Справа № 2а-10803/11/1370
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 876/6149/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
05.03.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Служби Безпеки України про визнання
протиправними рішень, дій та
бездіяльності та зобов"язання вчинити
певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Служби
безпеки України, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить
визнати протиправними рішення, дії та
бездіяльність Служби безпеки України,
посадових осіб та зобов'язати вчинити
певні дії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
протиправними діями та бездіяльністю
Служби безпеки України, її посадових
осіб порушено право позивача на
отримання об'єктивної, обґрунтованої
відповіді на поданий запит. Позивач
зазначив, що так дії відповідача
суперечать вимогам Конституції
України, а також нормам Закону України
"Про звернення громадян", Закону
України «Про інформацію», Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", а саме щодо розгляду
інформаційного запиту. Позивач
зазначає що відповідь на запит від
18.06.2011 року, надана відповідачем, є
невчасною та необґрунтованою;
безпідставно та необґрунтовано
завищено гриф обмеження доступу до
документів за №3/180 від 02.02.2010 року, №9/798
від 04.02.2010 року, №9/799 від 04.02.2009 року,
№3/213 від 08.02.2010 року, №3/371 від 22.01.2010
року, №9/6811 від 24.09.2011 року що стосуються
ОСОБА_1; незаконно і безпідставно
прийнято рішення про відмову в
ознайомленні його з вищевказаними
документами та обмежено доступ до
інформації викладеної у них. Просить
провести перевірку правомірності
прийнятих рішень та, в раз виявлення
судом фактів порушень посадовими
особами СБУ норм чинного законодавств,
постановити окремі ухвали про викриті
правопорушення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.03.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд зазначив, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений чинним
законодавством України, при розгляді
інформаційних запитів та скарг ОСОБА_1,
дотримувався вимог Законів України
"Про доступ до публічної інформації" та
"Про звернення громадян" у поєднанні із
системним застосовуванням положень
Закону. Беручи до уваги зазначені вище
норми закону, враховуючи фактичні
обставини справи та докази, якими вони
підтверджуються, суд дійшов висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Заявлена вимога у позовній заяві про
проведення перевірки правомірності
прийняття посадовцями СБУ рішень та
постановлення окремої ухвали по даній
справі при встановлені і виявлені
судом фактів порушень посадовими
особами СБУ норм чинного
законодавства, колегією суддів була
відхилена за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

18.06.2011 року ОСОБА_1 на ім'я Голови Служби
безпеки України направив
інформаційний запит щодо надання
інформації про можливість
ознайомитись в приміщенні
Центрального управління Служби
безпеки України із документами,
внесеними до переліку за реєстр. №3/4-1230,
які стосуються його особисто і
зачіпають його інтереси, права та
свободи.

Позивач стверджує, що у визначений
законом строк не отримав відповіді на
вищевказаний запит, тому 04.07.2011 року на
ім'я Голови Служби безпеки України
направив скаргу щодо порушення Службою
безпеки його права на інформацію з
проханням об'єктивно і неупереджено
перевірити викладені ним факти та
доводи, дати їм правову оцінку та вжити
заходи по припиненню правопорушень і
локалізації їх наслідків через
поновлення його права на інформацію,
запитувану у зверненні від 18.06.2011 року.

Відповідаючи на дану скаргу 20.07.2011 року
№3/4/П-3-з/115 Службою безпеки України
надано відповідь за підписом першого
заступника Голови В.Хімея з
повідомленням про те що ОСОБА_1 може
ознайомитись з інформацією, що
міститься у документах визначених у
вказаному Переліку за №3/86 від 19.01.2010
року та №16/П-1/17/126. Що стосується
таємної інформації, що міститься у
інших документах, визначених у
Переліку за №3/180 від 02.02.2010 року, №9/798
від 04.02.2010 року, №9/799 від 04.02.2009 року,
№3/215 від 08.02.2010 року, №3/371 від 22.01.2010
року, №9/6811 від 24.09.2011 року, то
відповідно до абц. 2 ч.2 ст. 11, ч. 1 ст. 21
Закону України «Про інформацію», ч. 1 ст.
6, п.1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ
до публічної інформації», абз. 1 ст. 27
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», абз. 1 ст. 27
Закону України «Про державну
таємницю», ст. 7 Закону України «Про
Службу безпеки України», то така
наданню позивачу для ознайомлення не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
29.07.2011 р. позивач, вважаючи вищевказану
відповідь необ'єктивною, подав заяву
щодо вчинення першим заступником
Голови Служби безпеки України Хімеєм В.
адміністративного правопорушення (ст.
212-3 Кодексу України про
адміністративні правопорушення).

