Справа № 810/1368/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року 810/1368/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Волков А.С.,

при секретарі судового засідання Сюр
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.08.2013 № /356, згідно з яким до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штраф) у сумі 13709,74
грн. за порушення вимог пункту 12 статті
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що виявилось у
не веденні обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації.

Такий висновок зроблено податковим
органом у зв'язку з виявленням фактів
відсутності відповідних записів про
одержання товару в книзі обліку
доходів і витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що твердження податкового
органу є безпідставними, адже
бухгалте6рський облік
фінансово-господарської позивача у
належних йому аптечних закладах
здійснюється за допомогою
спеціалізованої комп'ютерної програми
« 1С: Бухгалтерія», а формування
податкової звітності - за допомогою
системи електронного документообігу
«M.E.Doc», що рекомендована Міністерством
доходів і зборів України. Увесь товар,
що надійшов позивачу на реалізацію, у
тому числі й той, відносно якого
виявились відсутніми записи у книзі
обліку доходів і витрат, у день його
надходження оприбутковано на склад,
операції з надходження товару належним
чином відображені у регістрах
бухгалтерського обліку
централізованої бухгалтерії позивача
та конкретного аптечного закладу,
податкові накладні зареєстровано у
реєстрі отриманих податкових
накладних та відображені у складі
оподатковуваних операцій та
податкового кредиту з податку на
додану вартість. Позивач не
заперечував факту відсутності трьох
записів про одержання товару у книзі
обліку доходів і витрат, яка ведеться
вручну касиром певної аптеки, однак
стверджував, що це лише свідчить про
порушення порядку ведення цієї книги, а
не про те, що облік товарних запасів не
ведеться.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, в
обґрунтування заперечень зазначив, що
податкове повідомлення-рішення є
правомірним і підстави для його
скасування відсутні, просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
яка зареєстрована 15.03.2001
Білоцерківською районною державною
адміністрацією Київської області,
обліковується в Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області,
перебуває на загальній системі
оподаткування.

У серпні 2013 року посадовими особами
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено перевірку
господарської одиниці позивача -
Аптеки НОМЕР_1 (розташована у АДРЕСА_1) з
питань дотримання вимог Податкового
кодексу України, Законів України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
постанови Правління Національного
банку України «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні» (акт
перевірки від 06.08.2013 № 0338/1000/46).

Перевіркою встановлено, що у книзі
обліку доходів і витрат виявились
відсутніми записи про находження
товару згідно з видатковою накладною
від 03.08.2013 № 52131725 на суму 1656,02 грн.,
видатковою накладною від 03.08.2013 № 52131725
на суму 2301,23 грн. (без ПДВ) та
товарно-транспортною накладною від
03.08.2013 № YZ34314994-1 на суму 2897,62 грн. (без
ПДВ).

На підставі цих даних посадові особи
податкового органу дійшли висновку про
те, що позивач не забезпечив ведення
обліку товарних запасів на складах
та/або за місцем їх реалізації, чим
порушив вимоги пункту 12 статті 3, статті
6 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

За результатами перевірки
Білоцерківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.08.2013 №
/356, згідно з яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 13709,74 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до вищестоящих
податкових органів у порядку
адміністративного оскарження, однак за
результатами розгляду скарг податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, прийнятим
податковим органом, позивач звернувся
до суду з даним позовом.

З метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи суд витребував від
позивача докази оприбуткування товару
та відображення цих операцій у
бухгалтерському та податковому обліку.

Як з'ясувалось, ведення
бухгалтерського обліку та формування
податкової звітності здійснюється
позивачем за допомогою
спеціалізованої комп'ютерної програми
« 1С: Бухгалтерія» та системи
електронного документообігу «M.E.Doc».

3 серпня 2013 року до Аптеки НОМЕР_1, що
належить позивачу і розташована за
адресою: АДРЕСА_1, надійшов товар
(лікарські засоби) на загальну суму 6854,87
грн., а саме: на суму 1656,02 грн., у тому
числі ПДВ - 276,00 грн. - згідно з
видатковою накладною від 03.08.2013 № 52131725;
на суму 2301,23 грн. (без ПДВ) - згідно з
видатковою накладною від 03.08.2013 № 52131704;
на суму 2897,62 грн. (без ПДВ) - згідно з
товарно-транспортною накладною від
03.08.2013 № YZ34314994-1.

На підставі прибуткових накладних від
03.08.2013 № 4088, 4084 та 4080 вказаний товар за
ціною придбання, а також за ціною з
урахуванням торгівельної націнки,
оприбутковано на складі
централізованої бухгалтерії ФОП
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), а також на складі
Аптеки НОМЕР_1 (АДРЕСА_1).

