Справа № 815/1450/14
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1450/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року 10 год. 23
хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря
Слободянюка К.С.,

представника Позивача
Присяжненко Л.О.,

представника Відповідача
Іваненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за позовом Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси до Філії Одеського
обласного управління акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" про зобов'язання публічного
акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" в особі Філії -
Одеського обласного управління
перечислити з рахунків ОСОБА_3 НОМЕР_2
суму 55 818 грн. 49 коп. та нарахованих на
них відсотків у сумі 5 590 грн. 63 коп. на
користь управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м.Одеси (р/р
№95 в Одеському обласному
управлінні Ощадбанку МФО 328845, код ОКПО
20990714), -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний
позов Управління пенсійного фонду
України в Київському районі м. Одеси до
Філії Одеського обласного управління
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" про стягнення
заборгованості у розмірі 61409,12 грн.

Ухвалою від 03.03.2014 року Одеським
окружним адміністративним судом
відкрито провадження по даній справі.

13.03.2014 року (вхід. № 5979/14) позивач надав
уточнення до позовної заяви.

В судовому засіданні представник
позивача первісний позов та уточнення
до позовної заяви підтримав та просив
суд з підстав та мотивів, викладених у
позовній заяві зобов'язати публічного
акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України" в особі Філії -
Одеського обласного управління
перечислити з рахунку ОСОБА_3 суму 55 818
грн. 49 коп. та нарахованих на них
відсотків у сумі 5 590 грн. 63 коп. на
користь позивача.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, надав відповідні
пояснення по справі, зазначив, що
позовні вимоги позивача залишає на
розсуд суду, вказавши, що відповідач
виконає рішення суду, письмових
заперечень по справі не надавав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін у справі, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, перевіривши їх
доказами, судом встановлено наступне.

Сторонами не заперечується та
обставина, що у січні 2009 року ПАТ
«Державний Ощадний банк України»
надіслав до управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси списки пенсіонерів, які не
отримують пенсію через ПАТ «Державний
Ощадний банк України» більше року. У
зазначених списках перебував
пенсіонер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач для встановлення причин
неотримання пенсії ОСОБА_3 були
надіслані запрошення № 4644 від 06.08.2009
року, № 4978 від 28.08.2009 року, № 5421 від
24.09.2009 року (а.с. 7).

Як зазначає позивач, оскільки на
запрошення до Управління пенсіонер не
з'явився, з 01.02.2010 року виплата його
пенсії була переведена на поштове
відділення № 104 та з 01.02.2010 року пенсія
пенсіонером не отримувалася.

23.02.2010 року позивачем було зроблено
запит № 1181 до адресно-довідкового
центру ГУМВС України в Одеській
області з проханням терміново
повідомити про місце реєстрації
пенсіонера ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мешкає за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 8).

У відповіді з адресно-довідкового
центру ГУМВС України в Одеській
області зазначено, що станом на 02.03.2010
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі та
Одеській області не зареєстрований
(зворотній бік а.с. 8).

23.02.2010 року позивачем до відділу у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Одеського
міського управління ГУМВС України в
Одеській області направлено запит № 1180
з проханням повідомити, чи виїжджав на
постійне місце проживання за кордон
громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). 10.03.2010
року на адресу позивача надійшла
відповідь від 02.03.2010 року № 31/30- 246 на
вказаний запит, у який повідомлялось,
що згідно обліків ВСГІРФО ГУМВС
України в Одеській області, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, 30.08.2000 року отримав
паспорт громадянина України для виїзду
на постійне місце проживання в США
(зворотній бік а.с. 9).

Позивач листом від 17.03.2010 року № 1959/10
повідомив філію Одеського міського
відділення № 7860 ВАТ „Державний
ощадний банк України", що пенсіонер
ОСОБА_3 30.08.2000 року отримав паспорт
громадянина України для виїзду на
постійне місце проживання в США, також,
позивач просив повернути пенсію ОСОБА_3
за період з 01.10.2000 року по 31.01.2010 року у
сумі 55915 грн. 49 коп. разом з нарахованими
відсотками з філії 7860/0323, номер вкладу
16712-П (а.с. 10).

14.04.2010 року позивач отримав відповідь
від філії Одеського міського
відділення № 7860 ВАТ „Державний
ощадний банк України" від 12.04.2010 року №
05/0937, в якій було зазначено, що згідно
ч.1, 2 ст. 60 Закону України „Про банки та
банківську діяльність" відомості про
стан рахунку клієнта, операції, які
були проведені на користь або за
дорученням клієнта, укладені їм
договори, складають банківську
таємницю. Крім того повідомлялось, що
згідно з п. 6.37 Порядку відкриття,
ведення та закриття рахунків фізичних
осіб в національній валюті установами
ВАТ „Ощадбанк" затвердженого
постановою правління ВАТ „Ощадбанк"
від 16.02.2004 року № 17-2, сума, яка
зарахована на рахунок по вкладу не може
бути повернута установою банку
відправнику без письмового дозволу
вкладника (зворотній бік а.с. 10).

