Справа № 2а-2098/10/2470
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа № 9104/32103/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами в Чернівецькій області на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року по справі №2а - 2098/10/2470 за
адміністративним позовом Відділу
Держкомзему у Вижницькому районі до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Чернівецькій області про
визнання протиправним та скасування
рішень, -

УСТАНОВИВ:

Відділ Держкомзему у Вижницькому
районі Чернівецької області звернувся
до Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Чернівецькій області і просив визнати
протиправним та скасувати наданий для
виконання припис №93 від 07 травня 2010
року про виконання законних вимог щодо
усунення порушень державної
дисципліни цін та рішення №34 від 12
травня 2010 року про застосування
економічних санкцій державної
інспекції з контролю за цінами в
Чернівецькій області.

В ході розгляду справи позивачем у
відповідності до ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
подано заяву про збільшення та
уточнення позовних вимог, згідно якої
позивач просить визнати протиправним
та скасувати: акт держінспекції цін від
07 травня 2010 року щодо перевірки відділу
Держкомзему у Вижницькому районі з
питань правильності формування та
застосування розмірів оплати на платні
роботи (послуги); припис № 93 від 07
травня 2010 про виконання законних вимог
щодо усунення порушень державної
дисципліни цін; рішення №34 від 12 травня
2010 року про застосування економічних
санкцій державної інспекції з контролю
за цінами в Чернівецькій області.

Позовні вимоги мотивує тим, що акт
перевірки, внесений відповідачем
припис та рішення про застосування
економічних санкцій винесені всупереч
діючому законодавству, а відтак
підлягають скасуванню. Зокрема, як
зазначає позивач, період з 01 квітня 2009
року по 31 березня 2010 року відділом
Держкомзему у Вижницькому районі
надавалася на платній основі послуга
«Підготовка висновків з надання
земельних ділянок користування на
замовлення юридичних та фізичних
осіб», вартість якої складає 30 гривень
за один висновок - для фізичних осіб та
80 гривень за один висновок - для
юридичних осіб відповідно до Порядку
виконання земельно - к адастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1619 від 01
листопада 2000 року. Відповідно до п. 2
постанови Кабінету Міністрів України
№1619 зобов'язано Державний комітет по
земельних ресурсах разом з
Міністерством фінансів і
Міністерством економіки затвердити
розміри оплати земельно - кадастрових
робіт та послуг і на підставі цього
пункту 15 червня 2001 року був виданий
спільний Наказ № 97/298/124, зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за № 579/5770, який встановив
розмір плати за оформлення Державного
акта на права власності на земельну
ділянку; здійснення відмітки про
перехід права власності на земельну
ділянку на Державному акті; підготовку
висновків з надання земельних ділянок
у користування. Тому, вважає, що
викладені в акті перевірки висновки, а
також припис про усунення порушень
державної дисципліни цін та рішення
про застосування економічних санкцій є
протиправними, у зв'язку з чим акт,
припис та рішення підлягають
скасуванню.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправними та
скасовано припис №93 від 07 травня 2010
року про виконання законних вимог щодо
усунення порушень державної
дисципліни цін та рішення №34 від 12
травня 2010 року про застосування
економічних санкцій Державної
інспекції з контролю за цінами в
Чернівецькій області. Провадження в
адміністративній справі в частині
оскарження акту держінспекції цін від
07 травня 2010 року щодо перевірки відділу
Держкомзему у Вижницькому районі з
питань правильності формування та
застосування розмірів оплати на платні
роботи (послуги) закрито.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився відповідач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою стягнути суму
економічних санкцій з відповідача.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, зазначає, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 листопада 2000 року за №1619
затверджено вичерпний перелік
земельно - кадастрових робіт та послуг,
які можуть надаватися органами
земельних ресурсів на платній основі.
Проте, у цей перелік не включено
надання висновків за плату. При цьому,
як зазначає відповідач, спільний наказ
за №97/298/124 від 15 червня 2001 року визначає
тільки вартість послуг і жодним чином
не визначає їх перелік. Так як за
відповідний період позивач виконував
за плату роботи, не визначені
переліком, ним отримано необґрунтовану
виручку, яка підлягає стягненню. Тому,
висновки щодо порушення позивачем
державної дисципліни цін, є
правомірними, а також є правомірними
припис та рішення про застосування
економічних санкцій. Проте, судом
першої інстанції не були враховані ці
обставини.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(відповідач) та позивач в судове
засідання представників не направили,
хоча сторони належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі та участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач надає послуги на платній
основі у відповідності до Порядку
виконання земельно - кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1619 від 01
листопада 2000 року і на виконання пункту
2 цієї Постанови був виданий спільний
Наказ № 97/298/124, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за № 579/5770, який встановив
розмір плати за оформлення Державного
акта на права власності на земельну
ділянку; здійснення відмітки про
перехід права власності на земельну
ділянку на Державному акті; підготовка
висновків з надання земельних ділянок
у користування. Відповідно, стягнення
плати за таку послугу, як підготовка
висновків з надання земельних ділянок
у користування на замовлення юридичних
та фізичних осіб, є обґрунтованим.
Також, за висновками суду першої
інстанції, в ході судового розгляду
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів належним чином
правомірність прийнятих ним рішень.

