Справа № 810/690/14-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року м. Київ
810/690/14-а

16:52

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., при секретарі судового
засідання: Волощук Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Носанчук Т.В., Фесюк Т.О.,

від відповідача - Поплавська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України у Вишгородському районі

Київської області

до Дочірнього підприємства «ШРБУ
№ 100»

Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна

Компанія
«Автомобільні дороги України»

про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області з позовом до Дочірнього
підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» про стягнення
заборгованості у сумі 8544,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

У ході судового розгляду представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував. В
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що відповідач є Дочірнім
підприємством Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», яке створено у 2002 році,
оскільки розрахунки фактичних витрат
по відшкодуванню пенсій призначених на
пільгових умовах надсилались
Відкритому акціонерному товариству
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», у
відповідача відсутній обов'язок
відшкодовувати зазначені витрати. Крім
того, відповідач вказав на ту
обставину, що до червня 2013 року
будь-яких розрахунків на підприємство
не надходило, а у розрахнку за черевнь
2013 року позивачем зразу була вказана
сума у розмірі 7609,43 грн., яка визначена
за невідомо який період. Отже, на думку
відповідача, позивачем порушено
процедуру визначення та надіслання
розрахунків, яка встановлено в
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

Крім того, на думку відповідача гр.
ОСОБА_4, не має права на одержання
пенсії на пільгових умовах, оскільки
робоче місце електрогазозварника дає
право тільки на пільгові компенсації, а
не на пільгову пенсію за віком.

Також, відповідач зазначив, що
позивачем порушено встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строк для
звернення до суду із даним
адміністративним позовом, у зв'язку з
чим просив суд залишити позов без
розгляду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Дочірнє підприємство «ШРБУ 100»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем складено Акт від 05.11.2013 №
3898/03 звірення сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах відповідно до
пунктів «а» і «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до якого заборгованість
відповідача становить 8544,63 грн.
зазначений Акт надсилався відповідачу,
про що свідчать дані наявної в
матеріалах справи копії повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення № 316.

25.11.2013 начальником відділу надходження
платежів Управління Пенсійного фонду
України у Вишгородському районі
Київської області і головним
спеціалістом відділу по
контрольно-перевріочній роботі за
нарахуванням і сплатою платежів до
Управління Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області складено Акт відмови (або
ухилення) від підпису матеріалів Акта
звірки по відшкодування пільгових
пенсій (список № 1, № 2), відповідно до
якого після ознайомлення із
результатами Акта звірки від 05.11.2013 №
3898/03 керівник ДП «ШРБУ-100» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» Парахнюк В.Ю. і
головний бухгалтер Кордонець Н.М.
відмовилися (ухилилися) від підпису
Акта звірки від 05.11.2013 № 3898/03.

При цьому, відповідно до наданих
позивачем копій документів,
Управлінням Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області надсилались Дочірньому
підприємству «ШРБУ 100» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» розрахунки фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» і частини
другої Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій, а саме з
червня 2013 у сумі 233,80 грн., з липня 2013 у
сумі 233,80 грн., з серпня 2013 у сумі 233,80 грн.
і вересня 2013 у сумі 233,80 грн.

В ході судового розгляду судом були
витребувані у позивача письмові
пояснення відносного того за який саме
період було нараховано заборгованість
відповідачу, чому у розрахунку за
червень 2013 року, який надсилався
відповідачу зазначено єдиним платежем
сума у розмірі 7609,43 грн., матеріали
пенсійної справи гр. ОСОБА_4 для огляду
та відомості щодо понесення фактичних
витрат.

На виконання вимог суду позивачем були
надані усні пояснення та пояснювальну
записку з яких вбачається, що
заборгованість в сумі 7609,43 грн. виникла
за період з 04.08.2010 по 31.05.2013, починаючи з
червня 2013 року місячний розмір
фактичних витрат становить 233,80 грн.
Пенсіонер ОСОБА_4 не був включений в
списки на відшкодування, оскільки ІОЦ
не доопрацьовано правильність
розмежування організацій.

Щодо вказання у розрахунках замість
відповідача ВАТ ДАК "Автомобільні
дороги України" представник позивача
зазначив, що це друкована помилка, адже
розрахунок надсилався правильному
адресату, а саме - Дочірньому
підприємству «ШРБУ № 100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України».