З листа ОМУ ГУМВС України в Одеській
області від 19.07.2010 року № 31/30-1270 на запит
від 13.07.2010 року № 4331, повідомлено
позивача, що згідно обліків ВСГІРФО
ГУМВС України в Одеській області,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, 06.09.2000 року
документований паспортом громадянина
України для виїзду на постійне місце
проживання до Росії (зворотній бік а.с.
12).

Окрім того, між позивачем ВАТ
«Державний ощадний банк України» 05
січня 2009 року укладено договір № 76 (а.с.
20-21) та з Одеським Обласним управлінням
ВАТ «Державний ощадний банк України»
договір № 35/54 від 16 січня 2009 року (а.с.
22-23), відповідно до яких Банк виконує
функції із забезпечення проведення
виплат пенсій та грощової допомоги, що
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№1596 .

Таким чином, на виконання умов
вищевказаних Договорів відповідачем
на ім'я ОСОБА_3 був відкритий поточний
рахунок, на який Банк отримував від
позивача грошові кошти та які,
відповідно, були зараховані на рахунок
ОСОБА_3

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення щодо їх задоволення,
оцінивши, відповідно до статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд дійшов наступних
висновків.

Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до положень
частини 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Водночас, у пункті 1 частини 1 статті 3
Кодексу визначено, що справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі - на
виконання делегованих повноважень.

Питання виплати пенсій та грошової
допомоги, що нараховуються відповідно
органами Пенсійного фонду та органами
праці та соціального захисту населення
і фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду та відповідних
бюджетів, за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх вклади
до запитання (поточні рахунки) в
установах уповноважених банків (далі -
поточні рахунки), регулює Порядок
виплати пенсій та грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
серпня 1999 року №1596 (далі - Порядок №1596).

За пунктом 2 Порядку №1596 виплата пенсій
та грошової допомоги згідно з цим
Порядком здійснюється через поточні
рахунки, що відкриваються у банках, з
якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики
за результатами конкурсу укладають
відповідні угоди з визначенням санкцій
за недотримання ними договору перед
одержувачами.

Завдання, права та обов'язки, порядок
діяльності управлінь Пенсійного фонду
України в районах, містах, районах у
містах як органів державної влади, що
здійснюють владні управлінські
функції, закріплюється у Положенні про
управління Пенсійного Фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2.

Пунктом 2.2 зазначеного Положення
визначено, що управління ПФ забезпечує
додержання підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення; планує доходи та видатки
коштів Фонду в районі (місті), у межах
своєї компетенції забезпечує
виконання бюджету Фонду; здійснює
реєстрацію та веде облік платників на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
забезпечує надходження страхових
внесків та інших платежів до Фонду;
контролює надходження страхових
внесків та інших платежів до Фонду від
підприємств, установ, організацій та
громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність,
проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських
документів, звітів та інших документів
щодо правильності нарахування та
сплати страхових внесків, призначення
(перерахунку) і виплати пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством, цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій; виконує інші функції,
передбачені чинним законодавством.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, що виникають з
приводу укладення, виконання,
припинення, скасування чи визнання
нечинними адміністративних договорів.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Пунктом 14 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний договір
- дво- або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
угоди.

Як встановлено судом, між позивачем ВАТ
«Державний ощадний банк України» 05
січня 2009 року укладено договір № 76 (а.с.
20-21) та з Одеським Обласним управлінням
ВАТ «Державний ощадний банк України»
договір № 35/54 від 16 січня 2009 року (а.с.
22-23), які за своєю природою є
адміністративними договорами,
оскільки є двосторонньою угодою, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають, зокрема, з
владних управлінських функцій
Головного Управління та яке у даному
випадку є суб'єктом владних
повноважень.

У відповідності до правової позиції
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 13 жовтня 2009 року у
справі №09/209,спір щодо виконання
адміністративних договорів повинен
вирішуватися на підставі аналогії
права, виходячи з його конституційних
принципів та загальних засад, а не за
аналогією закону.

Частиною 4 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено заборону відмови в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, на підставі якої
виникають зобов'язальні
правовідносини відповідної правової
природи. Права та обов'язки сторін,
обумовлені договором, складають його
зміст і повинні дотримуватись
сторонами.

Суд звертає увагу на те, що уклавши
договір (незалежно від його правової
природи), сторони зв'язані умовами його
виконання, а право сторони на отримання
виконання згідно з договором підлягає
захисту судом відповідної юрисдикції.

Фонд звернувся до суду з позовом не як
суб'єкт господарської діяльності за
захистом власних прав та інтересів
(майнових, цивільних тощо), а діє як
уповноважений державою орган при
здійсненні ним владних управлінських
функцій як суб'єкт владних повноважень.

Відтак, враховуючи вищенаведене, даний
спір підвідомчий адміністративному
суду.

Також вказані висновки узгоджуються з
судовою практикою, у тому числі - з
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 грудня 2010 року у справі №
К-24790/09.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з частиною 1 статті 1067
Цивільного кодексу України договір
банківського рахунка укладається для
відкриття клієнтові або визначеній ним
особі рахунка у банку на умовах,
погоджених сторонами.