Крім цього в частині вимог про
оскарження акту держінспекції цін від
07 травня 2010 року з питань правильності
формування та застосування розмірів
оплати на платні роботи (послуги), суд
прийшов до висновку про закриття
провадження в адміністративній справі
в цій частині, оскільки акти перевірки
не є рішеннями суб'єкта владних
повноважень, не спричиняють виникнення
будь - яких прав і обов'язків осіб чи
суб'єктів владних повноважень, а отже,
не породжують правовідносин, що можуть
бути предметом спору.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду апеляційний
суд виходить із наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
працівниками Державної інспекції з
контролю за цінами в Чернівецькій
області (відповідачем по справі) в
період із 28 квітня по 07 травня 2010 року
проведено планову перевірку
правильності формування та
застосування цін (тарифів) на платні
послуги, які надаються відділом
Держкомзему у Вижницькому районі
Чернівецької області (позивачем).

За наслідками перевірки 07 травня 2010
року було складено акт перевірки та
внесено припис за №93 про виконання
законних вимог щодо усунення порушень
державної дисципліни цін. Згідно
висновків перевірки, в ході її
проведення виявлено порушення
державної дисципліни цін в частині
застосування плати за надані послуги
щодо підготовки висновків за надання
земельних ділянок у користування на
замовлення юридичних та фізичних осіб,
які не передбачені п. 5 Порядку
виконання земельно - кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01 листопада 2000
року №1619, що визначає вичерпний
перелік таких послуг. Внаслідок
отримання плати за надання таких
послуг в сумі 30 гривень за один
висновок для фізичних осіб та в сумі 80
гривень за один висновок для юридичних
осіб позивачем отримано
необґрунтованої виручки в сумі 50 880
гривень. Також, вищевказаним приписом
відповідач вимагав припинити
застосування позивачем плати за ці
послуги, а згідно з рішенням №34 від 12
травня «Про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін» у позивача підлягали
вилученню в дохід державного бюджету 50
880 гривень необґрунтовано отриманої
виручки та 101 760 гривень штрафних
санкцій.

Відповідачем 12 травня 2010 року
надіслано позивачу претензію №34 на
суму 152 640 гривень та повідомлено про
прийняте рішення №34 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни на вищевказану
суму.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ціни
і ціноутворення» державне регулювання
цін і тарифів здійснюється шляхом
встановлення: державних фіксованих цін
(тарифів); граничних рівнів цін
(тарифів) або граничних відхилень від
державних фіксованих цін і тарифів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. При цьому контролюється
правомірність їх застосування та
додержання вимог законодавства про
захист економічної конкуренції.
Контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції покладено Урядом
України.

Згідно з п. 21 постанови Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1996 року
№1548 «Про встановлення повноважень
органів виконавчої влади та виконавчих
органів міських рад щодо регулювання
цін (тарифів)» Держкомзем за
погодженням з Мінфіном та
Мінекономіки: встановлює ціни (тарифи)
на розроблення документації із
землеустрою та проведення
землеоціночних робіт; визначає
граничні розміри плати з виконання
землевпорядних робіт у разі
безоплатної передачі громадянам
України земельних ділянок відповідно
до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 грудня 2000 року за №1819 затверджено
Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами, пунктом 4 якого
передбачено, що Державна інспекція з
контролю за цінами відповідно до
покладених на неї завдань у межах своєї
компетенції здійснює перевірки
додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і
тарифів, а також їх економічного
обґрунтування.

Також, як було встановлено судом,
позивач надає послуги на платній
основі у відповідності до Порядку
виконання земельно - кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1619 від 01
листопада 2000 року, відповідно до п. 2
якої Державному комітетові по
земельних ресурсах разом з
Міністерством фінансів і
Міністерством економіки належало
затвердити розміри оплати земельно -
кадастрових робіт та послуг.

15 червня 2001 року на виконання вимог
вищезазначеного пункту Постанови №1619
Державним комітетом України по
земельних ресурсах, Міністерством
фінансів України, Міністерством
економіки України видано спільний
Наказ № 97/298/124, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за №579/5770. Розділом 6.1. наказу
№97/298/124 визначено перелік послуг щодо
надання консультацій та довідок та
встановлено їх вартість. Пунктом 9
розділу 6.1. наказу передбачено оплату
за послугу по підготовці висновків з
надання земельних ділянок у
користування на замовлення юридичних
та фізичних осіб та визначено їх
вартість: для фізичних осіб - у розмірі
30 гривень та для юридичних осіб - у
розмірі 80 гривень.

Аналіз вказаних норм свідчить, що
підготовка вказаних висновків
належить до таких земельно -
кадастрових робіт і послу, які могли
здійснюватися на платній основі згідно
п. 5 Порядку виконання земельно -
кадастрових робіт та послуг на платній
основі державними органами земельних
ресурсів з урахуванням розмірів
оплати.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що позивач при отриманні
плати за надання вказаних послуг діяв
згідно з вимогами п. 5 Порядку виконання
земельно - кадастрових робіт та послуг
на платній основі державними органами
земельних ресурсів.

У зв'язку з цим висновок перевірки про
порушення позивачем вимог
законодавства у зв'язку з отриманням
плати за надання послуг по підготовці
висновків з надання земельних ділянок
у користування на замовлення юридичних
та фізичних осіб і відповідно про
необґрунтоване отримання виручки в
розмірі 50 880 гривень є безпідставним.

Тому і рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, щодо
вилучення у дохід державного бюджету
суми необґрунтовано отриманої виручки
та стягнення штрафу не ґрунтується на
вимогах законодавства України.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відповідні положення
нормативно - правових актів, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що у даному випадку
відповідач діяв всупереч вимогам
Конституції та законам України, і
висновки суду першої інстанції щодо
протиправності викладених у приписі
вимог та прийнятого відповідачем
рішення є законними і обґрунтованими.

Разом з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що визнання
протиправним та скасування акта
перевірки не може бути способом
захисту порушеного права позивача,
оскільки сам по собі акт перевірки не
породжує жодних наслідків для позивача
у вигляді порушення прав та інтересів
особи, так як не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, а містить тільки
позицію посадової особи (осіб) щодо тих
чи інших обставин діяльності суб'єкта і
відповідності їх нормам законодавства.
Тому, вимоги про визнання протиправним
акта перевірки до задоволення не
підлягають

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції, викладаючи у
оскаржуваному судовому рішенні
висновок щодо протиправності припису
та рішення про застосування
економічних санкцій, дотримався
вищезазначених вимог. Разом з цим,
ухвалюючи рішення про закриття
провадження у справі щодо частини
позовних вимог не врахував
вищезазначених обставин, що свідчили
про наявність підстав для відмови в
задоволенні цієї частини позовних
вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є,
зокрема, порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги дають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного висновку щодо частини
позовних вимог.

Тому постанову суду першої інстанції в
частині закриття провадження у справі
слід скасувати та прийняти у цій
частині нову постанову про відмову в
задоволенні цієї частини позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Чернівецькій
області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року по справі №2а - 2098/10/2470 в частині
закриття провадження у справі щодо
оскарження акта Державної інспекції з
контролю за цінами в Чернівецькій
області від 07 травня 2010 року щодо
перевірки відділу Держкомзему у
Вижницькому районі з питань
правильності формування та
застосування розмірів оплати на платні
роботи (послуги) скасувати та прийняти
у цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Відділу
Держкомзему у Вижницькому районі до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Чернівецькій області про
визнання протиправним та скасування
рішень в частині визнання протиправним
та скасування акта Державної інспекції
з контролю за цінами в Чернівецькій
області від 07 травня 2010 року щодо
перевірки відділу Держкомзему у
Вижницькому районі з питань
правильності формування та
застосування розмірів оплати на платні
роботи (послуги) - відмовити.

В решті постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
29 липня 2010 року по справі №2а - 2098/10/2470 за
адміністративним позовом Відділу
Держкомзему у Вижницькому районі до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Чернівецькій області про
визнання протиправним та скасування
рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
постанови і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський