Справа № 2518/2-а-11924/11
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Жовток Є.А.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром
Л.М.розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Ріпкинському районі Чернігівської
області на постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Ріпкинському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2011 року позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Ріпкинському районі
Чернігівської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
відповідно до вимог ст. 39, 51 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 15.11.2011
року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За приписами ч. 1 ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
підвищення до пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
встановленої на відповідний період
згідно зі ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2010
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою пенсійного віку,
віднесена до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, віднесених до категорії 4,
додаткова пенсія, заподіяна за шкоду
здоров'ю, визначається у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, мають бути підвищені у
розмірі на одну мінімальну заробітну
плату.

Нарахування позивачу пенсії
відповідно до положень ст. ст. 39, 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим він звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 51, відповідно до Постанови КМУ № 1
від 03.01.2002, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 та Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002,
відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Відповідно до п. 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4 такого змісту:
«Установити, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178 з наступними
змінами), статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»(Відомості Верховної Ради
України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними
змінами), статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб»(Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання вимог даного Закону
Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011
року було прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету». Дана постанова
набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Отже, до 23 липня 2011 року вказані виплати
виплачуються у розмірах, встановлених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» та Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
починаючи з 23 липня 2011 року - Постановою
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року № 745.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга - підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207
КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Ріпкинському районі Чернігівської
області - задовольнити частково.

Змінити постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 15.11.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
Ріпкинському районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії, виклавши абзац четвертий та
п'ятий резолютивної частини постанови
наступним чином:

«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Ріпкинському районі
Чернігівської області провести
перерахунок і виплату ОСОБА_4 доплату
до пенсії непрацюючому пенсіонеру,
який проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров`ю в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2010
року по 22.07.2011 року з урахуванням сум
раніше проведених виплат за вказаний
період».

В решті постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 15.11.2011 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту винесення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.