Справа № 813/9020/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2014 року
Справа № 813/9020/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий - суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного нотаріуса ОСОБА_1
про скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Франківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області.
Суть справи.
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Приватного нотаріуса
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області та з
врахуванням заяви про уточнення до
позовної заяви № 841 від 15.01.2014 року
просить про скасування податкового
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки податкового органу за
результатами проведеної камеральної
перевірки, викладені у акті від 07.11.2013
року є безпідставними та
необґрунтованими. Як ствердив позивач,
в період з 01.01.2011 року по 01.07.2013 року
будь-яких інших осіб, ніж вказані у
податкових розрахунках, яким би
нараховувалася, виплачувався дохід та
утримувався з них податок і по
відношенню до яких позивач виступав
податковим агентом не було. Тобто,
позивач не виконував функції
податкового агента, а тому не був
зобов'язаний в податкових розрахунках
до суми доходу нарахованого
(сплаченого) на користь платника
податку, а також до суми утриманого з
них податку (форма 1 ДФ) включати
інформацію про посвідчені договори
купівлі-продажу, дарування, видані
свідоцтва про право на спадщину. На
думку позивача, нотаріус є особою, яка
виконує функції, делеговані їй Законом
України «Про нотаріат» і в цьому
статусі не є податковим агентом за
виключенням щодо найманих ним
працівників. Тому, при посвідченні
вищезазначених договорів, він не
здійснює функції податкового агента та
не повинен подавати звітність форми 1
ДФ. Однак, як ствердив позивач, до нього
застосовано штрафні санкції саме за
неподання податкового розрахунку сум
доходу щодо податку на доходи фізичних
осіб, що сплачується податковими
агентами із доходів платника податку у
вигляді заробітної плати 11010100. Крім
того зазначив, що позивачем при подачі
інформації за 1 квартал 2011 року подано
обґрунтування подання такої не у формі
податкової звітності (1 ДФ). Тому, про
порушення, яке виявлене в ході
камеральної перевірки, було відоме,
відповідачу з дня отримання першої
інформації у квітні 2011 році. Просив
позов задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та уточнення до
позовної заяви /а.с.35-39/, просить позов
Представник відповідача проти
адміністративного позову заперечив у
повному обсязі з підстав, долучених до
матеріалів справи 18.12.2013 року /а.с.31-32/.
Вважає позовні вимоги такими, що не
враховують всіх обставин справи та не
базуються на всіх нормах чинного
законодавства. Зазначив, що оскільки
при видачі свідоцтва про право на
спадщину, або посвідчення договорів
дарування на користь фізичної особи -
резидента нотаріуси виконують функції
податкового агента лише в частині
надавання інформації контролюючим
органам і не зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати податок до
бюджету з доходу у вигляді вартості
успадкованого майна, тому у ф. 1ДФ
необхідно заповнити графи 1, 2, 5 та За. У
зазначених графах відображається:
порядковий номер, реєстраційний номери
облікової картки, ознака доходу, та (за
наявності) сума доходу, отриманого
платником внаслідок прийняття ним
спадщини (подарунка). Підсумовуючи
вищевказане, в податковому розрахунку
суми доходу нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, а також
суми утриманого з них податку слід
включати інформацію про вищевказані
нотаріальні дії. Просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити у
Суд,заслухав пояснення сторін, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення та ті, які
мають інше значення для вирішення
справи, повно, всебічно та об'єктивно
дослідив докази у справі, та -
ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва № 67 має
право займатися нотаріальною
діяльністю /а.с.26/.
Державною податковою інспекцією
проведено камеральну перевірку
податкової звітності за результатами
07.11.2013 року /а.с.6-7, 77-79/.
Таким актом встановлено неподання
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за І кв. 2011 року, ІІ кв. 2011
року, IV кв. 2011 року, І кв. 2012 року, ІІ кв.
2012 року, ІІІ кв. 2012 року, IV кв. 2012 року, I
кв. 2013 року, IІ кв. 2013 року.
Позивач не погодився з висновками
податкового органу, викладеними в акті
перевірки та 19.11.2013 року надіслав
заперечення на акт про результати
камеральної перевірки податкової
На підставі вищезазначеного акту
перевірки прийняте податкове
року на суму 4590,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами)
Позивач не погоджуючись із рішенням
податкового органу, звернувся із
позовом до суду.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10)своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з пунктом 14.1.180 статті 14
Податкового кодексу України
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

При цьому, згідно зі ст. 18 ПК України
податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Відповідно до підп. б п. 176.2 ст. 176 ПК
України особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до органу державної податкової
служби за місцем свого розташування.
Такий розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання податкового
розрахунку передбачена підп. 119.2 ст. 119
ПК України, а саме: неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку - тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень. Ті самі дії, вчинені платником
податків, до якого протягом року було
застосовано штраф за таке саме
порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 1 020
гривень.

