Справа № 2-а-4116/09/0270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/2668/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю «АКВ Українське
каолінове товариство»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2010

у справі №2-а-4116/09/0270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АКВ Українське
каолінове товариство»

до Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції у Вінницькій
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2009 позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Козятинської
ОДПІ №/0 від 18.12.2008, №/1 від
24.02.2009, №/2 від 13.05.2009, №/3 від
17.07.2009.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2010
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2009 в
частині задоволення позовних вимог
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Козятинської
ОДПІ №/0 від 18.12.2008 скасовано, з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову в позові. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони представників у судове
засідання касаційної інстанції не
направили, про час ті місце розгляду
справи повідомлені. Відповідно до ст.41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
документальну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2007 по
30.06.2008, з податку на додану вартість за
період травень-червень 2008 року, за
результатами якої складено акт
№140/23/33697003 від 16.12.2008.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп. 4.1 ст. 4, п. 5.1 ст.5,
пп.8.1.2 п.8.1, пп.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 142258
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення рішення №/0 від
18.12.2008, яким позивачу визначено суму
податкового зобов?язання з податку на
прибуток на загальну суму 181586 грн., у
т.ч. основний платіж 142258 грн., штрафні
санкції 39328 грн.

За результатами адміністративного
оскарження скарги платника залишені
без задоволення, прийняті податкові
повідомлення-рішення з відповідними
індексами, якими доведено нові
граничні строки сплати донарахованого
податкового зобов?язання з податку на
прибуток на загальну суму 181586 грн.

На підставі рішення ДПА України, яким
скаргу платника залишено без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення від 18.12.2008
№/0 без змін, відповідачем
прийнято податкове повідомлення
рішення № /3 від 17.07.2009, яким
визначено податкове зобов?язання з
податку на прибуток в сумі 99927 грн., у
т.ч. основний платіж 83273 грн., штрафні
санкції 16654 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі договорів
оренди ЗАТ АКВ «Українське каолінове
товариство» було отримано в тимчасове
користування наступне обладнання:
самоскид Volvo A-35, самоскид марки Volvo A-40,
фронтальний навантажувач марки Volvo
Radlader L150 E, бульдозер марки Komatsu Planierraupe D 65
EX 12, гусеничний гідравлічний
екскаватор з обертанням верхньої
частини на 360 градусів марки Volvo тип EC
290B. Ввезення вказаного обладнання на
територію України підтверджується
вантажними митними деклараціями типу
ІМ 40 №401000007/7/203366 від 27.07.2007, №401000007/7/203954
від 23.08.2007, №401000007/7/203953 від 23.08.2007,
№401000007/7/203259 від 23.07.2007, № 401000007/7/203141 від
25.07.2007. Згідно зазначених ВМД вказане
обладнання знаходиться під митним
контролем.

Взяте в оренду вищевказане обладнання,
позивачем по бухгалтерському обліку
оприбутковано на позабалансовому
рахунку 01 «Орендовані необоротні
активи» та використовувалось у власній
господарській діяльності.

За умовами додаткових угод від 01.12.2007
сторони договору оренди від 25.05.2007
визначили, що орендар має переважне
право на придбання орендованого ним
обладнання.

Контрактами №01/12/01-AKW, №01/12/02-AKW,
№01/12/03-AKW, №01/12/04-AKW, №01/12/05-AKW від 01.12.2007
передбачено, що фірма Амбергер
Каолінверке Едуар Кік ГмбХ & Ко.КГ
(Продавець) продає, а ЗАТ АКВ
«Українське каолінове товариство»
(Покупець) придбаває зазначене вище
обладнання, яке буде входити до складу
основних засобів Покупця з метою
подальшого використання в межах
господарської діяльності (п.1). Оплата
по контрактах проводиться в Євро
(п.п.2.2). Поставка проводиться на протязі
8 тижнів після технічного узгодження
замовлення. Строком поставки рахується
дата, яка вказана в фрахтових
документах. Продавець має право за
згодою Покупця поставити товар раніше
строку (п.3). Покупець здійснює оплату на
протязі 30 банківських днів після
доставки товару (п.4). Дані контракти
починають діяти в день підписання та
діють до повного виконання сторонами
своїх обов?язків (п. 7).

Згідно додаткових угод № 1 до цих
контрактів від 28.12.2007, сторони дійшли
згоди змінити п.4 контрактів виклавши
їх в наступній редакції: покупець
здійснює оплату протягом 24-х місяців з
дати підписання контракту (п. 1).

Отримання обладнання, визначного в
контрактах, позивачем підтверджується
актами приймання передачі, підписаними
сторонами по кожному контракту.

Відповідно до визначення, наведеного в
пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
основні фонди - це матеріальні
цінності, що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати
введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість
яких перевищує 1000 гривень і поступово
зменшується у зв'язку з фізичним або
моральним зносом.

Згідно з Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби», основні засоби - це
матеріальні активи, які підприємство
утримує з метою використання їх у
процесі виробництва або постачання
товарів, надання послуг, здавання в
оренду іншим особам або для здійснення
адміністративних і
соціально-культурних функцій,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року.

Об'єкт основних засобів - це закінчений
пристрій з усіма пристосуваннями і
приладдям до нього, конструктивно
відокремлений предмет, призначений для
виконання певних самостійних функцій.

Позивачем в січні 2008 року у
бухгалтерському та податковому обліку
вартість вищезазначеного обладнання
була включена до балансової вартості
основних засобів 2 та 3 групи, що
підтверджується головною книгою,
оборотно-сальдовими відомостями по
основних засобах, деклараціями про
прибуток підприємства.

Відповідно до пп. 8.4.1 п. 8.4 ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» у разі здійснення витрат
на придбання основних фондів балансова
вартість відповідної групи
збільшується на суму вартості їх
придбання.

Таким чином, позивачем правомірно було
віднесено вартість обладнання до
балансової вартості основних засобів
за ціною придбання, що відповідає
порядку збільшення балансової
вартості основних фондів, закріпленого
в пп. 8.4.1 п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з п. 7 та п. 8 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби», придбані (створені) основні
засоби зараховуються на баланс
підприємства за первісною вартістю;
первісна вартість об'єкта основних
засобів складається, зокрема, із сум, що
сплачують постачальникам активів.

Як вбачається з матеріалів справи, в
подальшому позивачем проводилось
визначення та нарахування сум
амортизаційних відрахувань на
балансову вартість основних засобів
(фондів).

Підпунктом 8.1.1 та пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що
амортизація основних фондів і
нематеріальних активів - це поступове
віднесення витрат на їх придбання,
виготовлення або поліпшення, на
зменшення скоригованого прибутку
платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань.
Амортизації підлягають витрати на
придбання основних фондів та
нематеріальних активів для власного
виробничого використання.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби» амортизація - це систематичний
розподіл вартості, яка амортизується,
необоротних активів протягом строку їх
корисного використання (експлуатації).
Об'єктом амортизації є вартість
основних засобів.

З огляду на зазначене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивач відповідно до
вимог чинного законодавства з питань
оподаткування та бухгалтерського
обліку оприбуткував на баланс
підприємства як основні засоби
обладнання, отримане від нерезидента
фірми Амбергер Каолінверке Едуар Кік
ГмбХ & Ко.КГ за контрактами №01/12/01-AKW,
№01/12/02-AKW, №01/12/03-AKW, №01/12/04-AKW, №01/12/05-AKW
від 01.12.2007, згідно з актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів № №
УК-0000010, № УК-0000011, УК-0000012, УК-0000013, №
УК-0000014 від 03.01.2008 і нараховував на його
вартість суми амортизаційних
відрахувань.

Виконання вищезазначених контрактів в
частині оплати придбаного обладнання
здійснено позивачем в повному обсязі
згідно платіжного доручення №1 від
29.09.2009.

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, підтримані судом
апеляційної інстанції, що стало
підставою для скасування
постановленого судом першої інстанції
рішення, що позивачем не понесено
витрат на придбання вищезазначеного
обладнання, яке отримано у
користування, що вказує на відсутність
підстав для включення амортизаційних
відрахувань до складу валових витрат.

З огляду на викладене, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно і
скасовано судом апеляційної інстанції
помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «АКВ
Українське каолінове товариство»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2010
скасувати.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.10.2009
залишити в силі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун