Справа № 816/6903/13-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.Справа № 816/6903/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013р.
по справі № 816/6903/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

23 грудня 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задоволено.

Податкове повідомлення - рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 21 червня 2013 року
визнано протиправним та скасовано.

Кременчуцька об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів у
Полтавській області, не погоджуючись
із рішенням суду першої інстанції,
вважаючи його ухваленим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні
обставин справи, подала апеляційну
скаргу. Заявник просить постанову суду
першої інстанції скасувати та винести
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вважає, що суд першої інстанції не
надав належної оцінки тому факту, що
позивачем порушено норми Податкового
кодексу України щодо обов'язку
подавати податкову декларацію з
земельного податку та сплачувати
орендну плату за землю до місцевого
бюджету (період 2010-2012 років) в розмірі
відповідно до умов договору оренди
землі та з урахуванням розміру
нормативної грошової оцінки земель,
який було затверджено рішенням
Кременчуцької міської ради. Судом
першої інстанції не було надано
належної правової оцінки зазначеним
обставинам, а відтак ухвалено рішення,
яке суперечить нормам чинного
законодавства.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не подано.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 23.05.2013 по 29.05.2013 Кременчуцькою
ОДПІ проведено документальну невиїзну
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 з питань визначення податкових
зобов'язань з плати за землю за 2010-2012
роки.

За результатами перевірки податковим
органом 30.05.2013 складено акт
№4233/172/НОМЕР_2, в якому зафіксовано
порушення позивачем вимог пункту 286.2
статті 286 Податкового кодексу України в
частині неподання податкової
декларації з плати за землю (а.с. 11-15).

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.06.2013 №,
яким позивачеві донараховано
податкове зобов'язання за платежем:
орендна плата з фізичних осіб у розмірі
29734,21 грн., в тому числі 23787,43 грн. - за
основним платежем та 5946,78 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не було надано достатніх
доказів, які б підтверджували
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення
№ від 21.06.2013 року, натомість
позивачем належним чином доведено, що
використаний під час обрахунку розміру
орендної плати за землю коефіцієнт
функціонального використання земель є
завищеним, що нівелює правомірність
встановленого податковим органом у
оскаржуваному рішенні розміру
грошового зобов'язання з орендної
плати за землю.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як передбачено частиною 1 статті 93
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року N 2768-III, право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Платний характер користування
земельною ділянкою, переданою в оренду,
передбачає внесення відповідних
платежів орендодавцеві.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України) (ч. 2 ст. 21
Закону України "Про оренду землі" від 6
жовтня 1998 року N 161-XIV).

Згідно з підпунктом 9.1.10 пункту 9.1
статті 9 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), який набрав чинності
з 01.01.2011, плата за землю належить до
загальнодержавного податку.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

У відповідності до пункту 288.1 статті 288
ПК України, підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки.

Згідно пунктів 288.4 та 288.5.1 статті 288 ПК
України, розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
06.06.2007 між Кременчуцькою міською радою
(орендодавець) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено
договір оренди земельної ділянки,
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає в оренду
терміном на 5 років земельну ділянку
загальною площею 312 кв.м з нормативною
грошовою оцінкою земельної ділянки
станом на 22.05.2007 210,61 грн. за 1кв.м (том 1
а.с. 18-19).

За пунктом 9 цього договору орендна
плата вноситься у грошовій формі у
розмірі 5% від грошової оцінки землі
щорічно. Згідно з пунктом 35 договору
зміна його умов здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін.

Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації є базою оподаткування з
плати за землю (ст. 271 ПК України).

При проведенні нормативної грошової
оцінки земель в межах населених
пунктів використовується показник - Кф
- коефіцієнт, який характеризує
функціональне використання земельної
ділянки (під житлову та громадську
забудову, для промисловості,
транспорту тощо).

Позивачка вважає, що при обчисленні
розміру орендної плати за земельні
ділянки за 2011-2012 роки відповідачем
протиправно використано дані з розміру
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, обчисленої з урахуванням
коефіцієнту функціонального
використанні земель Кф 2,5, який не має
застосовуватись до земель
громадського призначення, до яких
належить земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з
твердженням позивачки та зазначає, що
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.12.2011 (а.с.
22-27), залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 (а.с.
28-33), визнано неправомірними дії
Управління Держкомзему у м. Кременчук
Полтавської області щодо застосування
у витягах з технічної документації про
грошову оцінку земельної ділянки
площею 321 кв.м. місцезнаходження якої:
АДРЕСА_1 коефіцієнту функціонального
використання земель Кф 2,5. Зобов'язано
Управління Держкомзему у м. Кременчук
Полтавської області внести зміни до
даних Державного земельного кадастру
та у витяги з технічної документації
про грошову оцінку земельної ділянки
за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 площею 312
кв.м. в частині зміни коефіцієнту
функціонального використання земель
Кф 2,5 на коефіцієнт 0,7, що
застосовується до земель громадського
призначення.

Разом з тим, відповідач при обчисленні
орендної плати керувався витягом з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
Управління Держземагенства у
Кременчуцькому районі Полтавської
області від 08.05.2013 (а.с. 53), у якому
надавалась оцінка 1 кв.м. земельної
ділянки у розмірі 1184,73 грн., виходячи з
коефіцієнту комерційного призначення
2,5, що суперечить чинному на даний час
судовому рішенню.

Крім того, в свою чергу, згідно зі
статтею 30 Закону України "Про оренду
землі", зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою
сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни
умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Контролюючі органи відповідно до
підпункту 191.1.1 пункту 191.1 статті 191
Податкового кодексу України
здійснюють адміністрування податків,
зборів, платежів, в тому числі
забезпечують сервісне обслуговування
платників податків, організацію та
контроль за сплатою податків, зборів,
платежів відповідно до порядку,
встановленого законом, проте
ініціативою вносити зміни в договори
оренди землі наділена одна зі сторін
цих договорів, якою у справі, що
розглядається, є Кременчуцька міська
рада - орган місцевого самоврядування,
через яку відповідною територіальною
громадою реалізовано право власності
на передану в оренду земельну ділянку,
що знаходиться у комунальній
власності.

Колегія суддів вважає, що зміна розміру
показника нормативної грошової оцінки
земель є підставою для зміни розміру
орендної плати, проте зазначене не
тягне донарахування Кременчуцькою
ОДПІ сум податкового зобов'язання з
орендної плати із застосуванням
штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Доводи відповідача у апеляційній
скарзі щодо порушення позивачем
обов'язку подавати податкову
декларацію з земельного податку та
сплачувати орендну плату за землю до
місцевого бюджету за період 2010-2012 років
в розмірі відповідно до умов договору
оренди землі та з урахуванням
встановленого розміру нормативної
грошової оцінки земель колегія суддів
вважає необґрунтованими в силу їх
недоведеності. Зважаючи на той факт, що
правомірність встановленого розміру
нормативної грошової оцінки земель,
який був використаний відповідачем при
обчисленні суми грошового зобов'язання
за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1,
не підтвердилась під час розгляду
судової справи №2а-1670/7896/11, колегія
суддів не вбачає винних дій позивача в
частині не сплати орендної плати за
землю.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013р. по
справі № 816/6903/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 03.03.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.