На підтвердження тієї осбтавини, що гр.
ОСОБА_4 має право на пільгову пенсію
позивач послався на матеріали
пенсійної справи, які містять
необхідні докази, що підтверджують
право на пільгову пенсію. На
підтвердження понесення фактичних
витрат позивач нада суду відповідні
відомості про фактичні витрати.

Надаючи правову оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон
України від 09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхові внески
є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 1 і за списком № 2, визначено,
зокрема підпунктами «а» і «б» - «з»
частини першої статті 13 Закону України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення». У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
цього Закону. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регламентують розмір та
порядок визначення пенсії за віком, а
також мінімальний розмір пенсії за
віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту
1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно із пунктом 1 статті 1 та пунктом 1
статті 2 Закону України від 26.06.1997 №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача відносно того, що
гр. ОСОБА_4 не має право на пенісю на
пільгових умовах, оскільки вони
спростовуються наявною в матеріалах
пенсійної справи даної особи довідкою
від 04.08.2010 № 31 уточнююча особливість
характеру роботи або умови праці,
необхідні для призначення пільгової
пенсії, яка видана саме ДП «ШРБУ № 100»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» і
підписана директором підприємства та
провідним інженером, і з якої
вбачається, що гр. ОСОБА_4 80 % робочого
дня працював з 20.10.2004 по 16.03.2008 у
виробництві в якості
електрогазозварника ручного
зварювання, що передбачено Списком № 2.

Крім того, в пенсійній справі наявний
наказ відповідача від 30.10.2003 № 140 "Про
результати чергової атестації робочих
місць за умовами праці для визначення
права працівників на пільгове пенсійне
забезпечення, інші пільги та
компенсації, передбачені чинним
законодавством, що проведена у 2003 році",
відповідно до якого затверджено
перелік робочих місць, професій та
посад, прцівникам яким підтверджено
право на пільгове пенсійне
забезпечення за віком згідно Списку №
2. У даному списку наявна спеціальність
електрозварювальник і зазначено за
Списком № 2.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі
якщо відповідач не погоджувався із тим,
що ОСОБА_4 має право на пенсію, він не
повинен був видавати відповіну
підтверджувальну довідку, яку надав у
добровільному порядку.

Отже, судом встановлено, що гр. ОСОБА_4
працював на підприємстві відповідача,
отимав необхідний стаж, тому позивачем
правомірно сформовано розрахунки, при
цьому вказання у них інше підприємство
не є суттєвою помилкою за наявності
якої відповідач звільняється від
відшкодування коштів, з огляду на те, що
дані розрахунки стосуються
безпосередньо особи, яка працювала на
підприємстві відповідача.

Щодо суми коштів, яка має бути стягнута
з відповідача, слід зазначити про таке.

Як вказано вище і дану обставину
підтвердили представники позивача,
відповідачу не виставлялись і
позивачем не формувались розрахунки за
період з 04.08.2010 по травень 2013 рік по гр.
ОСОБА_4, що фактично є порушенням
позивачем п. 6.4. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1. При цьому, дана Інстукція не
передбачає визначення в одному
розрахунку сумовану суму за декілька
років єдиним платежем.

Формування таких розрахунків є
обов'язком органів Пенсійного фонду
України, тому твердження позивача
відносно того, що розрахунки не
формувались, у зв'язку із не
доопрацюванням ІОЦ правильності
розмежування організацій не звільняє
позивача від його виконання, тим
більше, що по іншим платникам за ці
періоди такі розрахунки формувались та
надсилались підприємствам без
перешкод.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що стягненню підлягає сума
коштів, яка визначена у розрахунку з
червня 2013 року по вересень 2013 року у
розмірі 935,20 грн. по 233,80 за кожний
місяць. У задоволенні решти позовних
вимог слід відмовити, з огляду на
порушення позивачем процедури
надіслання відповідачу розрахунків на
підставі яких здійснююються виплати
пенсій.

Відносно твердження відповідача про
порушення позивачем встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку для
звернення до суду, слід зазначити
наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески - це кошти
відрахувань на соціальне страхування,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відтак, грошові кошти, які сплачуються
суб'єктами господарювання на
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», є страховими
внесками, у розумінні Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

У свою чергу, частина п'ятнадцята
статті 106 Закону України від 09.07.2003
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає, що строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується. Отже, судом не
встановлено порушення позивачем
строку на звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
«ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» () на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі Київської
області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з червня 2013 року по вересень
2013 рік у сумі 935,20 грн. (дев'ятсот
тридцять п'ять) 20 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 11 березня 2014
р.