Справа № 1570/2230/2012
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 березня 2014 р.ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа №
1570/2230/2012

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Шеметенко
Л.П.розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.11.2012 р. по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЛТРАНС" до
Білгород-Дністровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень-рішень-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БІЛТРАНС" звернулось до суду з
позовом до Білгород-Дністровської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби та після збільшення
позовних вимог просило скасувати
податкове повідомлення № від
21.03.2012 р. в частині донарахування
податку на прибуток у сумі 229776 грн.
основного платежу та штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 57444 грн., на
загальну суму 287220 грн. 00 коп. та
скасувати податкове повідомлення
-рішення № від 21.03.2012 р. в частині
донарахування податку з доходів
фізичних осіб у сумі 4 221 грн. 36 коп.
основного платежу та штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1055 грн. 34
коп. на загальну суму 5 276 грн. 70 коп. та
скасувати податкове повідомлення
-рішення № від 21.03.2012 р. в частині
донарахування податку на додану
вартість у сумі 111 733 грн. 00 коп. та 12 287
грн. штрафних фінансових санкцій, на
загальну суму 124 020 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.11.2012 року
позов був задоволений частково,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
№ від 23.03.2012 року в частині
донарахування прибутку у розмірі 229
776грн. та штрафних санкцій у розмірі 57
444грн.,та визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 21.03.12
року в частині донарахування податку з
фізичних осіб у розмірі 4 221грн.,36коп.
основного платежу та штрафних санкцій
у розмірі 1 055грн.34коп.

Не погоджуючись з постановою
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій вважає
вказану постанову прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
відповідача було замінено
правонаступником
Білгород-Дністровською об'єднаною
Державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів в Одеської області .

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися -тому суд
відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю "БІЛТРАНС" є
юридичною особою ,перебуває на обліку в
Білгород -Дністровській ОДПІ Одеської
області ДПС та є платником податку на
додану вартість з 11.05.2005 року.

В період з 03.02.2012 року по 01.03.2012 року,
Білгород -Дністровською ОДПІ Одеської
області ДПС було проведено планову
виїзну перевірку ТОВ "БІЛТРАНС"з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
30.09.2011 р., іншого законодавства за
період з 01.07.2010 р. по 30.09.2011 р.

За результатами перевірки було
складено акт перевірки № 96/22-01/32460026 від
07.03.2012 року, яким були встановлені
порушення :

- п.4.1 ст. 4, п.п 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п 4.1.6 п.4.1
ст.4, п. 5.1, п.п 5.2.1 п.5.2 ст.5,п.п.5.3.3 п.5.3 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 22.05.1997 року №
283/97-ВР(зі змінами та доповненнями),
Порядок заповнення та подання
податкової декларації з податку на
прибуток, який регламентується наказом
ДПА України від 29.03.03 № 143 „Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток підприємства та
Порядку її складання" із змінами,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 08.04.03 за № 271/7592, п.17.2 ст.17 Закону
України від 02.12.2010 № 2181 «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток за період з 01.07.2010 по 31.03.2011 на
загальну суму 229 776,0 грн: за 3 квартал 2010
року на суму 15824,0 грн. ; за 4 квартал 2010
року на суму 213952,0 грн. та завищення на
суму 10678,0 грн. за 1 квартал 2011 року

-п. 138.1 ст.138, п.п.139.1.6 п.139.1 ст.139
Податкового Кодексу України від 02
грудня 2010р. № 2755- VI, в результаті чого за
період з 01.04.2011 по 30.09.2011 встановлено
заниження витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування у
Декларації з податку на прибуток( рядок
04) на загальну суму 267 118,0 грн. та
відповідно завищення податку на
прибуток на суму 11793,0 грн.

- п.п 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997р.
№ 168/97- ВР ( зі змінами та доповненнями)
та п. 198.6ст. 198, п. 199.1, п. 199.2 статті 199, п.
201.11 ст.201 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010р. № 2755-УІ( зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено заниження податкових
зобов'язань з Податку на додану
вартість по сплаті в бюджет на загальну
суму 164471,0 гри.

- пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп.
163.1.2 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164, п.
173.1, п. 173.3 ст. 173, п. 167.2. ст. 167, п.171.2 ст.171
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI в результаті чого
підприємством занижено податок з
доходів фізичних осіб у сумі 2500 грн.

- пп.3.1.13 п. 3.1, п. 3.2, п.3.3 ст. З Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого /сплаченого/ на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПА України від
29 вересня 2003р. № 451 та „Про
затвердження форми Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платника
податку, і сум утриманого з них податку"
затвердженого наказом ДПА України від
24 грудня 2010 р. № 1020. Відповідальність
передбачена п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ.

- п. 176.2 ст. 176, п. 178.5 ст. 178, п. 167.1 ст. 167
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-УІ підприємству належить
донарахувати податок з доходів
фізичних осіб у сумі 2901,87 грн.

-п. 2.1 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. З, пп.4.2.1 п. 4.2 ст.
4, пп.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.17.2 ст.17, п.22.3 ст. 22
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889-ІУ
підприємству належить донарахувати
податок з доходу підприємця у сумі 1319,49
грн.

- пп.14.1.156 п.14.1 ст.14, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп.
168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (зі змінами
та доповненнями), за наслідками чого
несвоєчасно перерахований податок з
доходів фізичних осіб станом на 01.12.2011р.
у сумі 6695,18 грн. є податковим
зобов'язанням. Відповідальність
передбачена п. 127.1 ст. 127 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ

- п.п.2.6 п.2, Положення "Про ведення
касових операцій в національної валюті
в Україні ", затвердженого Постановою
правління НБ України від 15.12.2004 №637.

Сутністю виявлених порушень є виплата
нотаріусам та адвокатам вартості
отриманих від вказаних осіб послуг без
нарахування, утримання та
перерахування до бюджету податку
доходів фізичних осіб, у зв'язку з чим,
товариству, як податковому агенту
належало донарахувати податок з
доходів фізичних осіб у сумі 2901, 87 грн.;
не нарахування та не перерахування до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб у сумі 1319, 49 грн. з виплаченого
доходу фізичній особі -підприємцю
ОСОБА_4 за придбані товарно
-матеріальних цінностей, так як
відсутні документи, які б свідчили, що
вищевказаний підприємець підтвердив
свою державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності, який
самостійно здійснює сплату податкових
зобов'язань.

Згідно до п. 178.5 ст. 178 Податкового
кодексу України, під час виплати
суб'єктами господарювання -
податковими агентами, фізичним особам,
які проводять незалежну професійну
діяльність, доходів, безпосередньо
пов'язаних з такою діяльністю, податок
на доходи у джерела виплати не
утримується в разі надання такою
фізичною особою копії свідоцтва про
взяття її на податковий облік як
фізичної особи, яка провадить,
незалежну професійну діяльність.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що при проведенні господарської
діяльності позивач звертався за
послугами до нотаріусів та адвокатів,
тобто осіб, що провадять незалежну
професійну діяльність.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції ,що в діях
позивача порушень вимог п.178.5 ст. 178
Податкового Кодексу України -не
вбачається, так як під час перевірки
позивачем були надані копії довідок
форми 4-ОПП про постановлення
відповідних осіб на податковий облік,
що відповідає положенням п.3.11 Порядку
обліку платників податків і зборів,
затвердженим наказом ДПА України № 979
від 22.12.2010р.

Відповідно до підпункту 4.3.25 пункту 4.3
статі 4 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються дохід
(прибуток), одержаний самозайнятою
особою від здійснення нею
підприємницької або незалежної
професійної діяльності, якщо така
особа обрала спеціальну (спрощену)
систему оподаткування такого доход)
(прибутку) відповідно до закону.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що ТОВ "БІЛТРАНС"правомірно не
утримувало податок з доходів фізичних
осіб з ФОП ОСОБА_4 та не перераховувало
суми податку до бюджету, оскільки ФОП
ОСОБА_4 сплачено єдиний податок у
відповідності до Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва".

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції ,що
посилання відповідача на п. 2.1 ст. 2. пп.
3.1.1 п 3.1 ст. 3. пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пгі.8.1.1 п.8.1
ст. 8, ст.17.2 ст. 17. п.,22.3 ст. 22 Закон)'
України "Про податок з доходів фізичних
осіб"є безпідставним, а позовні вимоги
в частині оскарження податкового
повідомлення-рішення № від 21.03.2012
в частині донарахування податку з
доходу фізичних осіб в сумі 4221 грн.36
коп. основного платежу та штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1055 грн. 34
коп. на загальну суму 5276 грн.70 коп. -є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що в ході перевірки, Білгород
-Дністровською ОДПІ, було встановлено
порушення ТОВ "БІЛТРАНС"п. 4.1, ст. 4, п.п.
4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"та
Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
прибуток, затвердженого Наказом ДПА
України від 29.03.2003 р. № 143, у зв'язку з
чим, було встановлено завищення
задекларованих показників у рядку 01.6
декларацій з податку на прибуток: за 9
місяців 2010 року, а саме ІІІ квартал 2010
року на суму 167 278, 00 грн., за І квартал 2011
року на суму 15 800, 00 грн. та заниження
задекларованих показників у рядку 01.6
декларацій з податку на прибуток: за 4
квартал 2010 року на суму 1 371 937, 00 грн.,
висновки податкового органу
обґрунтовані наступними доводами.

Перевіркою відображених у рядку 01.6
Декларацій „інші доходи, крім
визначених у 01.1-01.5" показників за
період з 01.07.2010 р. по 31.03.2011р. у загальній
сумі "мінус" 173 206 грн., встановлено, що у
періоді, який перевірявся, суб'єкт
господарювання отримував інші доходи у
вигляді поворотної фінансової
допомоги від фізичних осіб.

Перевіркою, на підставі аналізу
оборотно - сальдових відомостей по
бухгалтерських рахунках, аналізу по
рахунках 70, 3772, 6851, первинних
банківських та касових документах,
було встановлено, що TOB "БІЛТРАНС"у
перевіреному періоді укладав з
засновниками підприємства договори на
отримання поворотної фінансової
допомоги (такі дані наведені у додатку
№ 3-10 до акту перевірки "реєстр
суб'єктів господарювання, від яких TOB
"БІЛТРАНС"отримував поворотну
фінансову допомогу).

Кошти, отримані за договором доручення,
не включаються до валового доходу,
відповідно до Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 3 «Звіт про
фінансові результати», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 87 від 31.03.99 р. у пункті 4 якого, термін
«доходи» визначено як збільшення
економічних вигод у вигляді
надходження активів або зменшення
зобов'язань, які призводять до
зростання власного капіталу (за
винятком зростання капіталу за рахунок
внесків власників). Враховуючи, що
кошти за договором доручення належать
іншій особи, їх отримання не призводить
до зростання власного капіталу
позивача.

Відповідно до п. 6.2 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 15 «Дохід»,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України № 290 від 29.11.99 р., не
визнаються доходами такі надходження
від інших осіб, як «сума надходжень за
договором комісії, агентським та іншим
аналогічним договором на користь
комітента, принципала тощо». Дохід у
повіреного з'являється тільки по факту
надання послуг, тобто при одержані
звіту довірителем або ж при підписанні
акту виконаних робіт згідно п.6.3 2
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку «Дохід». Порядок оподаткування
операцій, які здійснюються за
договором доручення, передбачено пп.
7.9.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», відповідно до
якого не включаються до складу
валового доходу кошти або майно,
залучені платником податку на підставі
договорів комісії, довірчого
управління та інших цивільно-правових
договорів, не передбачають переходу
права власності на таке майно або
кошти. Оскільки з визначення договору
доручення випливає, що право власності
на кошти або майно, отримані повіреним
від довірителя для виконання договору,
не переходить, то їхня вартість не
включається до складу валового доходу
повіреного.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується із висновком суду 1-ої
інстанції ,що грошові кошти, які
отримані позивачем на виконання
договору доручення, не підлягають
включенню до складу валового доходу у
відповідності до Положень (стандартів)
бухгалтерського обліку та Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що при заповненні позивачем податкової
декларації з податку на прибуток за 2010
рік, а саме за 4 квартал 2010 року, в
значенні рядка 01.6 «Інші доходи, крім
визначених у 01.1 - 01.5», була врахована
помилка, яка була допущена в
попередньому податковому періоді у
сумі 167 278 грн., та сума звітного
податкового періоду 975 459 грн., яка саме
дорівнює сумі повернутого боргу за
договором позики. Показник рядка 01.6.
«Інші доходи, крім визначених у 01.1.-01.5»
за 2010 рік складає 229 200 грн. Зазначений
показник відображає дійсний рух
заборгованості за договорами позики: 1
371 937 (задекларована сума у рядку 01.6 за 9
місяців) мінус 167 278 грн. (сума помилки,
яка виправлена у річній Декларації за
2010 рік) та мінус 975 459 грн. (сума
повернення заборгованості за
договорами позики), що дорівнює 229 200
грн. Разом підлягала вирахуванню сума в
розмірі 1 142 737 грн.

У податковій звітності за 4 квартал 2010
року, позивач відобразив дані у рядку
01.6 Декларацій «Інші доходи, крім
визначених у 01.1 - 01.5», без помилок.

Таким чином , апеляційний суд
погоджується із висновком суду 1-ої
інстанції ,що податкове
повідомлення-рішення № від 23
березня 2012 року в частині
донарахування податку на прибуток у
розмірі 229 776 грн. та штрафних санкцій у
розмірі 57 444 грн. є необґрунтованими та
протиправним .

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що у порушення товариством п.п. 7.2.6 п. 7.2
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст.
201 Податкового Кодексу України, що
виявилось у включенні позивачем, в
період з 01.11.2010 р. по 01.06.2011 р., до реєстру
отриманих податкових накладних суми
придбаних товарів у тому числі податок
на додану вартість, на підставі касових
чеків без дотримання вимог податкового
законодавства.

Згідно положень п. 1.8 ст. 1 Закону
України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок
на додану вартість" (далі Закон про ПДВ)
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Відповідно із підпунктом 7.7.1. пункту 7.7
статті 7 Закону України, від 03.04.1997, №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість"(
в редакції на момент виникнення
правовідносин) сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно із підпунктом 7.7.2 вказаного
Закону ,якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 7.1. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану
вартість»поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість.

Згідно з пп. 7.2.1. п. 7.2. вказаного Закону
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дату виписування податкової
накладної; в) повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ж)
ціну поставки без врахування податку;
з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; и)
загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Положеннями пп. 7.2.3. п.7.2. ст. 7 Закону
визначено, що податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно з пп.7.2.4. п.7.2. ст. 7 Закону право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Підпунктом 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України
«Про податок на додану
вартість»передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп.7.4.5. п.7.4 ст.7 цього
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6. цього пункту).

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених при придбанні товару, до
податкового кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції (оскільки податковий кредит
складається з сум податку, сплачених у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товару, умова придбання або
виготовлення товару є обов'язковою та
підлягає доказуванню); 2) наявності
податкових накладних, складених
особою, зареєстрованою платником
податку, чи митних декларацій на
підтвердження придбання такого товару
та сплати відповідної суми ПДВ; 3)
подальшого використання придбаного
товару в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
підприємства.

Згідно із п. 1.7 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість»,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України
„Про податок на додану вартість"
визначено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: - або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; - або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.6. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
встановлено, що податкова накладна
видасться платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Законом України «Про податок на додану
вартість» передбачено лише єдиний
випадок не включення до складу
податкового кредиту витрат по сплаті
податку на додану вартість -
відсутність податкової накладної або
митної декларації (пп.7.4.5. п.7.4. ст.7
Закону). Інших підстав для не включення
до складу податкового кредиту витрат
по сплаті податку на додану вартість
даний Закон не передбачає.

Відповідно до п.5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
Наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у
пункті 2 даного Порядку. Згідно з п.2
вказаного Порядку податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі і
якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Після набуття законної сили ПК
України,вказані правовідносини
врегульовані виключно цім Кодексом.

Згідно п.п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Згідно п.п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Згідно п.п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.п. 200.2 ст. 200 ПК України при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Згідно п.п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно п.п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 ПК України
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Згідно з п.п. "а" п.200.14 ст.200 ПК України у
разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201
Податкового Кодексу України, податкова
накладна видається платником податку
який здійснює операції з постачання
товарів (послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум ПДВ, що
відносяться податкового кредиту.

Відповідно до положень п. 201.4, п. 201.6
Податкового Кодексу України, податкова
накладна виписується у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Вона
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
податковому кредиті і реєстрі
отриманих податкових накладних
покупця.

Відповідно до положень п. 201.11 ст.201
Податкового Кодексу України, підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної, також
є:

а) транспортний квиток, готельний
рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця, крім тих,
форма яких встановлена міжнародними
стандартами;

б) касові чеки, які містять суму
отриманих товарів/послуг, загальну
суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

У разі використання платниками для
розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення
реєстраторами розрахункових операцій
сум податку встановлює Кабінет
Міністрів України.

Таким чином , апеляційний суд
погоджується із висновком суду 1-ої
інстанції ,що податкове повідомлення
-рішення № від 21.03.2012 року в
частині донарахування ПДВ у сумі 111733
грн. та 12287 грн.штрафних фінансових
санкцій є правомірним , так як загальна
сума отриманих позивачем
товарів/послуг без отримання
податкової накладної перевищувала 200
гривень за день (без урахування
податку), а згідно п.п 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», пп. «б» п. 201.11 Податкового
Кодексу України, підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної, також
є касові чеки, але загальна сума
отриманих товарів/послуг не може
перевищувати 200 гривень за день (без
урахування податку).

Таким чином , апеляційний суд
погоджується із висновком суду 1-ої
інстанції, щодо наявності підстав для
часткового задоволення позову .

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка,
постановлене рішення суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та
відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд
доходить до висновку, що не має підстав
в межах доводів апеляційної скарги для
скасування чи зміни постанови суду
1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198,199,
200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254
КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.11.2012 р. -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя пис/

Судді: