Справа № 644/7141/13-а
Суддя: Маслов М. І.
Дата ухвалення: 2013-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/7141/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2013 року Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова

У складі головуючого судді -
Маслова М.І.

При секретарі -
Шпиця Л.В.

за участю позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 ліквідатора аварії на ЧАЕС, 1
категорія , інваліда війни II гр. до
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Орджонікідзевського району
Харківської міської ради « Про
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Орджонікідзевського
району Харківської міської ради
незаконними та стягнення
недоотриманих сум одноразової
щорічної допомоги на оздоровлення як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи » ,-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з проханням перерахувати
та доплатити йому відповідно до ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 р., де
йдеться «щорічно до 05 травня інвалідам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах інвалідам II гр. -
вісім мінімальних пенсій за віком»,
тобто мало бути в 2013 р. 894 грн. х 8=7152 грн.
Отримав в квітні 2013 року - 2100 грн., але
вважає , що недоотримав 5052 грн.
(7152грн.-2100грн.=5052 грн.).

Згідно ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991року
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується зокрема «інвалідам І та II
групи - п'ять мінімальних заробітних
плат». Мусив отримати 1147грн.х 5=5735 грн.
Виплачено 120 грн.. Недоотримав 5615 грн.(5735
грн.-120 грн.=5615 грн.).

Виплати щорічної допомоги до 5 травня
та на оздоровлення здійснюються щороку
та мають одноразовий характер. Вважає,
що дії відповідача, щодо не виплати
позивачу вище зазначених сум є
незаконними з таких обставин, а саме:

Відповідно до ст. З Конституції України
абз.2 «Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави».

Відповідно до ст.8 Конституції України
«В Україні визначається і діє
верховенство права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативні акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується». В
ст. 19 Конституції України йдеться
«Правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України».

Крім того в ст.22 Конституції України
закріплено:

«Права і свободи людини і громадянина
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи громадянина гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесення змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод», а в ст.64 Конституції
України підкреслено «Права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України».

Також Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» №3551-ХП від 22.10.1993
р. йдеться ст.2 п. 4 «Нормативні акти
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачених цим Законом, є
недійсними».

В ст. 71 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону №231 від
05.10.2006 р.) йдеться «Дії положень цього
Закону не можуть призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін в цей Закон».

Відомо, що Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання
(справи) і приймав рішення, у яких
визначав окремі положення, щодо
зупинення або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій такими, що не
відповідають Конституції України.

Рішення КС України від 20.03.2002 р. №5-рп/2002
(справа щодо пільг компенсацій і
гарантій) ; від 17.03.2004 № 7-рп/2004 (справа
про соціальний захист
військовослужбовців), від 01.12.2004 р. №
20-рп/2004 (справа про зупинення дії, або
обмеження пільг, компенсацій і
гарантій);від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 (справа
судів і інше); №6-рп/2007 від 09.07.07 р.
(справа про соціальний захист
громадян); №10-рп/2008р. від 22.05.2008 р.
(справа щодо змісту закону про
Державний бюджет України) - де в 5.1
мотивувальної частини йдеться:
«Держава відповідальна перед людиною
за свою законотворчу діяльність,
зобов'язана утверджувати та
забезпечувати права і свободи людини і
громадянина. Закони та інші
нормативно-правові акти мають
прийматися на основі Конституції
України і повинні відповідати їй».

У ст.5.4 підкреслено «Конституція
України не надає Закону про Державний
бюджет вищої юридичної сили стосовно
інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд
України дійшов до висновку, що законом
про Державний бюджет не можна вносити
зміни до інших законів, зупиняти їх
діючи скасовувати їх, оскільки з
об'єктивних причин це створює
протиріччя у законодавстві і як
наслідок скасування та обмеження прав
і свобод людини і громадянина».

Посилання відповідача на ст. 62 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
то вона має назву «Роз'яснення порядку
застосування цього Закону» , тобто
Законодавець доручив Кабінету
Міністрів України роз'яснити
виконавцям як треба виконувати цей
закон, а не змінювати його зміст, і тому
постанови КМ України від 20.09.2005р., №562
від 12.07.2005р. не можуть підмінювати Закон
і зокрема ст. 71 «Дії положень цього
Закону не можуть призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін в цей Закон». А що до ч.5 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
редакції Закону №107-VI В І Д 28.12.2007 п.
зміну визнана не конституційною
згідно з рішенням КС України №10-рп/2008
від 22.05.2008 р.. А відповідно рішення КС
України (справа про порядок виконання
рішень КС України) №15-рп/2000 від 14.12.2000р.
визначено п.2, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення визнані за
цими рішеннями неконституційними, не
підлягають застосуванню як такі, що
відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Щодо Рішення Конституційного суду №20-
рп/2011 від 26.12.2011р. (справа щодо
«конституційності» п. 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік») то мушу сказати, що КС України
взагалі не розглядав будь-які питання
щодо Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

В п. 2.2 ч. 8 цього Рішення КС України
звертає увагу на те, що «Конституційний
Суд України в Рішенні від 20.06.2001 року
№10-рп/2001 у справі про виплату і
доставку пенсій та грошової допомоги
вказав, що Основний Закон України
закріплює основоположні засади права
на державну соціальну допомогу
громадянам і відносить до
законодавчого регулювання механізму
його реалізації.

Так, в одних законах безпосередньо
встановлено розміри соціальних виплат,
а в інших їх визначення до повноважень
Кабінету Міністрів України. Зокрема, у
частині першій ст.5 Закону України «Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям» передбачено,
що розмір державної допомоги
визначається як різниця між
прожитковим мінімумом для сім'ї та її
середньомісячним сукупним доходом,
який обчислюється за методикою,
встановленою спеціальним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, але цей розмір не
може бути більшим ніж 75% прожиткового
мінімуму для сім'ї.

