Справа № 820/1724/14
Суддя: Волкова Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 лютого 2014 р.
№ 820/1724/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Волкова Л.М.

при секретарі судового засідання -
Добровольська М.С.

за участю:

представник позивача- Зубова В.М. від
01.07.2013 року

представник відповідача- Губська В.В.
діє за довіреністю № 5707/8-10-20-30-10-019 від
25.09.2013 року

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Варіоком"
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій після уточнення
позовних вимог, просив суд скасувати
податкові повідомлення-рішення: №
від 02.10.2013р. на суму основного
платежу з податку на прибуток - 55 722,00
грн. та фінансової санкції 13 930,50 грн.; №
від 02.10.2013р. на суму основного
платежу з ПДВ - 22 400,00 грн. та фінансової
санкції 5 600,00 грн.; № від 02.10.2013р. в
частині фінансової санкції 980,00 грн. у
зв'язку з порушенням порядку ведення
касових операцій.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення, були
винесені на підставі помилково
встановленого порушення податкового
законодавства, у зв'язку з чим
оскаржувані рішення суб'єкта владних
повноважень підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на відповідність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень вимогам діючого
законодавства.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Варіоком"
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради з 14.11.2011 року та перебуває
на обліку у ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, та є
платником ПДВ.

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області була
проведена планова виїзна перевірка ТОВ
«Варіоком» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
15.11.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 15.11.2011
року по 31.12.2012 року, за результатами
якої був складений Акт перевірки №
484/20-30-22-01-14/37878669 від 09.09.2013 року (а.с. 8-44
т.1).

Відповідно до висновків Акту перевірки
№ 484/20-30-22-01-14/37878669 від 09.09.2013 року,
податковою зроблено висновок про
порушення позивачем 1. п. 138.2, п. 138.4,
п.п.138.8.1 п. 138.8 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого, занижено податок на
прибуток на загальну суму 628053 грн., у
тому числі за 1 квартал 2012 року у сумі
131750 грн., за 2 квартал 2012 року у сумі 208114
грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 202111 грн.,
за 4 квартал 2012 року у сумі 86078 грн.; п.
198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість на суму 430817
грн., у тому числі за березень 2012 у сумі
56939 грн., за квітень 2012 у сумі 15551 грн., за
червень 2012 у сумі 9100 грн., за липень 2012 у
сумі 97339 грн., за серпень 2012 року у сумі
88028 грн., за вересень 2012 у сумі 49742 грн.,
за жовтень 2012 року у сумі 71996 грн., за
листопад 2012 року у сумі 3658 грн., за
грудень 2012 року у сумі 38464 грн.;
порушення п.2.11 глави 2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637, а саме: відсутні первинні
документи, які б підтверджували б
готівкові розрахунки підзвітних осіб з
іншими підприємствами (приватними
підприємцями) на загальну суму 980,00 грн.;
перевищення встановленого ліміту
залишку готівки в касі у розмірі 1063,75
грн., що є порушенням п.2.8 глави 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637.

На підставі Акту перевірки №
484/20-30-22-01-14/37878669 від 09.09.2013 року
податковим органом з посиланням на
встановлені перевіркою порушення, було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 02.10.2013
року, яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 69652,50грн. з яких
55722,0грн за основним платежем та 13930,5
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с. 59 т. 1), податкове
повідомлення-рішення № від 02.10.2013
року, яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 28000,00грн. з
яких 22400,0грн за основним платежем та
5600,0 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с. 61 т. 1) та податкове
повідомлення-рішення № від 02.10.2013
року, яким позивачу було нараховано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмір 3107,50грн. (а.с. 60 т. 1).

З дослідженого судом Акту перевірки №
484/20-30-22-01-14/37878669 від 09.09.2013 року судом
встановлено, що підставою для
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, слугували
викладені в акті перевірки висновки
відповідача про відсутність фактів
реального вчинення господарських
операцій за угодами, укладеними між
позивачем та ТОВ «Креспо-Днепр», ТОВ
«Регіональна компанія М 2000», ФОП ОСОБА_1

Суд, перевіряючи висновок вказаного
вище акту перевірки на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, приходить
до наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що основним видом
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Варіоком» є оптовий
продаж різноманітної проволоки та
зварювальних електродів. Як
підтверджено матеріалами справи, у
позивача наявні складські приміщення
за адресою: Комсомольське шосе 88, м.
Харків, що підтверджується Договором
суборенди (а.с. 95-98 т. 1).

Судом було встановлено, що позивачем
було придбано у ТОВ «Іврус-Трейд», ПАТ
«Артемівський машинобудівний завод
«Вістек», ТОВ «Грандмет», ТОВ «ЕСАБ
Україна» дрід сталевий зварювальний,
електроди, що підтверджується
видатковими накладними (а.с. 159, 162, 190, 195,
212, 215, 218, 231 т. 1, а.с. 3, 6, 10, 31 т. 2).

