Справа № 803/294/14
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 803/294/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак
Л.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гордійчук
О.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.02.2012
року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській
області) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.02.2012
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
27.01.2012 року відповідачем проведено
перевірку кафе, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 суб'єкта
господарської діяльності ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
Законів України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів», за результатами якої
складено акт фактичної перевірки від
27.01.2012 року, у якому зроблено висновок
про здійснення позивачем торгівельної
діяльності в період з 01.04.2011 року по
31.07.2011 року без придбання торгового
патенту.

На підставі вказаного акту перевірки
Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Волинської
області Державної податкової служби
(далі - Луцька ОДПІ Волинської області
ДПС) винесено податкове
повідомлення-рішення № від 10.02.2012
року, яким за порушення статті 267 ПК
України до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
1200,00 грн.

Позивач вважає вказане податкове
повідомлення-рішення протиправним та
таким, що підлягає скасуванню. Зокрема,
посилається на те, що Луцькою ОДПІ
Волинської області ДПС було
неправильно застосовано положення
статтей 125 та 267 ПК України, оскільки
стаття 125 ПК України не містить
положень, які б визначали
відповідальність за неповернення
торгових патентів виданих згідно з
вимогами Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» та строк
дії яких не закінчився на момент
набрання чинності ПК України, а також
не конкретизовано суть правопорушення,
встановленого статтею 267 ПК України, за
яке було застосовано штрафну санкцію.

Зазначає, що нормами ПК України не
передбачено, що торгові патенти, видані
згідно з вимогами вказаного Закону
втрачають свою чинність у разі їх
неповернення у тримісячний строк від
дня набрання чинності ПК України.
Торговий патент, виданий фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1, не
анульовувався, а збір за провадження
торговельної діяльності сплачувався у
повному обсязі та у встановлені
законодавством строки.

З акта перевірки вбачається, що
позивачем було порушено вимоги пункту
1 підрозділу 7 розділу XX Податкового
кодексу України, а саме: несвоєчасно
повернено до органу державної
податкової служби торговий патент,
виданий згідно з вимогами Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», проте, на
думку позивача нормами Податкового
кодексу України за вказане порушення
фінансова відповідальність
законодавцем не передбачена, а тому
застосування штрафних санкцій за
порушення законодавства про
патентування в розмірі 1200,00 грн. є
протиправним.

Враховуючи наведене, просить суд
визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10.02.2012 року.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила суд адміністративний позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила.

Зазначила, що відповідно до пункту 1
підрозділу 7 Розділу XX ПК України
торгові патенти, видані згідно з
вимогами Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», строк дії
яких не закінчився на момент набрання
чинності цим Кодексом, підлягають
поверненню до органів державної
податкової служби за місцем їх
придбання у тримісячний строк (але не
пізніше закінчення строку їх дії).
Суб'єкти господарювання несуть
відповідальність за дотримання
порядку використання торгових
патентів, виданих відповідно до Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», та за
дотримання строку сплати за них,
передбаченого главою 11 розділу II цього
Кодексу.

Як встановлено перевіркою, з моменту
набрання чинності Податковим кодексом
України та до 01.04.2011 року патент старого
зразка до Луцької ОДПІ Волинської
області ДПС не був повернутий, новий
патент не придбавався. Відтак, за
період з 01.04.2011 року по 31.07.2011 року
позивачем проводилась діяльність без
торгового патенту, за таких обставин
податкове повідомлення-рішення №
від 10.02.2012 року винесене в межах чинного
законодавства України.

З урахуванням наведеного, представник
відповідача в судовому засіданні
просила суд в задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2012 року
працівниками Державної податкової
адміністрації у Волинській області
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці - кафе, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
суб'єкта господарської діяльності
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), Законів України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів», за
результатами якої складений акт на
бланку №000206 від 27.01.2012 року.

У даному акті перевірки особами, які
проводили перевірку, зафіксовано, що на
момент перевірки позивачем
пред'явлений торговий патент серії ТПВ
№189946 від 01.08.2011 року, виданий Луцькою
ОДПІ, вартість торгового патенту 150,00
грн., на право здійснення
підприємницької діяльності у сфері
ресторанного господарства, термін дії
з 01.08.2011 року по 31.07.2016 року.

З урахуванням пункту 1 підрозділу 7
Розділу XX Податкового кодексу України
перевіряючими зроблений висновок, що
попередній торговий патент не був
повернутий до органів державної
податкової служби за місцем його
придбання у тримісячний строк (але не
пізніше закінчення строку його дії) до
01.04.2011 року та встановлено порушення
вимог статті 267 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що за
на підставі акту перевірки №000206 від
27.01.2012 року Луцькою ОДПІ Волинської
області ДПС винесено податкове
повідомлення-рішення № від 10.02.2012
року, яким за порушення статті 267 ПК
України на підставі пункту 125.1 статті 125
Кодексу до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у сумі 1200,00
грн.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України
визначено, що з урахуванням строків
давності платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з нормами пункту 1 частини
другої статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень, щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2010 року
Луцькою ОДПІ фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 видано торговий патент серії
ТПВ №750398 на право здійснення
підприємницької діяльності у сфері
торгівельної діяльності (ресторанне
господарство). Термін дії торгового
патенту - з 01.08.2010 року по 31.07.2011 року, з
внесенням плати за торговий патент в
розмірі 150,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що у
зв'язку із закінченням терміну дії
торгового патенту серії ТПВ №750398 від
30.07.2010 року позивачу видано торговий
патент серії ТПВ №189946 на право
здійснення підприємницької діяльності
у сфері торгівельної діяльності
(ресторанне господарство). Термін дії
торгового патенту - з 01.08.2011 року по
31.07.2016 року, з внесенням плати за
торговий патент в розмірі 150,00 грн.