Так і в Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ст.39 віднесена до
повноважень КМ України, а ст.48 захищена
Законом (двічі самим законом і ст. 71
цього Закону). В рішенні
Конституційного Суду України №3-рп/2012
від 25.01.2012 року в частині 4 абз. 6 йдеться
«...діяльність судів адміністративної
юрисдикції під час розгляду справ, що
виникають із спорів про соціальний
захист окремих категорій громадян,
здійснюється відповідно до такої
засади судочинства, як законність, за
якою суд вирішує справи згідно з
Конституцією та законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України та застосовує
інші нормативно-правові пункти 1, 2
частини першої ст.9 кодексу
адміністративного судочинства
України.

Мабуть буде доречно згадати і Закон
України «Про соціальний захист
інвалідів в Україні, Закон України «О
ратифікації Європейської соціальної
хартії», Закон України «Об основах
соціального захисту інвалідів в
Україні» та ін.. Позивач ОСОБА_1
підтримує позовні вімогі і вважає ,що
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню у повному
обсязі . Позивач просить визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевської
районної в м. Харкові ради щодо не
виплати йому відповідних сум
незаконними.

Стягнути з відповідача на його
користь недоотримані суми до 05 травня
як інваліду війни II гр. в розмірі - 5052
грн., та щорічної допомоги на
оздоровлення як ліквідатору аварії на
ЧАЕС (категорія 1) в розмірі -5615 грн. та
звільнити його від судових зборів як
інваліда війни II групи.

Відповідач представник Управління
праці та соціального захисту
населення адміністрації
Орджонікідзевського району
харківської міської ради проти позову
позивача ОСОБА_1 заперечує, надав суду
письмові заперечення в яких просить в
позові відмовити у повному обсязі. При
цьому суд виходить, з того, що розмір
виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у 2013 році
визначений Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03. 2013 року №
149 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги
передбаченої Законами України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» , « Про статус
ветеранів війни , гарантії їх
соціального захисту» , «Про жертви
національних переслідувань» і
становить для інваліда війни 2 групи 2010
грн. Гроші відплачені через Ощадбанк ,
інші виплати чинним законодавством не
передбачена. Представник відповідача
не заперечує розглядати справу в їх
відсутності .

Перевіривши матеріали справи, вислухав
думку позивача ОСОБА_1, дослідивши інші
докази в їх сукупності , суд вважає , що
позовні вимоги не обґрунтовані
належним чином і не підлягають
задоволенню у повному обсязі , при
цьому суд виходить, з того, що Закон
України « Про статус ветеранів війни ,
гарантії їх соціального захисту »
передбачено щороку до 5 травня
ветеранам війни виплачувати разову
грошову допомогу у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України. Виходячи з цього,
постановами Кабінету Міністрів
України встановлюються розміри
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, виходячи із обсягу видатків,
виділених на цю мету при формуванні
показників Державного бюджету на
відповідний рік. Розмір виплати
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у 2013 році визначений постановою
КМУ від 28.12.2011 р. № 1381, з урахуванням
змін, внесених постановою КМУ від 13.03.2013
р. № 149.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС виплачується
щорічна допомога на оздоровлення в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 12.07.05 р. № 562
встановлено розміри щорічної допомоги
на оздоровлення, згідно якої
Управлінням і здійснюється виплата.
Управління не має повноважень
здійснювати виплати в інших розмірах,
ніж це передбачено законодавчими
актами. Фінансування витрат, пов'язаних
з реалізацією Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється за рахунок державного
бюджету. Вищезазначені витрати можуть
бути профінансовані тільки
Міністерством фінансів України через
розпорядника коштів вищого рівня -
Міністерство соціальної політики
України. Підтвердженням правомірності
дій Управління щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
згідно постанови КМУ від 28.12.2011 р. № 1381,
з урахуванням змін, внесених
постановою КМУ від 13.03.2013 р. № 149 та
щорічної допомоги на оздоровлення
згідно постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562, є
рішення Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року, № 20-рп/2011, в якому
зазначено, що Верховна Рада України
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу
Державного бюджету. В рішенні від
25.01.2012р. № З-рп/2012 Конституційний Суд
України зауважив, що державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії можуть бути
визначені як законами України, так і
іншими нормативно - правовими актами,
зокрема актами Кабінету Міністрів
України і під час вирішення справ про
соціальний захист громадян суди
керуються, зокрема, принципом
законності, який передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Вважаємо, що управління праці
соціального захисту населення
адміністрації Орджонікідзевського
району Харківської міської ради при
здійсненні виплат діяло в межах своїх
повноважень, передбачених чинним
законодавством, та в межах бюджетних
асигнувань.

При таких умовах суд вважає , що позовні
вимоги не обґрунтовані належним чином
і не підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.3,8,19,22,46,48,64 Конституції
України, част.5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст.6,7,8,17,18, 49,51,161,162 КАС України;
Рішеннями Конституційного Суду
України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від
25.01.2012 року № З-рп/2012, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 ліквідатора аварії на ЧАЕС, 1
категорія , інваліда війни II гр. до
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Орджонікідзевського району
Харківської міської ради «Про
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Орджонікідзевського
району Харківської міської ради
незаконними та стягнення
недоотриманих сум
одноразової щорічної допомоги на
оздоровляння до 05 травня як інваліду
війни 2 гр. в розмірі 5052 грн., та щорічної
допомоги на оздоровлення як
ліквідатору аварії на ЧАЕС в розмірі
5615 грн.» відмовити у повному обсязі .

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови , з
одночасною подачею копії апеляційної
скарги до суду апеляційної інстанції .

Суддя :
Маслов М.І.