Справа № 205/9434/13-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 205/9434/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі: головуючого
судді Мовчан Д.В. розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Прилуцького
МВ лейтенанта міліції Лукіна
Владислава Віталійовича про
скасування постанови про накладання
адміністративного стягнення за
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
СВ 1 № 093918 від 09 жовтня 2013 року, винесену
інспектором ВДАІ Прилуцького МВ
лейтенантом міліції Лукіним В.В. про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі,
відповідно до якої на нього, позивача,
було накладено штраф у розмірі
340(триста сорок) грн. 00 коп., за порушення
п. 15.9(г), п.2.4, п.8.43 Правил дорожнього
руху України, за що передбачена
відповідальність ч. 1 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі -КупАП). Також
просить у позові закрити провадження
по адміністративній справі за ч. 1 ст.122
КУпАП відносно нього у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що дана постанова не
відповідає вимогам законодавства та
дійсним обставинам справи, у зв'язку з
чим така постанова підлягає
скасуванню, а провадження по
адміністративній справі відносно
позивача - закриттю, у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність із
викладанням правової позиції щодо
позовних вимог. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі (а.с. 23).

Відповідач інспектор ВДАІ
Прилуцького МВ лейтенант міліції Лукін
Владислав Віталійович судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи по суті повідомлявся
належним чином, про що свідчить його
підпис в повідомленні про вручення
судової повістки (а.с. 21), заяв чи
клопотань до суду не надходило.

У відповідності до ч. 6. ст. 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.
Тому суд ухвалив розглянути справу за
відсутністю сторін в порядку
письмового провадження на підставі
матеріалів справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, знаходить
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013
року відповідачем по даній справі,
інспектором ВДАІ Прилуцького МВ
лейтенантом міліції Лукіним В.В. було
складено протокол серії АБ 2 № 695592
(а.с.4). У вказаному протоколі зазначено,
що 09 жовтня 2013 року близько 15 год. 05 хв.
в м. Прилуки по вул. Пиротинській
позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «DAF
FT -95», д/н НОМЕР_3 з напівпричепом «LANMIL
LIW1S», д/н НОМЕР_2 порушив вимоги
дорожнього знаку 3.15 (т/з вага яких
перевищує 12 тог рух заборонено) , та на
вимогу працівника ДАІ зупинив т/з на
перехресті Т/З ВАГА ІКИХ, чим порушив п.
8.43, п.2.4, п. 15.9(г) Правил дорожнього руху
(далі - ПДР), за що відповідальність
передбачена за ч.1 ст. 122 КУпАП .

При цьому Позивач в вищевказаному
протоколі про адміністративне
правопорушення у графі «по суті
порушення пояснюю» зазначив «… с
работниками ГАИ не согласен и буду
обжаловать в суде, так как на улица
указана в протоколе сов сем другая и
знака «запрещено» нет, а остановился на
перекрестке по требованию работника
ГАИ, который указал на место
остановки….…..»

На підставі вказаного протоколу
відповідачем по справі, інспектором
ВДАІ Прилуцького МВ лейтенантом
міліції Лукіним В.В., 09 жовтня 2013 року
було винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
СВ № 093918 (а.с.5), відповідно до якої на
позивача ОСОБА_1 було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340(триста сорок) грн. 00
коп., у зв'язку із скоєнням
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України
про адміністративне правопорушення.

Зазначена постанова, як акт
індивідуальної дії, перевірялись судом
на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Відповідно до п. 9 КУпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визначається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 року
№ 1306, врегулювання дорожнього руху
здійснюється за допомогою дорожніх
знаків, дорожньої розмітки, дорожнього
обладнання, світлофорів, а також
регулювальниками.

Пунктом 8.2 Правил передбачено, що
дорожні знаки можуть бути постійними,
тимчасовими та із змінною інформацією.
Тимчасові дорожні знаки розміщуються
на переносних пристроях, дорожньому
обладнанні або закріплюються на щиті з
фоном жовтого кольору і мають перевагу
перед постійними дорожніми знаками та
дорожньою розміткою.

Відповідно п.2.3 п.п. «б» Правил
дорожнього руху України, водій
транспортного засобу повинен бути
уважним та слідкувати за дорожньою
обстановкою, відповідно реагуючи на її
зміни та не відволікатись від
керування транспортним засобом в
дорозі.

В той-же час, для наявності
умисної чи необережної вини водія у
вчиненні адміністративного
правопорушення, необхідно те, щоб
вимоги дорожніх знаків були доведені
до нього належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами
по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган(посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складання, посада, прізвище,
ім'я, по-батькові особи, яка склала
протокол, відомості про особу, яка
притягується до відповідальності;
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення ,
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвище, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Суд вважає, що
вказані приписи адміністративного
законодавства відповідачем виконані
не були, адже маючи перед прийняттям
постанови протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому позивач зазначив про незгоду з
висновками інспектора ДПС ДАЇ,
вказаний суб'єкт владних повноважень
повинен був, використовуючи свої
повноваження, зібрати докази, які б
спростували свідчення позивача, але
таких доказів ні протокол, ні постанова
не містить.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Ст.7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше, як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративне правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів. Відповідно до
вимог процесуального закону, докази
мають бути належними та допустимими.
Допустимими є ті докази, які зібрані у
відповідності до закону, компетентними
органами та в установленому порядку, а
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Разом з цим, доводи позивача
наведені в позовній заяві, доказів, які
б спростували покази позивача,
відповідач суду не надав, в судове
засідання не з'явився, не довів
правомірність свого рішення, не надав
суду обґрунтованих доказів вини
позивача у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Також в
ході розгляду справи по суті доказів
скоєння позивачем правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП судом не
здобуто. Таким чином, суд вважає, що
висновок відповідача про скоєння
позивачем 09 жовтня 2013 року
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122КУпАп, є
необґрунтованим, а притягнення його до
адміністративної відповідальності
відбулося без належних на те підстав.

Підстав для відмови у задоволені
позову судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення
здійснюється у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП
в разі оскарження постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності орган (посадова
особа) при перевірці законності та
обґрунтованості винесеної постанови
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття справи.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і
необхідності визнання неправомірною
та скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
СВ 1 № 093918 від 09 жовтня 2013 року про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, а також про
закриття провадження в
адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 122, 247, 278, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст.
4,6,9,11,70, 71,104 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

2. Постанову інспектора ВДАІ
Прилуцького МВ лейтенанта міліції
Лукіна Владислава Віталійовича у
справі про адміністративне
правопорушення серії СВ 1 № 093918 від 09
жовтня 2013 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 122 КУпАП,- скасувати.

3. Визнати дії інспектора ВДАІ
Прилуцького МВ лейтенанта міліції
Лукіна Владислава Віталійовича щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 09
жовтня 2013 року ОСОБА_1 -
неправомірними.

4. Провадження у адміністративній
справі про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, 09 жовтня
2013 року, - закрити.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д. В. Мовчан