Справа № 448/402/14-а
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/402/14-а
Провадження № 2-а/448/21/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.03.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

за участю представника позивача
Хом’яка Є.Л.,

відповідача ОСОБА_1,

перекладача Білозір
Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Мостиська
справу за адміністративним позовом
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до громадянина Кот Д'івуару ОСОБА_1 про
примусове видворення за межі території
України,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Мостиського прикордонного
загону Ченчик В.М. звернувся до суду із
зазначеним позовом покликаючись на те,
що відповідач по справі ОСОБА_1
12.03.2014 року о 04.30 хв., слідуючи з України
до Республіки Польща намагався
незаконно перетнути державний кордон
України, подавши на паспортний
контроль в пункті пропуску «Шегині»
Мостиського прикордонного загону, що
на території Шегинівської сільської
ради Мостиського району Львівської
області, як належний йому документ,
паспорт для виїзду за кордон
громадянина Франції НОМЕР_1, виданий на
ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стверджує, що в своєму поясненні
громадянин Кот Д'івуару ОСОБА_1 вказує
на те, що потрапив на територію України
законним шляхом, з метою навчання. Для
покращення умов життя та
працевлаштування мав намір потрапити
до Республіки Польща та в подальшому до
Франції, а тому вирішив незаконно
перетнути державний кордон з України
до Республіки Польща.

Зазначає, що своїми діями вищевказаний
громадянин грубо порушив вимоги
ст.9 Закону України «Про державний
кордон України». 12.03.2014 року
начальником відділу по роботі з
іноземцями та адміністративного
провадження штабу Мостиського
прикордонного загону Хом’яком Є.Л.
було прийнято рішення, яке затверджено
начальником Мостиського прикордонного
загону про примусове повернення
громадянина Кот Д'івуару ОСОБА_1 за межі
території України, однак такий
невзмозі самостійно покинути
територію України, оскільки у такого
відсутні законні підстави та документи
для перебування та переміщення по
території України.

З огляду на наведене, просив суд
примусово видворити громадянин Кот
Д'івуару ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі
території України.

В судовому засіданні представник
позивача Хом’як Є.Л. підтримав позовні
вимоги, посилався на обставини
зазначені в позовній заяві та зазначив,
що у відповідача відсутні документи на
право перебування на території України
та легального перетину державного
кордону України, його поведінка
дозволяє зробити висновок, що останній
в добровільному порядку не покине
територію Україні з тієї підстави, що у
нього відсутні документи, що
посвідчують особу та надають право на
виїзд. З наведених вище підстав просить
позов задовольнити та примусово
видворити громадянина Кот Д'івуару
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі території
України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
вищевикладені обставини визнав та
пояснив, що паспорт на ім'я ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав у незнайомої йому
особи у м.Києві. В подальшому виник
намір перетнути державний кордон
України для того, щоб потрапити в РП та
в подальшому до Франції, оскільки в
Україні важка політична ситуація.
Просить суд примусово не видворяти
його за межі України назад на
батьківщину у Кот Д'івуар, оскільки там
його життю та здоров'ю загрожує
небезпека, проходять військові дії.
Крім цього зазначив, що являється
студентом ІІ курсу Луганського
Національного аграрного університету
та має намір продовжити навчання.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засаді змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Іноземці та особи без громадянства, які
вчинили злочин, адміністративні або
інші правопорушення, несуть
відповідальність на загальних
підставах.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України
іноземці чи особи без громадянства
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п.26 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду від 25.06.2009 року
за № 1 "Про судову практику розгляду
спорів щодо статусу біженця та особи,
яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні" іноземець та
особа без громадянства можуть бути
примусово видворені за межі України з
підстав та в порядку, що визначені
статтею 30 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", статтею 13 Закону України
"Про імміграцію".

Примусове видворення іноземця та особи
без громадянства здійснюється лише на
підставі постанови адміністративного
суду.

З позовом про примусове видворення та
затримання іноземця та особи без
громадянства до адміністративного
суду мають право звернутися
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України за
місцезнаходженням вищезгаданих
органів.

Законом України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства" від
22.09.2011 р. визначені загальні питання
правового статусу іноземців та осіб
без громадянства, які перебувають в
Україні, порядку їх в'їзду в Україну та
виїзду з України.

Як вбачається із положень ст.26 цього
Закону, іноземець або особа без
громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або якщо
це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України), з
подальшим повідомленням протягом 24
годин прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства"центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові
положення статей 26 і 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» примусовому
видворенню передують дві обставини, а
саме прийняття рішення про примусове
повернення та ухилення від виїзду
після прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що відповідач по
справі ОСОБА_1 12.03.2014 року о 04.30
хв., слідуючи з України до Республіки
Польща намагався незаконно перетнути
державний кордон України, подавши на
паспортний контроль в пункті пропуску
«Шегині» Мостиського прикордонного
загону, що на території Шегинівської
сільської ради Мостиського району
Львівської області, як належний йому
документ, паспорт для виїзду за кордон
громадянина Франції НОМЕР_1, виданий на
ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що ОСОБА_1 прибув до
України легально, з метою навчання у
вищому навчальному закладі, чого також
не заперечували учасники судового
процесу в судовому засіданні.

