), в якому,
після уточнення позовних вимог, просив
визнати незаконним рішення ХХХХІІ
сесії ІV скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 10.01.2006 року в частині
вилучення земельної ділянки у гр.
ОСОБА_2 і надання вказаної земельної
ділянки ОСОБА_1

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 21 серпня
2013 року позов ОСОБА_2 повністю
задоволено. Визнано незаконним рішення
ХХХХІІ сесії ІV скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 10.01.2006 року в частині
вилучення земельної ділянки у гр.
ОСОБА_2 і надання вказаної земельної
ділянки ОСОБА_1

Не погодившись із зазначеною
постановою суду першої інстанції,
третьою особою подано апеляційну
скаргу, в якій ОСОБА_1 просить скасувати
постанову суду першої інстанції із
прийняттям нового рішення про відмову
в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Надаючи письмові пояснення на
апеляційну скаргу, відповідач також не
погодився з вказаним судовим рішенням,
зазначаючи, що суд першої інстанції не
навів підстав незаконності рішення
відповідача і просив апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав, вимоги
ухвали апеляційного суду не виконав.

Представники сторін в судове засідання
не прибули, про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, тому за
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Враховуючи те, що три ухвали
Дергачівського районного суду
Харківської області про залишення
адміністративного позову ОСОБА_2 без
розгляду та про повернення позову
позивачеві тричі скасовувалися
ухвалами Харківського апеляційного
адміністративного суду, а справу було
направлено для продовження розгляду до
суду першої інстанції, судом питання
щодо строку звернення до суду вже не
розглядалося.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено при розгляді апеляційної
скарги, що на підставі рішення ХХІ
сесії ХХІV скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 13.07.2004 р. ОСОБА_2 було
виділено безоплатно із земель
комунальної власності в приватну
власність земельну ділянку площею 1485
кв.м. в АДРЕСА_1 під будівництво
житлового будинку та господарських
будівель (а.с.154).

Згідно із актом КП «Архітектурне бюро
Дергачівського району» від 05.08.2004 р.
було проведено відвід в натурі
земельної ділянки площею 1485 кв.м. в
АДРЕСА_2 в користування позивача.

В матеріалах справи міститься проект
відведення та забудови земельної
ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_2, виконаний в 2004 р.

Через два роки позивач звернувся з
письмовою заявою від 06.06.2006 р. до
Черкасько-Лозівської сільської ради
про надання дозволу на приватизацію
земельної ділянки АДРЕСА_3 (а.с.150).

Натомість суд першої інстанції дійшов
висновку, що наведена заява позивача
стосується саме земельної ділянки під
будівництво індивідуального житлового
будинку в АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду попередньої інстанції не
відповідає матеріалам справи, адже
заява позивача від 06.06.2006р. містить
посилання саме на населений пункт
П'ятихатки і саме на земельну ділянку
АДРЕСА_3, що унеможливлює ототожнення
вказаної ділянки із земельною ділянкою
без номеру в АДРЕСА_2, яка була передана
оскаржуваним рішенням ОСОБА_1

Згідно з довідкою Харківської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при державному
комітеті України по земельним
ресурсам» за №417-02 від 20.06.2006р., земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_3 відповідно
до інформації Державного реєстру
земель знаходиться в приватній
власності (а.с.147).

Відповідно до листа №02-17/278 від 30.08.2006 р.
Черкасько-Лозівської сільської ради
земельна ділянка по АДРЕСА_3, (12) була
надана ОСОБА_1 за рішенням ХХХХІІ сесії
ІV скликання 10.01.2006 р. (а.с.148).

Виходячи з рішення ХХХХІІ сесії
Черкасько-Лозівської сільської ради ІV
скликання від 10.01.2006 р. після розгляду
заяви ОСОБА_1 з проханням передати
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку під будівництво
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, рішення ХХХХ сесії
Черкасько-Лозівської сільської ради ІV
скликання від 10.12.2005р. та висновок
Дергачівського районного відділу
земельних ресурсів, відповідач вирішив
передати безкоштовно у приватну
власність ОСОБА_1 земельну ділянку для
будівництва житлового будинку та
господарчих споруд в АДРЕСА_4,
загальною площею 1484 кв.м. (а.с.239).

Відповідно до рішення ХХХХ сесії
Черкасько-Лозівської сільської ради ІV
скликання від 10.12.2005р. відповідач надав
дозвіл на розробку технічної
документації на земельну ділянку для
будівництва житлового будинку та
господарських будівель та споруд
ОСОБА_1 із земель комунальної власності
сільської ради площею 1484 кв.м в АДРЕСА_4
(а.с.240).

В матеріалах справи міститься лист за
№01-00/66 від 15.02.2008 р.
Черкасько-Лозівської сільської ради,
адресований Дергачівському районному
суду, в якому зазначено, що у гр. ОСОБА_2
раніше був номер земельної ділянки по
АДРЕСА_3, а в зв'язку зі зміною нумерації
на двосторонню, став АДРЕСА_4. До 2006 року
земельною ділянкою гр. ОСОБА_2 не
користувався, податки не сплачував, в
право власності не вступив (а.с.143).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що право
позивача користування земельною
ділянкою та оформлення її у приватну
власність було порушено, вважаючи, що
одна і та ж земельна ділянка була
надана двічі двом громадянам.

Проте, колегія суддів не погоджується
із таким висновком суду першої
інстанції, оскільки, у рішенні
відповідача від 13.07.2004р. про передачу
земельної ділянки ОСОБА_2 йдеться про
земельну ділянку площею 1485 кв.м. в
АДРЕСА_1, а в рішеннях відповідача від
10.12.2005р. та від 10.01.2006р. йдеться про
передачу земельної ділянки ОСОБА_1
іншої площі - 1484 кв.м. та за іншою
адресою: в АДРЕСА_4.

Таким чином, з матеріалів справи не
вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1
є тією самою ділянкою, що передавалася
ОСОБА_2 згідно з рішенням ХХІ сесії ХХІV
скликання Черкасько-Лозівської
сільської ради від 13.07.2004 р.

Попри це, за відсутності в матеріалах
справи оскаржуваного рішення, суд
першої інстанції визнав його
незаконним, не вчинивши передбачених
законом заходів, необхідних для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування цього рішення з власної
ініціативи.

Також, як випливає із тексту рішення
ХХХХІІ сесії ІV скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського районну Харківської
області від 10.01.2006 року, воно не містить
рішення відповідача щодо вилучення
земельної ділянки у гр.ОСОБА_2

При цьому, навівши п.10 ст.59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР,
відповідно до якої акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку, суд
першої інстанції, визнаючи незаконним
рішення відповідача, не зазначив
мотивування невідповідності цього
рішення Конституції або законам
України.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
оскаржуваного рішення, на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційної
інстанції виходить з такого.

Ч.1 ст.13 Конституції України
передбачено, що земля є об'єктом права
власності українського народу. Від
імені українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

Згідно із ч.2 ст.14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Згідно з п.34 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відноситься
питання регулювання земельних
відносин, у відповідності до чинного
законодавства.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; організація
землеустрою; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Підстави набуття права на землю
визначено ст.116 Земельного кодексу
України, згідно з якою громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі:
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом. Передача
земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
унормовано ст.118 Земельного кодексу
України, відповідно до ч.ч.6-11 якої
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання. Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає заяву, а при передачі
земельної ділянки фермерському
господарству - також висновки
конкурсної комісії, і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи (ліцензії)
на виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність. У разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.

Отже, на момент прийняття
оскаржуваного рішення,
Черкасько-Лозівська сільська рада була
наділена відповідним обсягом
повноважень, потрібних для передачі у
власність земельної ділянки, що
розташована на території цієї ради та
були відсутні підстави для відмови у
наданні земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_1

Підсумовуючи наведене, колегією суддів
не встановлено порушень вимог
законодавства з боку відповідача, а
відтак не встановлено невідповідності
рішення ХХХХІІ сесії ІV скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського районну Харківської
області від 10.01.2006 року вимогам
Конституції або законам України.

Окрім наведеного, в матеріалах справи
відсутні докази того, що у позивача
виникло право користування та
оформлення у приватну власність саме
земельної ділянки площею 1484 кв.м. в с.
Лісне, с. Черкаська Лозова по вул.
Каразіна, пров. Університетський, 12-2, у
порядку, передбаченому Земельним
кодексом України.

Колегія суддів також враховує, що на
підставі рішення ХХХХІІ сесії
Черкасько-Лозівської сільської ради ІV
скликання від 10.01.2006 р. на земельну
ділянку площею 0,1484 га, розташовану в
АДРЕСА_4, кадастровий номер
:00:000:0150, ОСОБА_1 09.02.2006р. було
отримано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№615049. Відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки
17.02.2006р., зареєстрованого в реєстрі за
№192, земельну ділянку під кадастровим
номером :00:000:0150 ОСОБА_1 було
продано іншій особі.

Таким чином, на момент звернення
позивача до сільського голови
Черкасько-Лозівської сільської ради із
заявою від 06.06.2006р. про надання дозволу
на приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_3, земельна ділянка площею 0,1484
га, розташована в АДРЕСА_4, яку передано
ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням, тобто
інша ділянка, перебувала у приватній
власності другого власника.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
вони є недоведеними та безпідставними.

Отже, судом першої інстанції не було
з'ясовано обставини справи, які мають
значення для правильного її вирішення,
що є порушенням ст.ст. 11, 159 КАС України,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 21.08.2013р. по
справі № 619/1202/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
виконавчого комітету
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області, третя особа: ОСОБА_1 про
визнання рішення ХХХХІІ сесії ІV
скликання Черкасько-Лозівської
сільської ради від 10.01.2006 року в частині
вилучення земельної ділянки у гр.
ОСОБА_2 і надання вказаної земельної
ділянки ОСОБА_1 незаконним - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.