Згідно з положеннями пункту 1
підрозділу 7 Розділу XX ПК України, який
набрав чинності з 01.01.2011 року, торгові
патенти, видані згідно з вимогами
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності», строк дії яких не
закінчився на момент набрання чинності
цим Кодексом, підлягають поверненню до
органів державної податкової служби за
місцем їх придбання у тримісячний
строк (але не пізніше закінчення строку
їх дії). Суб'єкти господарювання несуть
відповідальність за дотримання
порядку використання торгових
патентів, виданих відповідно до Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», та за
дотримання строку сплати за них,
передбаченого главою 11 розділу II цього
Кодексу.

Як вбачається з акту №000206 від 27.01.2012
року, під час проведення перевірки
пред'явлено торговий патент серії ТПВ
№189946 від 01.08.2011 року, виданий Луцькою
ОДПІ, вартість торгового патенту 150,00
грн., на право здійснення
підприємницької діяльності у сфері
ресторанного господарства, термін дії
з 01.08.2011 року по 31.07.2016 року, у зв'язку з
чим відповідачем зроблений висновок
про здійснення позивачем торгівельної
діяльності в період з 01.04.2011 по 31.07.2011
року без придбання торгового патенту.

Проте, на думку суду, такий висновок
податкового органу є безпідставним та
таким, що не відповідає положенням
пункту 1 підрозділу 7 Розділу XX ПК
України, з огляду на наступне.

Згідно підпунктом 267.1.1 пункту 267.1
статті 267 ПК України платниками збору є
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти; г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
грошових лотерей).

Статтею 125 ПК України встановлена
відповідальність за порушення порядку
отримання та використання торгових
патентів, зокрема, суб'єкти
господарювання, що проводять
торговельну діяльність, здійснюють
торгівлю готівковими валютними
цінностями, діяльність у сфері розваг
та надають платні послуги: за порушення
порядку використання торгового
патенту, передбаченого підпунктами
267.6.1 - 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 цього
Кодексу, сплачують штраф у розмірі
збору на один календарний місяць (для
діяльності у сфері розваг - у розмірі
збору на один квартал); за здійснення
діяльності, передбаченої статтею 267
цього Кодексу, без отримання
відповідних торгових патентів або з
порушенням порядку використання
торгового патенту, передбаченого
підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу (крім діяльності у
сфері розваг), сплачують штраф у
подвійному розмірі збору за весь
період здійснення такої діяльності,
але не менше подвійного його розміру за
один місяць; за здійснення реалізації
товарів, визначених пунктом 267.2 статті
267 цього Кодексу, без отримання
пільгового торгового патенту або з
порушенням порядку його отримання та
використання, передбаченого
підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу, сплачують штраф у
п'ятикратному розмірі збору за весь
період здійснення такої діяльності,
але не менше п'ятикратного його розміру
за рік; за здійснення торговельної
діяльності без придбання
короткотермінового патенту або з
порушенням порядку його отримання та
використання, передбаченого
підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу, сплачують штраф у
подвійному розмірі збору за весь строк
такої діяльності; за здійснення
діяльності у сфері розваг,
передбаченої статтею 267 цього Кодексу,
без отримання відповідного торгового
патенту або з порушенням порядку його
використання, передбаченого
підпунктами 267.6.4 і 267.6.5 пункту 267.6
статті 267 цього Кодексу, сплачують
штраф у восьмикратному розмірі збору
за весь період здійснення такої
діяльності, але не менше
восьмикратного його розміру за один
квартал.

Отже, статтею 125 ПК України
встановлений вичерпний перелік
порушень за які встановлена
відповідальність у вигляді
застосування штрафних санкцій. Поряд з
тим, дана норма не містить положень, які
б визначали відповідальність за
неповернення торгових патентів,
виданих згідно з вимогами Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», та строк
дії яких не закінчився на момент
набрання чинності Податковим кодексом.

Крім того, ні пункт 1 підрозділу 7
Розділу XX ПК України, ні стаття 267 ПК
України не містить положень, які б
вказували на те, що торгові патенти,
видані згідно з вимогами Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»,
втрачають чинність у разі їх не
повернення у тримісячний строк від
набрання чинності Податковим кодексом
України.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, з листа-відповіді Луцької ОДПІ
Волинської області ДПС №4573/Р/15-4 від
07.08.2012 року, торговий патент серії ТПВ
№750398 від 30.07.2010 року на здійснення
торгівельної діяльності (ресторанне
господарство) на період дії з 01.08.2010
року по 31.07.2011 року Луцької ОДПІ не
анульовувався, сума щомісячної сплати
складала 150,00 грн.

З листа Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області №279/03-18-17-1 від 27.01.2014
року слідує, що позивачем у 2011 році
сплачувався збір за провадження
торговельної діяльності (ресторанне
господарство).

Тобто фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 протягом періоду з 01.04.2011 року по
31.07.2011 року щомісячно вносилась плата
за чинний торговий патент в розмірі 150,00
грн., а, відтак, у суду відсутні підстави
вважати, що позивачем протягом даного
періоду торгівельна діяльність
здійснювалась без придбання
відповідного торгового патенту.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що Луцькою ОДПІ Волинської області ДПС
безпідставно застосовані до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні
санкції за порушення вимог статті 267 ПК
України у сумі 1200,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 72
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що Луцькою ОДПІ
ГУ Міндоходів у Волинській області не
доведено правомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.02.2012 року.

Таким чином, адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
врахуванням повноважень суду при
вирішенні спору, встановлених частиною
другою статті 162 КАС України, підлягає
повному задоволенню шляхом визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.02.2012 року.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3
статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС України,
на підставі Податкового кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
№ від 10.02.2012 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 17 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
О.А.Лозовський