У відповідь на дану заяву, ОСОБА_1
надісланий лист №3/4/П-325/115 від 02.09.2011
року за підписом першого заступника
Голови Служби безпеки України
Рокитського В.Г. Позивач вважає, що дана
відповідь є неповною, неконкретною і
необґрунтованою, такою, яка носить
обтічний абстрактний характер, з
одного боку, а з другого - не дає чіткі
відповіді на постановлені питання.
Позивач вважає, що Рокитський В.Г. не
був вправі підписувати даного листа
тому, що відповідно до вимог військових
статутів Збройних сил України,
дисциплінарною владою щодо Хімея В. не
наділено, оскільки він займає
аналогічну посаду.

Оцінюючи встановлені обставини та
доводи сторін, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог з наступних міркувань.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатись до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

В силу ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
інформацію" всі громадяни України,
юридичні особи і державні органи мають
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення та зберігання
відомостей, необхідних їм для
реалізації ними своїх прав, свобод і
законних інтересів, здійснення завдань
і функцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону
право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 13 цього ж Закону
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону
розпорядники інформації зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 19 цього ж Закону запит
на інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Згідно зі статтею 20 цього ж Закону
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. Строк розгляду
запиту розпорядник інформації може
продовжити до 20 робочих днів у разі,
якщо запит стосується надання великого
обсягу інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дій посадових осіб
Служби безпеки України стосовно того,
що не надана вчасна і обґрунтована
відповідь та інформація на запит від
18.06.2011 року колегія суддів зазначає
наступне.

Так, 18.06.2011 року ОСОБА_1 на ім'я Голови
Служби безпеки України направив
інформаційний запит щодо надання
інформації про можливість
ознайомитись в приміщенні
Центрального управління Служби
безпеки України із документами,
внесеними до переліку за реєстр. №3/4-1230,
які стосуються його особисто і
зачіпають його інтереси, права та
свободи.

Позивач зазначає, що йому не надана
відповідь на даний запит у строки
відповідно до ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації», однак
з матеріалів справи вбачається і не
спростовано позивачем, що 29.06.2011 року на
адресу позивача направлено листа щодо
розгляду запиту на інформацію, в якому
зазначено, що відповідно до ст.20 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» термін розгляду запиту
продовжено до 20 липня 2011 року. В
матеріалах справи міститься рапорт
головного інспектора 4 інспекції
Головної інспекції СБ України
полковника юстиції Г.Мильнікова від
29.06.2011 року на продовження терміну
розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1,
де зазначено, що виконати зазначений
запит у визначений чинним
законодавством термін не видається за
можливе у зв'язку з необхідністю
проведення відповідних заходів з
пошуку інформації серед значної
кількості даних, в т.ч. і такої, котра
стосується процедури отримання
погодження розпорядників інформації
(УВБ і ГІ СБУ) щодо можливості її
надання ОСОБА_1

