Справа № 2а-0770/2501/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа
№ 4808/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

прокурор -
Луцик Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 31.10.2011р. в
адміністративній справі за позовом
прокурора Мукачівського району
Закарпатської обл. в інтересах держави
в особі Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті та її
структурного підрозділу
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Закарпатській обл. до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення фінансових санкцій за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.10.2009р. прокурор Мукачівського району
Закарпатської обл. звернувся в
інтересах держави в особі Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті та її структурного
підрозділу Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Закарпатській обл. з адміністративним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача Фізичної особи -
підприємця /ФОП/ ОСОБА_2 на користь
держави фінансові санкції за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт в загальному розмірі 1700 грн.
(а.с.2-4).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 31.10.2011р.
заявлений прокурором позов задоволено;
стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь
держави 1700 грн. фінансових санкцій
(а.с.42-45).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач ФОП
ОСОБА_2, який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та відмовити у
задоволенні позову або закрити
провадження у справі чи залишити
позовну заяву без розгляду (а.с.50).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує
тим, що позивач на розгляду суду не
подав завдання транспортної перевірки,
що є основою подальших процесуальних
дій позивача, також судом не досліджено
право посадових осіб позивача на
підписання постанови про застосування
фінансових санкцій. Окрім цього, факт
вчинення апелянтом порушення
законодавства про автомобільний
транспорт не доведено належними
доказами, судом не перевірено
дотримання прокурором 6-місячного
строку на звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення прокурора, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подана
скарга не підлягає до задоволення, з
наступних мотивів.

Приймаючи рішення по справі, суд
першої інстанції виходив з того, що у
встановлений термін позивачем
добровільно не сплачені фінансові
санкції; постанова про застосування
фінансових санкцій у встановленому
порядку не оскаржувалася; факт
вчинення порушення законодавства про
автомобільний транспорт доведений
належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи, при цьому судом
повно досліджені обставини, які мають
значення для справи.

Як достовірно встановлено судом
першої інстанції, 18.01.2011р. державними
інспекторами Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Закарпатській обл.
проведено перевірку транспортного
засобу марки «Форд Транзит», номерний
знак НОМЕР_1, під керуванням водія
ОСОБА_2

Під час проведення перевірки
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 надавав
послуги по перевезенню пасажирів без
оформлення документів, які необхідні
для надання таких послуг, а саме за
відсутності ліцензійної картки, копії
договору із замовником про надання
послуг перевезення, чим не дотримався
вимог ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Виявлене порушення зафіксовані в
Акті перевірки № 217059 від 18.01.2011р., від
підписання якого відповідач
відмовився (а.с.6).

На підставі матеріалів перевірки
керівником Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Закарпатській обл. винесена постанова
№ 114461 від 22.02.2011р., якою до позивача
застосовані у відповідності до абз.3 ч.1
ст.60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» фінансові санкції в розмірі
1700 грн. (а.с.5).

Вказана постанова скерована на адресу
позивача у встановлені строки (24.02.2011р.)
та вручена адресату 26.02.2011р., що
стверджується відповідним поштовим
повідомленням (а.с.7).

Спірні правовідносини
регламентуються приписами Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
загального користування, затв.
постановою № 143 від 29.01.2003р. (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до приписів ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних
пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист,
договір із замовником транспортних
послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

За виявлене порушення
відповідачем у відповідності до вимог
абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», які
передбачають застосування за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
відповідних санкції, зокрема, за
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст.ст.39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, застосовані штрафні санкції
у розмірі 1700 грн.

Таким чином, наявними матеріалами
справи стверджується факт порушення
позивачем вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт»; за виявлені
порушення відповідачем у
відповідності до вимог абз.3 ч.1 ст.60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» правомірно застосовані по
позивача фінансові санкції.

Також слід врахувати й ту
обставину, що відповідач у
встановленому порядку не оскаржував
постанову про накладення на нього
фінансових санкцій за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, через що остання є чинною.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апелянта про відсутність
допущеного порушення законодавства
про автомобільний транспорт, оскільки
такий висновок не відповідає фактичним
обставинам справи.

Зокрема, відповідач є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання (а.с.35), надає послуги з
перевезення пасажирів, покликання на
відсутність надання послуг по
перевезенню пасажирів в момент
проведення перевірки не підтверджено
жодними доказами. Також Акт перевірки
від 24.12.2010р. не має відношення до
розглядуваної перевірки та стосується
проведення іншої перевірки.

Окрім цього, в частині
правомірності дій позивача колегія
суддів враховує, що Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, затв.
постановою КМ України № 1567 від 08.11.2006р.,
передбачена форма постанови про
застосування фінансових санкцій
(додаток № 5), при цьому спірна
постанова повністю відповідає
затвердженій формі; також остання не
передбачає обов'язкової вказівки у
постанові реквізитів акта перевірки та
вид проведеної перевірки.

Окрім цього, відповідно до ст.60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» від імені центрального
органу виконавчої влади з питань
автомобільного транспорту розглядати
справи про стягнення у вигляді штрафів
за порушення, викладені у цій статті,
мають право посадові особи урядового
органу державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті.
Порядок стягнення у вигляді штрафу за
порушення, викладені у цій статті, та
порядок оскарження і опротестування
постанови по справі про правопорушення
визначає КМ України.

Відповідно до пп.3, 4 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, затв.
постановою КМ України № 1567 від 08.11.2006р.
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, мм.Києві та
Севастополі.

Державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок.

Згідно з п.27 вказаного Порядку за
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5.

Таким чином, спірна постанова про
застосування фінансових санкцій
винесена компетентним державним
органом, а її форма відповідає вимогам
закону, через що підстави для її
скасування є відсутніми.

Окрім цього, прокурором дотриманий
6-місячний строк звернення до суду із
розглядуваним позовом, оскільки
постанова № 114461 про застосування
фінансовий санкцій винесена 22.02.2011р.,
строк сплати штрафу становив 15 днів
після отримання копії цієї постанови,
звернення до суду із позовом мало місце
01.08.2011р.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до обґрунтованого висновку
про підставність та обґрунтованість
заявленого прокурором позову, через що
останній підлягає задоволенню, при
цьому належить стягнути з ФОП ОСОБА_2 в
користь держави накладені згідно
постанови № 114461 від 22.02.2011р. фінансові
санкції за порушення законодавства про
автомобільний транспорт в розмірі 1700
грн.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстави для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 31.10.2011р. в
адміністративній справі № 2а-0770/2501/11
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

С.М.Кузьмич