Судом встановлено, що на виконання
вищевказаних зобов'язань, між
позивачем ТОВ «Варіоком» (замовник) та
ФОП ОСОБА_2 (експедитор) було укладено
Договір від 01.03.2012 року, відповідно до
умов якого замовник доручає, а
експедитор бере на себе зобов'язання
від свого імені та за свій рахунок
організувати перевозку вантажу
найманим автомобільним транспортом,
укласти договором з транспортними
організаціями та провести розрахунки
за надані ними послуги, організувати
супровід вантажу, здійснення контролю
за виконанням зобов'язань
транспортними організаціями,
організувати новантажно-розвантажні
роботи. Вартість вказаних вище
експедиторських послуг узгоджувалась
сторонами шляхом підписання
Специфікації до Договору (а.с. 149-150 т. 1).

Вартість вказаних послуг була оплачена
позивачем шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2, що
підтверджується платіжними
дорученнями з відміткою банківської
установи (а.с. 35-42 т. 2).

Вказані експедиторські послуги були в
повному обсязі виконані ФОП ОСОБА_2, що
підтверджується актами приймання
наданих послуг, товарно-транспортними
накладними.

Придбані у ТОВ «Іврус-Трейд», ПАТ
«Артемівський машинобудівний завод
«Вістек», ТОВ «Грандмет», ТОВ «ЕСАБ
Україна» товарно-матеріальні цінності
були доставлені на склад позивача та
оприбутковані.

Як було зазначено представником
позивача у судовому засіданні,
проволока стальна зварювальна
легірована зберігається позивачем в
складському приміщенні, що
орендується. Вказане приміщення не
обігрівається та не обладнане
устаткуванням по підтримці необхідної
вологості повітря. В результаті чого,
через конденсат, на поверхні проволоки
з'являються ржаві плями, які з часом
обволікають всю поверхню проволоки
корозійним налітом, у зв'язку з чим
проволока не відповідає стандартам
ДСТУ2246-70, а відтак унеможливлює її
подальше використання.

На підставі зазначеного, судом було
встановлено, що між ТОВ "Варіоком"
(замовник) та ТОВ «Регіональна компанія
«М 2000» (підрядник) було укладено
Договір № 1704-12 від 17.04.2012 року,
відповідно до умов якого «підрядник»
зобов'язується виконати для потреб
«замовника» послуги з організації
передпродажної підготовки
давальницької сировини, а саме:
організувати роботи по здійсненню
перемотування на касети, очищення від
іржі і обміднений дроту сталевий
зварювальної СВ08Г2С, за ціною 4,20 грн. за
кг. в тому числі ПДВ 0,70 грн. - 01,0 в
кількості 3000,00 кг. 01,6 в кількості 1000,00
кг. При здійсненні таких послуг
замовник зобов'язується передати,
мінімум за троє діб до терміну
отримання готової продукції,
підряднику дріт СВ08Г2С: 1,0 в кількості
3000,00 кг.; 1,6 в кількості 1000,00 кг.; 1,2 в
кількості 9000,00 кг., касети в кількості 300
шт. з виконання робіт підрядник
оформляє акт здачі готової продукції.
Замовник зобов'язується прийняти
готову продукцію і оплатити виконані
послуги протягом 40 банківських днів
після отримання готової продукції. (а.с.
99 т. 1).

Вказані підрядні роботи були в повному
обсязі виконані ТОВ «Регіональна
компанія «М 2000», про що свідчить акт
приймання-передачі готової продукції
(а.с. 101, 103, 105-107 т. 1).

Судом було встановлено, що силами
підрядника було доставлено на склад
ТОВ «Варіоком» дріт, що
підтверджується товарно-транспортними
накладними (а.с. 104,108 т. 1).

Вартість послуг була оплачена
позивачем шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок ТОВ
«Регіональна компанія «М 2000», що
підтверджується платіжним дорученням
з відміткою банківської установи (а.с.
109 т. 1)

ТОВ «Регіональна компанія «М 2000» на
адресу позивача була виписана
податкова накладна № 1827 від 25.02.2012 року
(а.с. 102 т. 1).

Придбані у ТОВ «Регіональна компанія
«М 2000» підрядні роботи були
використані позивачем у власній
господарській діяльності-очищення
проволоки зварювальної від іржавчини
та послідуючим омідненням поверхні
проволоки для подальшої її реалізації.

Таким чином, суд приходить до висновку
про підтвердження позивачем
належного виконання сторонами
Договору № 1704-12 від 17.04.2012 року,
укладеного між ТОВ "Варіоком"
(замовник) та ТОВ «Регіональна компанія
«М 2000».

Судом було встановлено, що між ТОВ
"Варіоком" (замовник) та ТОВ
«Креспо-Днепр» (підрядник) було
укладено Договір № 2806-12 від 28.06.2012 року,
відповідно до умов якого «підрядник»
зобов'язується виконати для потреб
«замовника» послуги з організації
передпродажної підготовки
давальницької сировини, а саме:
організувати роботи по здійсненню
перемотування на касети, очищення від
іржі і обміднений дроту сталевий
зварювальної СВ08Г2С, за ціною 4,20 грн. за
кг. в тому числі ПДВ 0,70 грн. - 1,2 в
кількості 8000,00кг При здійсненні таких
послуг замовник зобов'язується
передати, мінімум за троє діб до
терміну отримання готової продукції,
підряднику дріт СВ08Г2С: 1,2 в кількості
8000,00 кг. По виконанню робіт підрядник
оформляє акт здачі готової продукції.
Замовник зобов'язується прийняти
готову продукцію і оплатити виконані
послуги протягом 20 банківських днів
після отримання готової продукції. (а.с.
110 т. 1).

Вказані підрядні роботи були в повному
обсязі виконані ТОВ «Креспо-Днепр», про
що свідчить акт приймання-передачі
готової продукції (а.с. 112-114 т. 1).

Судом було встановлено, що силами
підрядника було доставлено на склад
ТОВ «Варіоком» дріт, що
підтверджується товарно-транспортними
накладними (а.с. 115,116 т. 1).

Вартість послуг була оплачена
позивачем шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок ТОВ
«Креспо-Днепр», що підтверджується
платіжним дорученням з відміткою
банківської установи (а.с. 118 т. 1)

ТОВ «Креспо-Днепр» на адресу позивача
була виписана податкова накладна № 45
від 02.07.2012 року (а.с. 117 т. 1).

Придбані у ТОВ «Креспо-Днепр» підрядні
роботи були використані позивачем у
власній господарській
діяльності-очищення проволоки
зварювальної від іржавчини та
послідуючим омідненням поверхні
проволоки для подальшої її реалізації.

Таким чином, суд приходить до висновку
про підтвердження позивачем належного
виконання сторонами Договору № 2806-12
від 28.06.2012 року, укладеного між ТОВ
"Варіоком" (замовник) та ТОВ
«Креспо-Днепр».

Судом було встановлено, у зв'язку з
належним виконанням договорів
укладених між позивачем та ТОВ
«Креспо-Днепр», ТОВ «Регіональна
компанія «М 2000», ТОВ «Варіоком» було
дотримано технічні характеристики
проволоки зварювальної у
відповідності до ДСТУ, в відтак
реалізовано вказані
товарно-матеріальні цінності, що
підтверджується видатковими
накладними (а.с. 140-148, 203, 204 т. 1).

Також суд зазначає, що вимоги до
оформлення первинних документів
визначені нормами Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні, відповідно до ч.2
ст. 9 якого первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
та деталізовані приписами Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995р. за №168/704; далі за
текстом -Положення №88), згідно з п.2.4
якого первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд зазначає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оглянуті документи не мають
дефектів форми або змісту, які в силу
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", ст.44 Податкового кодексу
України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

У ході розгляду справи відповідачем за
правилами ч.2 ст.71 КАС України не
спростовано достовірності відомостей
цих первинних документів.

Суд зазначає, що належними та
допустимими в розумінні ст.124
Конституції України, ст.70 КАС України
доказами факту вчинення платником
податків нікчемного правочину або
факту відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави і суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Разом з тим, під час розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Окрім того, суд при вирішенні спору
вважає за необхідне взяти до уваги
приписи ч.4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки в котрому викладені
висновки про вчинення контрагентом
платника податків нікчемного
правочину або відображення в звітності
показників господарських операцій, які
фактично не відбулись, не звільняє
такий податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, акт
перевірки контрагента не має
преюдиціального значення та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права, а таким чином за змістом
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка (слід розуміти -відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договору, взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.11
КАС України не виявлено.

Судом встановлено та відображено в
акті перевірки, що ТОВ «Креспо-Днепр»,
ТОВ «Регіональна компанія «М 2000», ФОП
ОСОБА_1 на момент здійснення
господарських операцій, висновок про
нереальність яких став підставою для
винесення ДПІ оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, перебували
зареєстрованим у встановленому
порядку як юридичні особи.

Разом з тим, податковий орган
протиправно не взяв до уваги наявність
належним чином оформлених первинних та
податкових документів, на
підтвердження належного укладення та
виконання договорів.

З огляду на наведене вище, суд
приходить до висновку, що позивачем
правомірно було віднесено до складу
валових витрат та податкового кредиту
з ПДВ суми витрат, сплачені у складі
вартості послуг, отриманих від ТОВ
«Креспо-Днепр», ТОВ «Регіональна
компанія «М 2000», ФОП ОСОБА_1

Крім того, суд зазначає, що порушення
позивачем вимог податкового
законодавства відповідач пов'язує
виключно з недоліками, які на його
думку мають місце в діяльності
підприємства-контрагента, але
обмеження права сумлінного платника
податку на формування податкового
кредиту у зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.09 р. судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Що стосується посилань податкової про
порушення ТОВ «Варіоком» перевищення
встановленого ліміту залишку готівки в
касі у розмірі 1063,75 грн., що є порушенням
п.2.8 глави 2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637, суд зазначає
наступне.

В Акті № 484/20-30-22-01-14/37878669 від 09.09.2013 року
було зазначено, що перевіркою
дотримання підприємством
встановленого порядку видачі
готівкових коштів під звіт та їх
використання підзвітною особою
встановлено ненадання відповідного
розрахункового (платіжного) документу
до звіту про використані готівкові
кошти підзвітною особою (ОСОБА_1) №
АО-0000081 від 11.12.2012 на суму 980,00 грн. Даний
факт свідчить про проведення
готівкових розрахунків без подання
одержувачем коштів платіжного,
розрахункового документа встановленої
форми та змісту (касовий чек, товарний
чек, розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, надрукованого у випадках,
передбачених Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», зареєстрованого у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або
заповненого вручну, чим порушено п. 2.11
Положення № 637.

Відповідно до п. 2.11 Положення № 637
видача готівкових коштів під звіт або
на відрядження (далі - під звіт)
здійснюється відповідно до
законодавства України. Видача
готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, уключаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт. Якщо підзвітній особі одночасно
видана готівка як на відрядження, так і
для вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження. Видача відповідній особі
готівкових коштів під звіт проводиться
за умови звітування нею у
встановленому порядку за раніше
отримані під звіт суми. Звітування за
одержані під звіт готівкові кошти
здійснюється відповідно до
законодавства України.

Згідно з п. 3.6. Положення № 637 видачу
готівки касир проводить тільки особі,
зазначеній у видатковому касовому
ордері або видатковій відомості. Якщо
видача готівки проводиться за
довіреністю, оформленою у
встановленому порядку згідно із
законодавством України, у тому числі й
особи, що не має змоги у зв'язку з
хворобою або з інших поважних причин
поставити підпис власноручно, то в
тексті ордера після прізвища, імені та
по батькові одержувача готівки
бухгалтер зазначає прізвище, ім'я та по
батькові особи, якій довірено одержати
готівку. У разі видачі готівки за
видатковою відомістю перед підписом
про одержання грошей касир робить у ній
напис "За довіреністю". Видача готівки
за довіреністю проводиться відповідно
до вимог, передбачених у пункті 3.5 цієї
глави. Довіреність залишається в
касира і додається до видаткового
касового ордера або видаткової
відомості.

Як було встановлено судом, Наказом № 12
від 12.12.2012 року виданим директором ТОВ
«Варіоком», довіреній особі
підприємства було поручено придбати
новорічні листівки для привітання
контрагентів з новорічними та
різдвяними святами.

Відповідно до товарного чеку від 11.12.2012
року, судом встановлено придбання
господарської продукції на суму 980,грн.,
вказаних новорічних листівок.

Відповідно до звіту про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт від 11.12.2012 року, ОСОБА_1 було видано
980,00грн.

Використання придбаної господарської
продукції було підтверджено актом на
списання канцтоварів (а.с. 72 т. 2).

Таким чином, суд приходить до висновку
про підтвердження позивачем належного
використання готівкових коштів.

З урахуванням викладеного, суд вбачає
невідповідність прийнятих податковим
органом податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить
до висновку про невідповідність
податкового повідомлення-рішення №
від 02.10.2013р., № від 02.10.2013р.,
№ від 02.10.2013р. в частині
фінансової санкції 980,00 грн. дійсним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Податковим
кодексом, ст.ст. 11, 12, 51, 71, 72, 94 ст. 158, ст.
159, ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Варіоком"
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень-
задовольнити в повному обсязі.

2. скасувати податкові
повідомлення-рішення: № від
02.10.2013р. на суму основного платежу з
податку на прибуток - 55 722,00 грн. та
фінансової санкції 13 930,50 грн.; №
від 02.10.2013р. на суму основного платежу з
ПДВ - 22 400,00 грн. та фінансової санкції 5
600,00 грн.; № від 02.10.2013р. в частині
фінансової санкції 980,00 грн. у зв'язку з
порушенням порядку ведення касових
операцій.

3. Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

4. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
виготовлено 04 березня 2014 року.

Суддя
Волкова Л.М.