20.07.2011 року за №3/4/П-3-з/115 Службою
безпеки України надано відповідь на
інформаційний запит від 18.06.2011 року за
підписом першого заступника Голови
В.Хімея з повідомленням про те, що
ОСОБА_1 може ознайомитись з
інформацією, що міститься у документах,
визначених у вказаному Переліку за №3/86
від 19.01.2010 року та №16/П-1/17/126. Що
стосується таємної інформації, що
міститься у інших документах,
визначених у Переліку за №3/180 від 02.02.2010
року, №9/798 від 04.02.2010 року, №9/799 від
04.02.2010 - року, №3/213 від 08.02.2010 року, №3/371
від 22.01.2010 року, №9/6811 від 24.09.2011 року, то
відповідно до абц. 2 ч.2 ст. 11, ч. 1 ст. 21
Закону України «Про інформацію», ч. 1 ст.
6. п. ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ
до публічної інформації», абз. 1 ст. 27
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», абз. 1 ст. 27
Закону України «Про державну
таємницю», ст. 7 Закону України «Про
Службу безпеки України» наданню
позивачу для ознайомлення не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідь на
інформаційний запит від 18.06.2011 року
відповідачем була надана вчасно, без
порушення строків та процедури,
передбачених ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
натомість ОСОБА_1 не обґрунтовує яким
чином порушено його права та інтереси
відповідачем, не зазначає в чому
полягає неповнота розгляду його
звернення.

Як вбачається із переліку
документальних матеріалів, у доступі
до яких було відмовлено громадянину
ОСОБА_6 і громадянину ОСОБА_1 під час
інформаційного запиту від 07.04.2011 року
№442-К/11 6 документів мають гриф
обмеження доступу "цілком таємно"
(документи з реєстр. №3/180 від 02.02.2010,
№9/798 від 04.02.2010 року, № 9/799 від 04.02.2009
року, № 3/213 від 08.02.2010 року, № 3/371 від
22.01.2010 року, №9/6811 від 24.09.2011 року), 1 - "для
службового користування" (№3/86 від
19.01.2010 року), 1 документ - без грифа
обмеження доступу.

Статтею 37 чинного на час розгляду
інформаційного запиту гр. ОСОБА_6 від
07.04.2011 №442-К/11 Закону України "Про
інформацію" визначалось, що не
підлягають обов'язковому наданню для
ознайомлення за інформаційними
запитами офіційні документи, які
містять у собі, наряду з іншим,
інформацію, визнану у встановленому
порядку державною таємницею,
конфіденційною інформацією, документи,
що становлять внутрівідомчу службову
кореспонденцію, якщо вони пов'язані з
процесом прийняття рішень і передують
їх прийняттю.

Відповідно до приписів абз. 2 ч. 2 ст. 11
Закону України "Про інформацію" кожному
забезпечується вільний доступ до
інформації, яка стосується його
особисто, крім випадків передбачених
законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про
доступ до публічної інформації'"
розпорядники інформації, які володіють
інформацією про особу, зобов'язані,
надавати її безперешкодно і
безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Абзацом 1 ст. 27 Закону України "Про
державну таємницю" передбачено, що
доступ до державної таємниці надається
дієздатним громадянам України, яким
надано допуск до державної таємниці та
які потребують його за умови своєї
службової, виробничої, наукової чи
науково-дослідної діяльності або
навчання.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України
"Про Службу безпеки України" не
підлягають розголошенню відомості, що
становлять державну, військову,
службову та комерційну таємницю, а
також інформація конфіденційного
характеру, розголошення якої може
завдати шкоди національній безпеці
України, честі і гідності особи, або
порушити її законні права, крім
випадків, передбачених законодавством
в інтересах правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про
інформацію" та ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
конфіденційна, таємна та службова
інформація є інформацією з обмеженим
доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації у випадку, коли
інформація, що запитується, належить до
категорії інформації з обмеженим
доступом, відповідно до ч. 2 ст. 6
вказаного Закону, має право відмовити в
задоволенні запиту на інформацію.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
у задоволенні запиту на інформацію гр.
ОСОБА_1 від 18.06.2011 року, а саме в частині
надання йому можливості особистого
ознайомлення з таємною інформацією,
яка міститься у документах, визначених
у Переліку за №3/180 від 02.02.2010 року, № 9/798
від 04.02.2010 року, № 9/799 від 04.02.2009 року,
№3/213 від 08.02.2010 року, №3/371 від 22.01.2010
року, №9/6811 від 24.09.2011 року відмовлено
правомірно на підставі вимог абз. 2 ч. 2
ст. 11, ч. 1 ст. 21 Закону України "Про
інформацію", ч. 1 ст. 6, п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", абз. 1 ст. 27 Закону України
"Про державну таємницю", ст. 7 Закону
України "Про Службу безпеки України",
тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання дій відповідача
протиправними, які полягали у
прийнятті рішення про відмову в
ознайомленні його з вищевказаними
документами та обмеженні доступу до
інформації, викладеної у них є
безпідставними та необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про
безпідставність та необґрунтованість
завищення грифів обмеження доступу,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п. 146 Порядку організації
та забезпечення режиму секретності в
органах державної влади, органах
місцевого самоврядування, на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.10.2003 р. № 1561-12, ступінь секретності
відомостей, що містяться у документах
та інших матеріальних носіях
інформації, визначається виконавцями
та посадовими особами, які їх
підписують чи затверджують.

Крім того, згідно з актом перегляду
грифів обмеження доступу матеріальних
носіїв інформації від 31.07.2012 року
експертною комісією з питань таємниць
Центрального управління Служби
безпеки України у встановленому
законодавством порядку здійснено
перегляд документів №3/180 від 02.02.2010
року, № 9/798 від 04.02.2010 року, № 9/799 від
04.02.2009 року, №3/213 від 08.02.2010 року, №3/371
від 2201.2010 року, №9/6811 від 24.09.2011 року з
метою визначення відповідності
наданих їм грифів секретності
положенням Зводу відомостей, що
становлять державну таємницю, за
результатами чого грифи секретності
документів «Цілком таємно» скасовано
та надано грифи обмеження доступу «Для
службового користування».

Слід зазначити, що колегією суддів не
враховується обґрунтування позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
першого заступника Голови Служби
безпеки України Рокитського В., які
полягають, на думку позивача, у
порушенні наданих йому посадових
повноважень при розгляді звернення від
29.07.2011 року, оскільки при виконанні
своїх посадових обов'язків перший
заступник Голови Служби безпеки
України керується Законом України «Про
звернення громадян», Інструкцією про
порядок розгляду в Службі безпеки
України звернень громадян та
реєстрації, обліку заяв і повідомлень
про вчинені або підготовлювані
злочини, затвердженої наказом СБУ від
27.01.2005 року та дорученнями Голови
Служби безпеки України, тому в першого
заступника Голови Служби безпеки
України ОСОБА_7 наявні повноваження на
підписання відповіді від 02.09.2011 року.

При цьому, відповіді відповідача
викладені у листах від 20.07.2011 року
№3/4/П-3-з/115 та від 02.09.2011 року №3/4/П-325/115 є
мотивованими, строки надання яких
дотримано, тому твердження позивача
щодо бездіяльності відповідача в
частині надання необґрунтованої
відповіді за його звернення від 04.07.2011
року та 29.07.2011 року не відповідає
дійсності.

З огляду на викладене, колегія суддів
встановила, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України, при розгляді інформаційних
запитів та скарг ОСОБА_1, дотримувався
вимог Законів України "Про доступ до
публічної інформації" та "Про звернення
громадян" у поєднанні із системним
застосовуванням положень Закону.

Беручи до уваги зазначені вище норми
закону, враховуючи фактичні обставини
справи та докази, якими вони
підтверджуються, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Крім того, заявлена вимога у позовній
заяві про проведення перевірки
правомірності прийняття посадовцями
СБУ рішень та постановлення окремої
ухвали по даній справі при встановлені
і виявлені судом фактів порушень
посадовими особами СБУ норм чинного
законодавства, колегією суддів
відхиляється за безпідставністю.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
05.03.2013 р. по справі № 2а-10803/11/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
Л.Я. Гудим

О.М.
Довгополов

Ухвала складена в повному обсязі 11.03.2014
року.