Таким чином, зобов'язання нараховувати,
утримувати та сплачувати до бюджету
податок від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення
обов'язків, встановлених Кодексом,
поширюється на осіб, які відповідно до
Кодексу мають статус податкових
агентів, в тому числі тих самозайнятих
осіб, які нараховують (виплачують,
надають) доходи фізичним особам.

Судом встановлено, що позивач є
приватним нотаріусом та відповідно до
підп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України є
самозайнятою особою-платником податку,
яка провадить незалежну професійну
діяльність, а також використовує
найману працю фізичних осіб.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1
подала до податкового органу
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку (ф.1ДФ): за І кв. 2011 року, ІІ
кв. 2011 року, IV кв. 2011 року, І кв. 2012 року,
ІІ кв. 2012 року, ІІІ кв. 2012 року, IV кв. 2012
року, I кв. 2013 року, IІ кв. 2013 року
/а.с.10,12,14,16,17,18,20,22,24/. Також до матеріалів
справи позивачем долучені квитанції
податкового органу про прийняття таких
податкових розрахунків
/а.с.11,13,15,17,19,21,23,25/.

На приватних нотаріусів п. 172.4 ст. 172, п.
173.4 ст. 173, п. 174.4 ст. 174 розділу IV ПК
України покладено обов'язок
щоквартально подавати до органу
державної податкової служби за місцем
розташування свого робочого місця
інформацію про посвідчені ним договори
щодо проведення операцій з продажу
(обміну) об'єктів нерухомого майна між
фізичними особами та продажу (обміну)
рухомого майна між стороною (сторонами)
цього договору, включаючи інформацію
про вартість такого майна та суму
сплаченого податку, а також інформацію
про видачу свідоцтв про право на
спадщину та/або посвідчення договорів
дарування в порядку, встановленому
вказаним розділом Кодексу для
податкового розрахунку.

Зі змісту п.174.4 ст.174 ПК України,
інформація яку повинен подавати
нотаріус до державної податкової
служби, не є податковою звітністю в
розумінні глави 2 розділу ІІ
Податкового кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем така інформація подавалася
податковому органу починаючи з 1
кварталу 2011 року по 2 квартал 2013 року, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями такої
інформації /а.с.47-76/.

Не будучи податковим агентом, позивач
при поданні до державного податкового
органу інформації про видачу свідоцтв
про право на спадщину та/або
посвідчення договорів дарування,
договорів купівлі-продажу (міни),
договорів з продажу (обміну) об'єктів
нерухомого майна між фізичними
особами, повинен брати до уваги тільки
ті розділи податкового розрахунку, які
стосуються його як особи, яка не має
статусу податкового агента, та
подавати таку інформацію в строки,
встановлені ПК України.

Отже, зазначену інформацію ОСОБА_1
подано до податкового органу з метою
виконання обов'язку приватного
нотаріуса щодо подання інформації про
посвідчені договори, яка за своїм
змістом не є податковою звітністю в
розумінні ст. 46 ПК України, а не
податкового агента, у зв'язку із чим
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 510 грн. за
несвоєчасне подання податкового
розрахунку, передбачених підп. 119.2
статті 119 ПК України, як до особи, яка
має статус податкового агента, є
неправомірним.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.11.2013 року №
, яким позивачу нараховано суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на доходи найманих працівників
за штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 4590,00 грн., в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають відшкодуванню з державного
бюджету України понесені позивачем
судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь приватного
нотаріуса ОСОБА_1 судові витрати в сумі
172 (сто сімдесят дві) грн. 06 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів
з дня її проголошення чи отримання
копії постанови, шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 15.00 год. 17.03.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.