Справа № 2а-8280/10/0870
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 рокусправа № 2а-8280/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Булоус К.О., дов.
від 02.01.14 р.

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна"

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 2а-8280/10/0870

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь ім. А.М.
Кузьміна"

до Запорізької митниці

про визнання рішення недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2010 р. Публічне акціонерне
товариство "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна"
(далі - ПАТ «ЕМЗ «Дніпроспецсталь»,
Товариство) звернулось до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати дії неправомірними та
скасувати рішення Запорізької митниці
№112000006/2010/000155/2 від 27.02.2010 р., №
112000006/2010/000175/2 від 09.03.2010р., №112000006/2010/000218/2
від 22.03.2010 р., № 112000006/2010/000229/2 від 22.03.2010 р.
про визначення митної вартості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії
митного органу не відповідають чинному
законодавству щодо порядку митного
оформлення товару та застосування
методів визначення митної вартості
товару.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 2а-8280/10/0870 (суддя
Лазаренко М. С.) у задоволенні
вищевказаного адміністративного
позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
мотивовано тим, що у митного органу
виник обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, що підтверджується
даними цінової інформації ЄАІС. З
урахуванням наведеного відповідач мав
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. У зв'язку з ненаданням
позивачем додаткових документів
Запорізька митниця самостійно
визначила митну вартість товару
відповідно до ст.266 МК України, тому дії
відповідача є такими , що вчинені в
межах повноважень, а спірні рішення є
правомірними, тому вимоги позивача
судом вважаються необґрунтованими та
недоведеними.

Не погодившись з постановою суду, ПАТ
«ЕМЗ «Дніпроспецсталь» подано
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 2а-8280/10/0870, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що судом першої
інстанції необґрунтовано не взято до
уваги доводів позивача щодо
неможливості подання документів,
витребуваних митним органом, через їх
відсутність. Скаржник зазначає, що
відповідачем не наведено жодної
об'єктивної та законної обставини, які
б свідчили про неможливість обчислення
митної вартості із застосуванням
першого методу на підставі наданих і
задекларованих позивачем документів, в
той час як Товариством виконані всі
умови для застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору, відповідно до норм чинного
законодавства.

Запорізька митниця проти задоволення
апеляційної скарги заперечує,
зазначаючи, що постанова суду від 20.11.2012
р. винесена з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законодавства.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Представниками сторін в судових
засіданнях апеляційної інстанції
надані пояснення та заперечення щодо
доводів апеляційної скарги, підтримані
визначені правові позиції щодо
предмету спору даної справи.

З урахуванням наявних матеріалів
справи, слід зазначити наступне:
обставини, пов'язані з визначенням
Запорізькою митницею митної вартості
товарів, що ввозяться ПАТ «ЕМЗ
«Дніпроспецсталь» за контрактом від
11.02.2008 р. № , укладеного між
позивачем (покупець) і «INTERCOMMODITIESSA»
(продавець) (т.1, а. с.38-44), у спірних
рішеннях № 112000006/2010/000155/2 від 27.02.2010 р.,
№112000006/2010/000175/2 від 09.03.2010р., №
112000006/2010/000218/2 від 22.03.2010 р.,
№112000006/2010/000229/2 від 22.03.2010 р. відображені
в постанові Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. і відповідають матеріалам даної
справи.

Спірним є питання щодо правомірності
дій відповідача при визначенні митної
вартості товарів, що ввозились згідно
вищевказаного контракту, за шостим
(резервним) методом, а не за першим (за
ціною договору) методом, на
застосуванні якого наполягає позивач.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ПАТ «ЕМЗ
«Дніпроспецсталь» не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст.259 МК України митна
вартість товарів - це заявлена
декларантом або визначена митним
органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України.

Згідно ст.266 МК України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами:

1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції);

2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання
вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з
них інформацією за умови додержання
вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, відповідно до
вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Згідно ст.249 МК України митна вартість
товарів, які переміщуються громадянами
через митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів
визначається на підставі заяви
власника цих товарів чи уповноваженої
ним особи за умови надання
підтверджувальних документів
(товарних чеків, ярликів тощо), які
можна ідентифікувати з наявними
товарами. При визначенні митної
вартості товарів, які переміщуються у
несупроводжуваному багажі та
вантажному відправленні, крім вартості
самих товарів враховується вартість їх
страхування та перевезення (фрахту) до
моменту перетинання ними митного
кордону України.

