Справа № 2а-3980/11(6а/742/3/14)
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3980/11(6а/742/3/14)
Головуючий у 1-й інстанції: Бездідько
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області на ухвалу Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 23 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області про
зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 23 січня 2014
року задоволено подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначену ухвалу від
23.01.2014 року, оскільки вважає, що ухвала
постановлена з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та не відповідає фактичним
обставинам справи.

Окрім того, відповідач заявив
клопотання про поновлення строку
апеляційного оскарження зазначеної
ухвали. Суд апеляційної інстанції
задовольнив дане клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07
квітня 2011 року, залишеною без змін
Київським апеляційним
адміністративним судом від 23.05.2012 року,
позовні вимоги позивача до Управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання
перерахувати та виплатити
недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
задоволено, а саме: визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області в частині не донарахування
позивачу допомоги на оздоровлення як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС; зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області
перерахувати та виплатити позивачу
допомогу на оздоровлення як інваліду 3
групи учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі
4 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796 -ХІІ (з наступними
змінами).

11.05.2011 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії
постанови направлено сторонам
виконавчого провадження.

Листом від 28.10.2013 за № 08-44/7704 відповідач
повідомив про часткове виконання
постанови Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07
квітня 2011 року, а саме: проведення
перерахунку, згідно з яким стягувачу
належить до виплати 3598 грн. Водночас
відповідач повідомив, що виплата не
здійснена у зв'язку з відсутністю
бюджетних коштів на виплату вказаної
суми.

З метою повного виконання судового
рішення, 15.01.2014 головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області подав до суду подання про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення.

Суд першої інстанції задовольнив
подання та змінив спосіб та порядок
виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07
квітня 2011 року позовні вимоги позивача
до Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання перерахувати та
виплатити недоотриману суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" задоволено,
а саме: визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області в частині
не донарахування позивачу допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС; зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області перерахувати та виплатити
позивачу допомогу на оздоровлення як
інваліду 3 групи учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у розмірі 4 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796 -ХІІ.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 07 квітня 2011
року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а фактично
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином, з урахуванням того, що
фактичні обставини справи судом першої
інстанції встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 23 січня 2014
року та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 23 січня
2014 року скасувати.

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.