Відповідно до статті 1071 Цивільного
кодексу України банк може списати
грошові кошти з рахунку клієнта лише на
підставі його розпорядження. Грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Водночас, правовідносини, що виникають
під час відкриття банками, їх
відокремленими підрозділами, які
здійснюють банківську діяльність від
імені банку, та філіями іноземних
банків в Україні (далі - банки) поточних
і вкладних (депозитних) рахунків у
національній та іноземних валютах
суб'єктам господарювання, фізичним
особам, іноземним представництвам,
нерезидентам-інвесторам, ініціативній
групі з проведення всеукраїнського
референдуму (далі - клієнти) регулює
Інструкція про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 12
листопада 2003 року №492 (далі - Інструкція
№492).

Пунктом 7.1 Інструкції №492 визначено, що
видаткові операції за поточними
рахунками фізичних осіб здійснюються
за розпорядженням власника або за його
дорученням на підставі довіреності
(копії довіреності), засвідченої
нотаріально, а у випадках, визначених
законодавством України, - іншими
уповноваженими на це особами.
Довіреність може бути засвідчена
уповноваженим працівником банку, якщо
вона складається в банку (у присутності
власника рахунку та довірених осіб).

Крім того, як встановлено судом, згідно
п.п. 2.1.1, 2.3.4, 2.3.5 Договорів № 76, № 35/54 Фонд
зобов'язується забезпечити, зокрема
перерахування коштів на виплату пенсій
та допомоги на рахунки Банку, а Банк, в
свою чергу, зарахування сум пенсій та
допомоги на поточні рахунки
одержувачів, та видачу одержувачам
належних їм сум пенсій та допомоги за
їх першою вимогою.

Тобто, з наведеного вбачається, що
видаткові операції або операції по
списанню з банківського рахунку можуть
здійснюватися банком лише за
розпорядженням клієнта або його
уповноваженої особи, за рішенням суду
або у випадку визначеному законом чи
договором.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначив, що згідно зі ст. 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому а
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи місяця, що настає за місяцем
зняття обліку за місцем постійного
проживання, відтак, ОСОБА_3 повинен був
повідомити Управління про виїзд за
кордон на постійне місце проживання,
однак, приховав цей факт. В свою чергу,
частина 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відтак, позивач вказує на те, що на
рахунку відкритого на ім'я ОСОБА_3
знаходяться кошти Пенсійного фонду
України суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку
пенсіонера.

Суд зазначає, що адміністративний
позов заявлено до Філії Одеського
обласного управління акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України", в свою чергу, представник
позивача зазначив, що рішень суду щодо
стягнення суми пенсій, виплачених
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера - ОСОБА_3 не має.

Суд зазначає, що під час розгляду
адміністративної справи, судом було
встановлено, що дійсно в ПАТ
„Державний ощадний банк України" на
рахунку відкритого на ім'я ОСОБА_3
знаходяться кошти, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
та повинні бути повернуті до бюджету
Пенсійного фонду України, проте такі
кошти мають бути стягнуті за рішенням
суду за розглядом адміністративної
справи щодо стягнення з ОСОБА_3
надмірно сплачених коштів.

Отже, враховуючи вищевикладене, в
даному випадку, вимоги позивача про
стягнення перерахованих відповідачу
коштів на виплату пенсії ОСОБА_3 саме з
Філії Одеського обласного управління
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" суперечать
вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною першою ст. 69 КАСУ
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З урахуванням зазначеного, на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів та обставин, враховуючи, що
мотивація та докази, наведені
представником позивача, не дають
адміністративному суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію
відповідача, а представником позивача
не доведено суду обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, відтак, у
задоволені позовних вимог необхідно
відмовити повністю.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відтак, позивачем не доведена
правомірність та обґрунтованість
позовних вимог, відтак, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси не підлягає
задоволенню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 13.03.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі
відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст.
167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси до Філії
Одеського обласного управління
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" про зобов'язання
публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" в
особі Філії - Одеського обласного
управління перечислити з рахунків
ОСОБА_3 НОМЕР_2 суму 55 818 грн. 49 коп. та
нарахованих на них відсотків у сумі 5 590
грн. 63 коп. на користь управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м.Одеси (р/р №95 в Одеському
обласному управлінні Ощадбанку МФО
328845, код ОКПО 20990714) - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо рішення було прийняте у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії такого рішення.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови підписаний
суддею 14.03.2014 року.

Суддя
О.М. Тарасишина

У задоволені адміністративного позову
Управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси до Філії
Одеського обласного управління
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" про зобов'язання
публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" в
особі Філії - Одеського обласного
управління перечислити з рахунків
ОСОБА_3 НОМЕР_2 суму 55 818 грн. 49 коп. та
нарахованих на них відсотків у сумі 5 590
грн. 63 коп. на користь управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м.Одеси (р/р №95 в Одеському
обласному управлінні Ощадбанку МФО
328845, код ОКПО 20990714) - відмовити повністю.

14 березня 2014 року.