Відповідно до ст.265 МК України митний
орган здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватись на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Постановою КМ України від 20.12.2006 р. № 1766
затверджений Порядок декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (далі - Порядок № 1776),
згідно п.1 якого цей Порядок визначає
умови та механізм декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України (далі -
товари), подання декларантом
відомостей для її підтвердження.

У п.7 Порядку № 1766 визначено, що для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за

одним договором (контрактом);
пакувальні листи; копію ліцензії на
ввезення (вивезення) товарів, імпорт
(експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 р. № 339, передбачено, що
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом шляхом:

1) проведення:

перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю;

усного опитування посадових осіб
підприємств і громадян, а також
консультацій з декларантом з метою
обміну інформацією, що стосується
певної зовнішньоекономічної операції
та впливає на митну вартість товарів;

митного огляду товарів для визначення
характеристик, які впливають на

рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної
вартості товарів з:

рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне

оформлення яких вже здійснено;

наявною у митного органу інформацією
про рівень цін на такі товари або

вартість прямих витрат на їх
виробництво, у тому числі сировини,
матеріалів

та/або комплектувальних виробів, які
входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених
Митним кодексом України та іншими

законами з питань митної справи форм
контролю.

Розділом 2 Порядку роботи посадових
осіб митного органу при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від
24.06.2009 р. № 602, передбачено, що контроль
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів здійснюється шляхом:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- консультацій з декларантом з
метою обміну інформацією, що
стосується певної
зовнішньоекономічної операції та
впливає на вартість товарів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 176 для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних,
брокерських (посередницьких) послуг,

пов'язаних з виконанням умов договору
(контракту);

відповідна бухгалтерська
документація;

- ліцензійний чи авторський договір
(контракт);

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;

- калькуляція фірми - виробника товару;

- копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій

країні товар розміщувався в митному
режимі, яким не передбачено сплату
податків і відповідно до якого товар
перебував під митним контролем, - копія
вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;

- сертифікат про походження товару;

- відомості про якісні характеристики
товару;

- інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість

товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає
інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів.

Декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявлялись до митного
оформлення шляхом подання вантажних
митних декларацій (далі - ВМД): 27.02.2010 р.
ВМД №112030000/2010/004975, 01.03.2010 р. - нова ВМД №
112030000/2010/019309, 09.03.2010 р. ВМД №
112030000/2010/005886, 11.03.2010 р. - нова ВМД №
112030000/2010/006177 (т.1, а.с.49-51, 81, 82; 91, 92; 103, 104).

Митним органом під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товару катоди нікеля
перевірено документи подані для
підтвердження митної вартості товарів
і відомості, що необхідні для
здійснення митного контролю за
Порядком №1766.

Так, відповідачем
проаналізовано рівень митної вартості
таких товарів ЄАІС Держмитслужби,
митне оформлення яких вже здійснено, за
результатами якого виявлено, що митна
вартість ввезеного товару значно
відрізнялась від рівня митної вартості
товарів, імпортованих на митну
територію України, у зв'язку з чим та у
відповідності з п.11 Порядку № 1766
затребувані додаткові документи.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що за
вищевказаних обставин та наведених
норм митного законодавства, митний
орган мав підстави для витребування
додаткових документів.

Листами від 01.03.10 р. № 121-055, від 09.03.2010 р.
№ 121-080, від 22.03.2010 р. №121-098, від 23.03.2010 р.
№ 121-101 Товариство повідомило
Запорізьку митницю про неможливість
надання додатково витребуваних
документів для підтвердження митної
вартості з поясненням причин такої
неможливості їх подання шляхом
вчинення напису на зворотному боці
аркуша ДМВ-1 «Документи надати
неможливо», без зазначення будь-яких
причин з яких таке надання є
неможливим (т.1, а. с.60, 75, 89, 101).

В зв'язку з ненаданням
Товариством додаткових документів
відповідачем визначено митну вартість
за методом шість «резервного» згідно
ст.273 МК України, про що винесені спірні
рішення №112000006/2010/000155/2 від 27.02.2010 р.,
№112000006/2010/000175/2 від 09.03.2010р., №
112000006/2010/000218/2 від 22.03.2010 р.,
№112000006/2010/000229/2 від 22.03.2010 р. (т.1, а. с.61, 76,
90, 102).

Так, відповідно до ст.273 МК України у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1 - 6
митній вартості, однак при визначенні
митної вартості відповідно до цієї
статті допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

При цьому, метод № 2 (за ціною
договору щодо ідентичних товарів) не
міг бути застосований через те, що ані
митний орган, ані декларант не володів
інформацією про вартість операції з
ідентичними товарами, які продавались
на експорт в Україну час експорту яких
збігався з часом експорту оцінюваних
товарів або був максимально наближеним
до нього, тобто цінова база ЄАІС ДМСУ не
містила такої інформації і вона не
могла бути отримана з інших
компетентних джерел.

Метод № 3 (за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів) не міг
бути застосований через те, що ані
митний орган, ані декларант не володів
інформацією про вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавались на експорт в Україну і час
експорту яких збігався з часом
експорту оцінюваних товарів або був
максимально наближеним до нього.

Метод № 4 (на основі віднімання
вартості) та № 5 (на основі додавання
вартості (обчислена вартість) не
застосовувався з причин відсутності
необхідної цінової інформації.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідач довів неможливість
послідовного застосування інших
методів визначення митної вартості,
тому висновок суду першої інстанції
щодо правомірності спірних рішень
Запорізької митниці про визначення
митної вартості товару за резервним
методом є обґрунтованим і таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства, які регулюють такі
правовідносини.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим відмову у задоволенні
судом першої інстанції позовних вимог
Товариства.

Посилання скаржника на відсутність
доказів проведення митним органом
консультацій з декларантом
спростовуються графами 8 та 9 ДМВ-2, що
свідчать про проведення процедури
консультацій між митним органом та
декларантом, в яких декларант зазначає
у графі 8 «Обґрунтування обставин
нового методу визначення митної
вартості із зазначенням причин
незастосування попереднього методу
(методів) «При здійсненні митної оцінки
був застосований метод оцінки 6,
попередні методи не застосовані з
причин невідповідності умов,
передбачених ст.268, 269 МК України щодо
товарів, які оцінюються.
Невідповідність митної вартості
ціновій інформації ДМСУ та
неможливість надання додаткових
документів згідно Постанови КМУ № 1766
від 20.12.2006 року», у графі 9 «Джерела
інформації, що використовувалися для
обґрунтування правильності визначення
митної вартості» «Цінова інформація на
подібні та аналогічні товари згідно
ЄАІСДМСУ».

При цьому, колегія суддів бере до уваги,
що митне законодавство, чинне на момент
виникнення спірних відносин, не
передбачало окремого документального
оформлення факту проведення
консультацій між митним органом та
декларантом.

Також скаржник зазначає, що додатково
витребувані документи не існують
об'єктивно, оскільки договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрактом) на поставку товарів, митна
вартість яких визначається, тому що з
договору вбачається, що він прямий і
ніякі треті особи не залучались.

Дане твердження скаржника є
безпідставним, оскільки вищевказаний
контракт № від 11.02.2008 р. є
непрямим, що підтверджується графами 44
МД, в яких даний контракт відповідає
коду 4100 - непрямий контракт.

Таким чином, відмова суду першої
інстанції у задоволенні позовних вимог
в цій частині є цілком правомірною.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідачем надано клопотання про
заміну Запорізької митниці
правонаступником - Запорізькою
митницею Міндоходів, з доданням витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (т.2,
а. с.47), в зв'язку з чим в силу приписів
ст.55 КАС України колегія суддів
допускає заміну відповідача вказаним
правонаступником.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205,
ст.206 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна" на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 2а-8280/10/0870 залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 2а-8280/10/0870 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко