Справа № 2а-13590/11
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Линник В.Я.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г. М., Федотова І. В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ірпінь
Київської області на постанову
Ірпіньського міського суду Київської
області від 28 грудня 2011 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ірпінь Київської області про
визнання дій протиправними,
перерахунок пенсії та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни".

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ірпінь Київської області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії у розмірах визначених
ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та стягнення недоплаченої
щомісячної соціальної допомоги як
дитині війни.

Постановою Ірпіньського міського суду
Київської області від 28 грудня 2011 р.
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивача віднесено до 4 категорії осіб,
які постійно проживають на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю, є пенсіонером, а тому має
право на пільги, передбачені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 4 категорії призначається у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 2 ст. 39 Закону, пенсіонерам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
постанов КМУ № 530 від 28.05.2008 року та № 836
від 26.07.1996 р., а не в кратному відношенні
до мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу
застосуванню підлягають статті 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не вказані постанови, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено право позивача на
отримання пенсії у відповідності до
ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Частиною 3 статті 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1,2,3,4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що
підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, а перерахунок
проводиться з дня встановлення цього
мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку пенсій виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з
частиною першою статті 28 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом про Держбюджет на
відповідний рік прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивач має статус дитини
війни, в розумінні ст.1 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни", а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється ЗУ "Про
державний бюджет України" на
відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено.

Всупереч ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист
дітей війни" позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни" має вищу юридичну
силу в порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.
Отже, відповідач неправомірно
виплачував щомісячне підвищення до
пенсії в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів приходить висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ірпінь
Київської області- залишити без
задоволення, а постанову Ірпіньського
міського суду Київської області від 28
грудня 2011 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г. М. Бистрик

І. В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Федотов І.В.