Справа № 823/1466/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1466/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, відповідно до
ч.1 ст.41 КАС України у відкритому
судовому засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бранобель» на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бранобель» до Смілянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Черкаської області Державної
податкової служби про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року у задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бранобель» до
Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області Державної податкової служби
про визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги. Свої вимоги апелянт
обгрунтовує тим, що висновки, які
викладені в акті перевірки, є
безпідставними та неправомірними,
оскільки позивачем були надані
первинні документи, які свідчать про
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Інтергал», договір у
встановленому законом порядку
недійсними не визнано, а тому позивачем
правомірно сформовано валові витрати
та податковий кредит.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 11 листопада 2010 року по 06
січня 2011 року Смілянської ОДПІ
Черкаської області ДПС проведено
планову виїзну перевірку ТОВ
«Бранобель» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01 липня 2007 року по 30 вересня 2010
року, за результатами якої складено акт
від 14 січня 2011 року №39/23/33679927, в якому
встановлено порушення позивачем пп.5.3.9
п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 2 квартал 2009 року на суму
31057,00 грн.; порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість за червень
2009 року на суму 24845,00 грн.

На підставі акту перевірки №39/23/33679927
від 14 січня 2011 року Смілянською ОДПІ
Черкаської області ДПС прийнято
податкові повідомлення-рішення від 27
січня 2011 року №/0, згідно якого за
порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на суму 31056,00
грн., у тому числі 24845,00 грн. за основним
платежем та 6211,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, №/0, згідно
якого за порушення пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
38821,00 грн., у тому числі 31057,00 грн. за
основним платежем та 7764,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правомірними та
скасуванню не підлягають, оскільки за
відсутності факту придбання товару,
послуг або в разі якщо придбані товари,
послуги не призначені для використання
у господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу валових витрат та
податкового кредиту, навіть, за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, що була чинною на час спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5
вищезазначеного Закону до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених п.п.5.3-5.7 цієї
статті.

Як вбачається із змісту пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно п.11.2 ст.11 вищезазначеного Закону
датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, що була чинною на
час спірних правовідносин) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пп.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені законом для
відповідного податкового періоду. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пп.7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

У відповідності до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, що була чинною на
час спірних правовідносин) податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 вищезазначеного
Закону передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

За змістом пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
дозволяється включення до податкового
кредиту сум сплаченого (нарахованого)
податку на додану вартість, що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з пп.7.2.6
цього Закону).

Визначення терміну «господарська
діяльність» містилося в Законі України
«Про оподаткування прибутку
підприємств». Так згідно п.1.32 ст.1
вищезазначеного Закону господарська
діяльність - будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Крім того, під господарською
діяльністю також розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та ТОВ «Інтергал»
(продавець) було укладено генеральний
договір №68 від 24 червня 2009 року,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити нафтопродукти
відповідно до умов договору.
Відвантаження товару здійснюється на
підставі заявки покупця, в якій
зазначається вид нафтопродукту, його
кількість та умови відвантаження.
Заявка може бути як в усній, так і в
письмовій формі. Підтвердженням факту
направлення заявки покупцем та
отримання її продавцем є оплата товару
покупцем та відвантаження товару
покупцю (п.4.1). Відповідно до даного
договору на користь позивача було
реалізовано паливно-мастильні
матеріали: бензин А-76 в кількості 5,28 т,
бензин А-95 в кількості 5,6 т, дизельне
паливо в кількості 10,88 т.

Позивачем для підтвердження факту
виконання господарських зобов'язань за
генеральним договором було надано
накладну №00-2506/06 від 25 червня 2009 року,
рахунок-фактуру №00-2506/06 від 25 червня 2009
року, податкову накладну №00-2506-06 від 25
червня 2009 року, платіжне доручення та
банківську виписку на підтвердження
перерахування коштів на рахунок
контрагента.

Відповідно до умов договору на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 01 червня 2009 року,
укладеного між приватним підприємцем
ОСОБА_2 (виконавець) та позивачем
(замовник), для належного виконання
генерального договору №68 від 24 червня
2009 року, виконавець зобов'язується
забезпечити своєчасну протягом 24 годин
з моменту надання транспорту загрузку
та вигрузку ГЗМ. При цьому зазначено, що
виконавець надає автомобілі марки МАЗ,
державний номер НОМЕР_1, причіп СА2811ХХ;
МАЗ, державний номер НОМЕР_3, причіп
03200МА; ГАЗ, державний номер НОМЕР_2;
водії - ОСОБА_3, ОСОБА_4, для перевезення
вантажу по Україні, вантажоотримувач:
ТОВ «Бранобель», адреса та спосіб
вигрузки: м.Сміла, самозлив. На
підтвердження виконання умов даного
договору позивачем надано акт
виконаних робіт від 26 червня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
здійсненні господарських операцій з
перевезення первинними документами
бухгалтерського обліку є
товарно-транспортні накладні, однак,
позивачем не надано
товарно-транспортні накладні на
перевезення нафтопродуктів, придбаних
у ТОВ «Інтергал» згідно генерального
договору №68 від 24 червня 2009 року.

Порядок перевезення вантажів
автомобільним транспортом та
оформлення вантажів для перевезень
врегульовано Правилами перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року №363, відповідно до п.1
яких товарно-транспортна документація
- це комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна є єдиним
для всіх учасників транспортного
процесу юридичним документом, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи; подорожній лист -
первинний документ про облік вантажних
автомобільних перевезень, що всебічно
характеризує роботу автомобіля і водія
з моменту їх виїзду з
автотранспортного підприємства і до
повернення на підприємство.

Згідно п.п.11.1, 11.7 вищезазначених Правил,
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
перевізнику.

Враховуючи вищевикладене, а також
зважаючи на те, що вантажоотримувачем
вантажу згідно умов договору на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 01 червня 2009 року є ТОВ
«Бранобель», апелянт в силу п.11.7 Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні для
підтвердження отримання
нафтопродуктів, придбаних у ТОВ
«Інтергал» згідно генерального
договору №68 від 24 червня 2009 року та
перевезених приватним підприємцем
ОСОБА_2, мав надати товарно-транспортну
накладну, другий екземляр якої
передається вантажоотримувачу та є
юридичним документом, що призначений,
серед іншого, для обліку
товарно-матеріальних цінностей на
шляху їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку. Натомість,
позивачем такий документ до перевірки
та до суду наданий не був.

Крім того, Інструкція про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затверджена
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20 травня 2008 року
№281/171/578/155, встановлює єдиний порядок
організації та виконання робіт,
пов'язаних з прийманням,
транспортуванням, зберіганням,
відпуском та обліком товарної нафти і
нафтопродуктів, а також вимоги цієї
Інструкції є обов'язковими для всіх
суб'єктів господарювання (підприємств,
установ, організацій та фізичних
осіб-підприємців), що займаються хоча б
одним з таких видів економічної
діяльності, як закупівля,
транспортування, зберігання і
реалізація нафти і нафтопродуктів на
території України.

Як вбачається з п.6.1 генерального
договору №68 від 24 червня 2009 року,
позивачем проводиться приймання
товару по кількості та якості
відповідно до вищезазначеної
інструкції. Разом з тим, позивачем не
надано належні та допустимі докази
щодо прийняття придбаного товару, який
перевозився автомобільним
транспортом, по кількості та якості,
зокрема, не надано доказів щодо
наявності і цілісності пломб,
технічного стану автоцистерни,
відповідності об'єму і густини
нафтопродукту в автоцистерні об'єму і
густині, зазначеним у
товарно-транспортній накладній на
відпуск нафтопродуктів (нафти) за
формою №1-ТТН (нафтопродукт),
відповідності найменування, марки і
виду (залежно від масової частки сірки)
нафтопродукту, зазначених у ТТН і
паспорті якості на відвантажений
нафтопродукт, відповідності кількості
переданого нафтопродукту.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
податкових повідомлень-рішень
Смілянської ОДПІ Черкаської області
ДПС від 27 січня 2011 року №/0,
№/0, які прийнято відповідачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством, натомість, позивачем
не доведено виконання господарських
зобов'язань за договором з ТОВ
«Інтергал», поставку нафтопродуктів
позивачу, внаслідок чого відповідні
суми не можуть включатися до складу
валових витрат та податкового кредиту.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бранобель» - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.