Справа № 209/3479/13-а
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2013-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/3479/13-а
Провадження № 2-а/209/115/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2013 року
м.
Дніпродзержинськ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Шендрик К.Л. розглянув у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України Дніпровського району м.
Дніпродзержинська про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у відставці
та виплатити грошові кошти, та про
визнання дій Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська про відмову в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання
протиправними, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління

Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської

області, в якому просить суд: визнати
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо перерахунку та виплати
щомісячного грошового утримання судді
у відставці за період з 01 лютого по 31
травня 2013 року включно ;
зобов'язати відповідача провести з 01
лютого 2013 року по 31 травня 2013 року
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання йому, як
судді у відставці, з розрахунку 80
відсотків грошового забезпечення
судді, працюючого на відповідній
посаді, з обмеженням розрахунку
десятьма прожитковими мінімумами та
виплатити різницю між 10-ти
прожитковими мінімумами для осіб, які
втратили працездатність, та сплаченою
йому відповідачем сумою щомісячного
довічного грошового утримання за
лютий-травень місяці 2013 року.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що постановою
Верховної Ради України від 07.04.2005 року
№ 2536 та на її підставі наказом в.о.
голови Петриківського районного суду
Дніпропетровської області № 42-к від
04.05.2005 року його звільнено з посади
судді Петриківського районного суду
Дніпропетровської області у зв'язку із
поданням заяви про відставку із
призначенням йому довічного грошового
утримання в розмірі 90 відсотків від
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді. З вказаного
періоду йому було призначене довічне
щомісячне грошове утримання в розмірі
3996,72 грн. З 01.01.2007 року він перебуває на
обліку у відповідача де й отримує
щомісячне грошове утримання. В
порушення норм діючого законодавства
розмір щомісячного довічного
грошового утримання відповідачем не
перераховувався та виплачувався йому у
фіксованому розмірі 3996,72 грн., що
становить 20 відсотків грошового
забезпечення судді, який працює на
відповідній посаді. Вважає, що зміна
існуючого порядку виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці суперечить Конституції
України щодо забезпечення державою
фінансування судів та створення
належних умов для їх функціонування (ч.
1 ст. 95, ч.1 ст. 130 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»), звужує
зміст і обсяг права судді, які він мав,
та обмежує його конституційні гарантії
незалежності.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення від
17.04.2013 року.

Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України,
суд, оцінивши повідомлені позивачем,
обставини, вважає достатніми підстави
для прийняття судового рішення.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.04.2005
року є суддею у відставці, що
підтверджується постановою Верховної
Ради України від 07.04.2005 року, наказом
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 04.05.2005
року.

Згідно довідки Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 03.07.2013
року, позивач отримував щомісячне
довічне грошове утримання за період з 01
лютого 2013 року по 01 травня 2013 року у
розмірі 3996,72 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
доведеним протиправність дій
відповідача щодо відмови позивачу
провести перерахунок призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
пов'язаного з підвищенням заробітної
плати працюючим суддям на підставі
даних Територіального Управління
Державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області, виходячи з
таких мотивів.

Статтями 22, 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи гарантуються, а держава
повинна утримуватись від прийняття
будь-яких актів, які призводили б до
скасування чи звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч. 1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу визначених
Конституцією України гарантій
незалежності судді.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон „Про
статус суддів" від 10 липня 1998 року, за
якими рівень винагороди суддям за
виконання ними своїх професійних
обов'язків має бути таким, щоб
захистити їх від тиску, що може
спричинити вплив на їхні рішення або
взагалі поведінку суддів і таким чином
вплинути на їхню незалежність та
неупередженість (пункт 6.1); статус
забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку із посади судді і який
здійснював повноваження судді
протягом певного строку, право на
отримання виплат, рівень яких має бути
якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)
12, «оплата праці суддів повинна
відповідати їх професії та виконуваним
обов'язкам, а також бути достатньою, щоб
захистити їх від дії стимулів, через
які можна впливати на їхні рішення.
Мають існувати гарантії збереження
належної оплати праці на випадок
хвороби, відпустки по догляду за
дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці» (пункт 54).

Отже, положення статті 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», узгоджуються з вимогами
міжнародних актів щодо незалежності
суддів і спрямовані на забезпечення
стабільності досягнутого рівня
гарантій незалежності суддів, які є
необхідною умовою здійснення
правосуддя, а також гарантією поваги до
гідності людини‚ її прав та
основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суддя, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України „Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Відповідно до частини першої статті 109
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», суддя, який має стаж
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років, що визначається
статтею 131 цього закону, має право
подати заяву про відставку. Якщо такий
суддя досяг віку, встановленого
частиною першою статті 138 Закону № 2453,
він може за його вибором одержувати
пенсію державних службовців або
щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.
Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», в тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів-чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Частина третя статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» до внесених змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Закон України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
поширюючи дію положень абзацу другого
пункту 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення», як вбачається з
їх змісту, на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання),
залишив незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, але звузив обсяг
цього права та встановив обмеження в
перерахунках передбачених законами
України пенсій та щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці, чим знизив досягнутий
рівень гарантій незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення
Закону «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» в частині поширення їх дії на
Закон «Про судоустрій і статус суддів»
стосовно виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) суддів
у відставці суперечать вимогам
частини першої статті 126 Конституції
України.

На підставі ст.ст. 22, 126, 130 Конституції
України, Рішення Конституційного Суду
України № 8-РП/2005 від 11.10.2005 р. та №
4-РП/2007 від 18.06.2007 р., ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
керуючись ст. ст. 2, 8, 9, ст. ст. 69-71, ч. 2 ст.
87, ст.ст. 183-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у відставці
та виплатити грошові кошти, та про
визнання дій Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська про відмову в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання
протиправними, - задовольнити у повному
обсязі.

Дії Управління Пенсійного Фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо відмови в перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді за період з
лютого 2013 року по травень 2013 року
включно, визнати протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська здійснити ОСОБА_2, як
судді у відставці, перерахунок та
виплату розміру щомісячного довічного
грошового утримання за період з 01
лютого 2013 року по 01 травня 2013 року
включно, з розрахунку 80 відсотків
грошового забезпечення судді,
працюючого на відповідній посаді, з
обмеженням розрахунку десятьма
прожитковими мінімуму та виплатити
різницю між 10-ми прожитковими
мінімумами для осіб, які втратили
працездатність, та сплаченою йому
відповідачем сумою щомісячного
довічного грошового утримання за
лютий-травень місяці 2013 року.

Згідно до вимог п. 8 ч. 6 ст. 183-2, п.1 ч. 1 ст.
256 КАС України, постанову допустити до
негайного виконання, у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної чинності
після спливу строку на апеляційне
оскарження.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Дніпропетровського Апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк, з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Суддя
К.Л. Шендрик