Справа № 2а-2348/11/0970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.
Справа № 132504/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Промбуд" на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 09.08.2011 року
у справі за позовом заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Відкритого акціонерного
товариства "Промбуд" про стягнення
заборгованості в сумі 10568,48 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

Заступник прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Івано-Франківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів 21.07.2011
року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Промбуд" про стягнення заборгованості
з адміністративно-господарських
санкцій та пені в сумі 10568,48 грн.

Позов мотивовано тим, що за ВАТ"Промбуд"
рахується заборгованість по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
до Фонду соціального захисту інвалідів
в сумі 10400 грн. та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 168,48 грн., які були застосовані за
не працевлаштування інвалідів у 2010
році згідно вимог законодавства, що
підтверджується звітом ВАТ "Промбуд"
форми №10-ПІ та розрахунком
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів.

Оскаржуваною постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 09.08.2011 року
задоволено позовну заяву заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до ВАТ"Промбуд" про стягнення
заборгованості в сумі 10568,48 грн..

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що на їхню думку, не
повинні сплачувати адміністративно -
господарські санкції та пеню за
невиконання нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, оскільки обов'язком
забезпечення робочим місцем інваліда
покладається на Державну службу
зайнятості.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів суд першої інстанції виходив
з того, що у відповідності до ч.5 ст.20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", у
разі несплати
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням господарського суду їх
стягнення в примусовому порядку може
бути звернено на майно підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, в
порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» працевлаштування
інвалідів на підприємствах
здійснюється органами Міністерства
праці України, Міністерства
соціального захисту населення України,
місцевими радами народних депутатів,
громадськими організаціями інвалідів.

Пунктами 5, 10, 11, 12, 13, 14 Положення про
робоче місце інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів,
затвердженого постановою КМ України
від 03.05.1995 року N 314, передбачено, що
підприємства інформують центри
зайнятості, місцеві органи соціального
захисту населення та відділення Фонду
про створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а
працевлаштування інвалідів
здійснюється державною службою
зайнятості, органами Мінсоцзахисту,
місцевими радами народних депутатів,
громадськими організаціями інвалідів
з урахуванням повноважень, стану
здоров'я, здібностей і професійних
навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідач у 2010 році не повідомляв
державну службу зайнятості про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів. Даний факт
підтверджується копією листа
Івано-Франківського міського центру
зайнятості від 22.04.2011 № МЦЗ-2100/01-10/05 .

З представленого позивачем розрахунку
сума адміністративно-господарських
санкцій за порушення відповідачем
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в
Україні»становить 10400 грн., а пеня за
несвоєчасну сплату таких санкцій 168,48
грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ
"Промбуд" є юридичною особою,
зареєстрованою 30.05.1997 року Державним
реєстратором виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про що
свідчить копія Свідоцтва про Державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 за
№785383.Крім того, відповідач, як
роботодавець зареєстрований в
Івано-Франківському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів, що підтверджується довідкою
№ 03-530/1197 від 10.08.2010 року.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Фонд соціального захисту інвалідів,
затвердженого постановою КМ України
від 26.09.2002 N 1434, Фонд є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Міністерства праці та
соціальної політики і
підпорядковується йому. Основним
завданням Фонду соціального захисту
інвалідів, відповідно до пункту 3 цього
Положення є, зокрема контроль за
виконанням підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
установленого статтею 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні". У відповідності
до покладених на Фонд завдань, останній
здійснює контроль за сплатою
роботодавцями
адміністративно-господарських санкцій
і пені (підпункт 3 пункту 4 зазначеного
Положення).

Таким чином, Фонд та його відділення є
органами державної влади, які у
правовідносинах з роботодавцями,
зокрема у зв'язку із здійсненням
контролю за перерахуванням
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
реалізують владні управлінські
функції. У відповідності до ч.9 ст.20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
спори, що виникають із правовідносин за
статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються
Фондом соціального захисту інвалідів
або в судовому порядку.

Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 19 цього Закону для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця. Роботодавці, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів і відповідно до нормативу
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону роботодавці
щороку сплачують обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно господарські санкції
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
за кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інвалідів і не
зайняте інвалідом.

В суді першої інстанції встановлено, що
у відповідача кількість інвалідів
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях становить 1
особа, а середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
25 осіб.

З копії Звіту відповідача про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2010 рік № 10 ПІ випливає, що
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність становить 0 осіб.
Працевлаштування інваліда
відповідачем в 2010 році не відбулося.
Крім цього, відповідачем не
представлено суду щомісячні звіти до
фонду протягом оскаржуваного періоду.

Робоче місце інваліда відповідно до п.3
Положення про організацію робочих
місць та працевлаштування інвалідів,
затвердженого постановою КМ України
№314 від 03.05.1995 р., норми якого підлягають
застосуванню до спірного періоду, це
окреме робоче місце або ділянка
виробничої площі на підприємстві
(об'єднанні), в установі та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, де створено необхідні
умови для праці інваліда.

Пунктом 3 вказаного Положення
встановлено, що робоче місце інваліда
вважається створеним, якщо воно
відповідає встановленим вимогам
робочого місця для інвалідів
відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за
участю представників МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому
інваліда.

Згідно із ч.3 ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації зобов'язані
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.1 ст. 20 вказаного Закону
підприємства, установи, організації, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.

Встановлено, що апелянт, маючи
середньооблікову чисельність
працюючих у звітному періоді 25 чоловік,
в порушення зазначених вимог закону не
виконало нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів в 2010 році у
кількості 1 чоловік, у зв'язку з чим, на
думку колегії суддів, до нього
правомірно і з дотриманням ст. 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
застосовано
адміністративно-господарські санкції
і пеню на суму 10568,48 грн.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України
„Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендації
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Апелянт не подав до суду доказів щодо
направлення для працевлаштування
державної службою зайнятості на
підприємство інвалідів або щодо
звернення інваліда безпосередньо на
підприємство та відмови відповідача у
працевлаштуванні інвалідів, також
фактів повідомлення відповідну службу,
тобто звіту про наявність чи відмову у
прийнятті на робоче місце інваліда
відповідно до чинного законодавства.
Подання відповідного звіту до центру
зайнятості є належним підтвердженням
наявності на підприємстві створеного
та введеного в дію місця для
працевлаштування інваліда. Тому
підприємство в даному періоді, коли
застосовано
адміністративно-господарські санкції,
порушило норму забезпечення інвалідів
робочим місцем та доводи не
спростовують вчинення даного
порушення.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Промбуд" -
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
09.08.2011 року у справі № 2а-2348/11/0970 -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар