Справа № 810/5365/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5365/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Панченко
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді :
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю.,

Хрімлі О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
28.10.2013 року, у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання частково
протиправним та часткове скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідача Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
часткове скасування податкового
повідомлення - рішення від 05.08.2013 року
№ у частині застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
у розмірі 6081,32 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28.10.2013 року
даний позов було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 05.08.2013 № у частині
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 6081,32 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою в якій просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції,
вважаючи, що при її прийняті судом
неповно досліджено докази та
обставини справи, що призвело до
прийняття незаконного рішення, та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

У засідання учасники процесу не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції при розгляді даної справи,
позивач ОСОБА_4 зареєстрований як
фізична особа-підприємець
Вишгородською районною державною
адміністрацією Київської області з
26.01.1998 року та здійснює господарську
діяльність на загальній системі
оподаткування.

Відповідачем Вишгородською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Київській області було проведено
фактичну перевірку господарської
діяльності фізичної особи-підприємця,
за результатом проведення якої
відповідачем було складено акт від
05.08.2013 № , в якому зафіксовано
порушення позивачем норм п. 12 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що виявилось у
не забезпеченні обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації, та
застосовано штрафні санкції у розмірі
6081,32 грн. Відповідно, даний Акт
перевірки було оскаржено в суді першої
інстанції.

Слід зазначити, що відповідачем не
оспорювався факт ведення позивачем
обліку товарних запасів і наявності у
нього облікових документів на товар
взагалі, проте вказувалось на
порушення вимог закону, що полягало у
відсутності таких документів
безпосередньо у місці реалізації
товару.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального
і процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає, що
було вірно встановлено те, що згідно з
пунктом 12 статті 3 Закону України
№265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
облік товарних запасів на складах
та/або за місцем їх реалізації,
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно статті 6 Закону України
№265/95-ВР, облік товарних запасів
фізичною особою-підприємцем ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до положень пункту 177.10
статті 177 Податкового кодексу України,
фізичні особи-підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Тобто, фізичні особи-підприємці
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат, яка повинна відповідати
вимогам, викладеним в наказі ДПА
України від 24.12.2010 №1025.

Відповідачем не заперечувався факт
наявності у павільйоні позивача
належним чином заповненої Книги обліку
доходів і витрат, та не було надано
доказів того, що законодавством
передбачений порядок обліку фізичною
особою-підприємцем товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації
та встановлений обов'язок знаходження
товарно-транспортних накладних чи
інших товаросупровідних документів у
суб'єкта господарювання саме за місцем
реалізації ним товару.

Разом з цим, про наявність облікових
документів у приміщенні за місцем
реєстрації позивача, як суб'єкта
підприємницької діяльності, зазначено
у наданих поясненнях, які є частиною
Акту перевірки, та такі первинні
документи були надані до заперечень на
Акт перевірки і приєднані до
матеріалів справи.

Також вірно і те, що згідно роз'яснень
Інформаційно-довідкового департаменту
державної податкової служби від 21.06.2011,
фізичні особи - підприємці повинні
забезпечити наявність на торговому
місці наступних документів: книга
обліку доходів та витрат; книга обліку
розрахункових операцій; виписка або
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців; торговий патент, ліцензії;
свідоцтва платника ПДВ (у разі, якщо
суб'єкт господарювання зареєстрований
платником ПДВ); трудові угоди з
найманими працівниками (у разі
використання найманої праці).

Відповідачем не доведено факт того, що
позивачем не ведеться облік товарних
запасів, а висновок про те, що первинні
облікові документи на товар мають
зберігатися лише за місцем реалізації
товару є хибним та не відповідають
змісту закону.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання, які є в апеляційній скарзі
на обставини справи та норми
законодавства, які не відносяться до
тієї частини Акту перевірки, яка
оскаржується.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим апеляційна скарга
залишається без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28.10.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.