Ці обставини підтверджуються наявними
в матеріалах справи копіями
товарно-транспортної накладної,
копіями видаткових та прибуткових
накладних, товарним звітом з оптовою
сумою за період з 03.08.2013 по 03.08.2013, а
також копією реєстру приходу товару на
склад за 03.08.2013.

Вказані господарські операції позивач
також відобразив у складі
оподатковуваних операцій у податковій
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року, відобразив
у розділі ІІ додатку до податкової
декларації «Отримані податкові
накладні».

Обставини щодо оприбуткування товару
згідно з первинними документами та
даними бухгалтерському обліку
посадові особи податкового органу не
перевіряли, а обмежились перевіркою
книги обліку доходів та витрат.

З дослідженої у судовому засіданні
копії книги доходів та витрат
убачається, що станом на 06.08.2013 (на день
перевірки) в ній відсутні записи про
надходження товару згідно з видатковою
накладною від 03.08.2013 № 52131725 на суму 1656,02
грн., видатковою накладною від 03.08.2013 №
52131725 на суму 2301,23 грн. (без ПДВ) та
товарно-транспортною накладною від
03.08.2013 № YZ34314994-1 на суму 2897,62 грн. (без
ПДВ). Ці обставини відображені в акті
перевірки та не заперечувались
позивачем.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначаються
Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Відповідно до пункту 12 частини першої
статті 3 вказаного Закону суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

В силу статті 6 Закону України від 06.07.1995
№ 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового
кодексу України передбачено, що
фізичні особи - підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Згідно з Порядком ведення Книги обліку
доходів і витрат, яку ведуть фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, затвердженим
наказом Державної податкової
адміністрації України від 24.12.2010 № 1025,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 30 грудня 2010 р. за № 1425/18720 (діяв у
період з 21.01.2011 до 17.10.2013), фізичні особи -
підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат, у
якій щоденно на підставі первинних
документів здійснюються записи про
операції, що відбулися у звітному
(податковому) періоді. Зокрема, у графі 5
відображається загальна вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей.

Однак, закріплений у пункті 177.10 статті
177 Податкового кодексу України
обов'язок платників податків вести
Книгу обліку доходів і витрат і
визначений податковим органом порядок
ведення цієї Книги не означають, що
цими ж нормами врегульовано порядок
ведення обліку товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації
для фізичних осіб-підприємців, адже
метою запровадження Книги обліку
доходів і витрат є забезпечення
контролю за правильністю визначення
об'єкта оподаткування податком на
доходи фізичних осіб.

Водночас, покладений на платника
податків обов'язок забезпечувати облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації у розумінні
Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" слід розглядати з точки зору
забезпечення державного контролю за
здійсненням суб'єктами господарювання
розрахункових операцій у готівковій
та/або безготівковій формі та
реалізації контролюючими органами
фіскальної функції.

Відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України
платник податків має право обирати
самостійно, якщо інше не встановлено
цим Кодексом, метод ведення обліку
доходів і витрат.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Зокрема, правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначаються
Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

В силу статті 2 Закону України від 16.07.1999
№ 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" цей
Закон поширюється на всіх юридичних
осіб, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Хоча вказаний Закон і не поширюється на
фізичних осіб-підприємців, це не
означає, що вони не можуть здійснювати
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності з
урахуванням положень цього Закону,
адже таке право випливає з положень
підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Податкового кодексу України та статті 3
Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", відповідно до
якої метою ведення бухгалтерського
обліку і складання фінансової
звітності є надання користувачам для
прийняття рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Згідно із статтею 9 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Інформація, що міститься у
прийнятих до обліку первинних
документах, систематизується на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії) тощо.

В силу статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даній справі судом встановлено, що
позивач здійснював ведення обліку
товарних запасів в місці реалізації
товарів та на складах на підставі
первинних документів (видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних, прибуткових накладних),
господарські операції відображено в
регістрах бухгалтерського обліку та
податковій звітності, зокрема, у
податковій декларації з податку на
додану вартість за серпень 2012 року та
реєстрі отриманих податкових
накладних. Ці обставини податковий
орган не перевіряв і не врахував при
прийнятті оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

У той же час, суд зазначає, що
відсутність деяких записів про
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей у Книзі
обліку доходів та витрат позивача за
наявності первинних документів, що
підтверджують ведення платником
податків обліку товарних запасів
згідно з правилами, встановленими
законодавством для підприємств,
свідчить про неналежне ведення
фізичною особою-підприємцем Книги
обліку доходів та витрат, за що настає
відповідальність згідно із статтею 1641
Кодексу про адміністративні
правопорушення України, а не про
порушення вимог пункту 12 частини
першої статті 3 визначаються Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (не ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації).

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати по сплаті судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 23.08.2013 № /356, згідно з
яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штраф) у сумі 13709,74
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривень 70
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "14" березня 2014 р.