На підставі ч.14 ст.20 Закону України «Про
Державну прикордонну службу України»
та ст.263 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, до
відповідача ОСОБА_1 застосовано
адміністративне затримання на термін
до трьох діб.

Згідно постанови Мостиського
районного суду Львівської області від
13.03.2014 року ОСОБА_1 було визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1
КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виді
адміністративного арешту.

Відповідно до вимогами ст.26 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства" начальником
відділу по роботі з іноземцями та
адміністративного провадження штабу
Мостиського прикордонного загону
Хом’яком Є.Л. було прийнято рішення від
12.03.2014 року, яке затверджено
начальником Мостиського прикордонного
загону про примусове повернення
відповідача - громадянина Кот Д'івуару
ОСОБА_1 за межі території України та
зобов'язано такого покинути територію
України, однак вказана особа не може
виконати вказане рішення у зв'язку з
відсутністю документів на право
перетину державного кордону України.

Як встановлено в судовому засіданні у
відповідача ОСОБА_1 відсутні кошти, які
дозволяють йому законно повернутись до
Кот Д'івуару, чи легально вибути за межі
території України в країни Євросоюзу, а
також відповідні документи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
особа в будь-якому разі не підлягає
видворенню, якщо підпадає під захист
статті 3 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод або
статті 31 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворенні або видані чи
передані до країн: де їх життю або
свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя; де їм
загрожує видворення або примусове
повернення до країн, де можуть
виникнути зазначені випадки.

Відповідач по справі, ОСОБА_1 є
громадянином Республіки Кот Д'івуару.
На теперішній час в країні
громадянського походження відповідача
склалася небезпечна для життя
ситуація, яка цілком обґрунтовано
викликає побоювання за життя та
можливі переслідування, проходять
військові дії.

Суд зазначає, що ситуація виникнення
цілком обґрунтованих побоювань
переслідування може скластися як під
час знаходження людини у країні свого
походження (у цьому випадку особа
залишає країну у пошуках притулку), так
і під час знаходження людини в Україні,
через деякий час після від'їзду з
країни походження (тобто, ситуація в
країні походження змінилася після
від'їзду, породжуючи серйозну
небезпеку для заявника), або може
ґрунтуватися на діях самого заявника
після його від'їзду, коли повернення до
країни походження стає небезпечним.
Таке цілком обґрунтоване побоювання
повинно бути на цей час.

Як відомо із змісту п.26 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 3 від 16.03.2012 року, суди можуть
використовувати інформацію про країни
походження, розміщену на офіційних
сайтах Державної міграційної служби
України, Управління Верховного
Комісара ООН у справах біженців, а
також на інформаційних носіях, які
розповсюджуються Регіональним
представництвом Управління Верховного
Комісара ООН у справах біженців у
Білорусі, Молдові, Україні, та інших
носіях. Інформація про країну
походження належить до
загальновідомої інформації.

Відповідно до позиції Управління
Верховного Комісара ООН щодо
повернення до Кот Д'івуару неспокій
охоплює вказану державу з листопада
місяця 2010 року, зокрема після
президентських виборів. Так, як
ситуація у Кот Д'івуарі нестабільна та
може залишатися невизначеною протягом
деякого часу, УВКБ ООН високо цінує
безперервні заходи Урядів щодо
тимчасового припинення примусового
повернення громадян та постійних
резидентів Кот Д'івуару, в тому числі
тих, чиї заяви про надання притулку
було відхилено. Такі заходи
заплановані до моменту стабілізації
ситуації в країні.

Вказані обставини є загальновідомими,
і відповідно до ч.2 ст.72 КАС України їх
не потрібно доказувати.

Крім того, позивачем не взято до уваги
інформацію по країні походження
відповідача по справі, зокрема, того
факту, що на теперішній час в Кот
Д'івуарі систематично порушуються
права людини та основні свободи, які
здійснюються державною владою.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органів владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що позивач,
який є суб'єктом владних повноважень,
при прийнятті оскаржуваного рішення
діяв без урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
без дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), та без дотримання
принципу верховенства права.

З огляду на наведене, виходячи із
заявлених позовних вимог, аналізу
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що у даному випадку відповідач ОСОБА_1
не може бути примусово видворений за
межі України, оскільки наявні
обставини, які перешкоджають
примусовому видворенню відповідача до
країни його походження - Кот Д'івуару, а
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158- 163, 183-5 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Мостиського прикордонного
загону Західного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України до громадянина Кот
Д'івуару ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
примусове видворення за межі території
України, - в і д м о в и т и.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Мостиський районний суд протягом
п'ятиденного строку з дня її
проголошення.

Суддя
Ю.В. Кічак