Справа № 344/18231/13-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/97/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,
Іванова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду адміністративну справу
за позовом підприємця ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання протиправним та скасування п.
7.5 рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 99
від 24.02.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулись в суд з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просила визнати
протиправним та скасувати п. 7.5 рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 99
від 24.02.2010 року, оскільки таке рішення
прийняте відповідачем всупереч
рішенням судів першої та апеляційної
інстанції. Виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
фактично порушив не лише права
позивачки як забудівника, а й порушив
прийняті судові рішення, прийняттям
аналогічного скасованому судами
рішенню № 160 від 21.03.2007 року нового
пункту 7.5 рішення № 99 від 24.02.2010 року.

В судовому засіданні представник
позивачки вимоги позову підтримала з
мотивів наведених в позовній заяві та
просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 13.12.2013 року вимоги позову
заперечив в повному обсязі, мотивую
тим, що зведення будинку по АДРЕСА_1
неможливе без відселення мешканців
будинку по АДРЕСА_2, оскільки будуть
порушені протипожежні норми та норми
інсоляції. Приймаючи рішення в 2005 році,
яким надано дозвіл на проведення
проектно-пошукових робіт для
будівництва будинку по АДРЕСА_1,
відповідачу було відомо про будинок
який розташований поруч (будинок
АДРЕСА_2), однак порушення
протипожежних норми та норми інсоляції
відповідачі стало відомо тільки в 2007
році. Просив в задоволенні позову
відмовити.

Письмових заперечень представник
відповідача суду не надав, будь-яких
доказів на підтвердження своїх
заперечень також не було надано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши письмові докази у справі,
судом встановлено наступне.

Рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
24.11.2005 року № 422 позивачці надано дозвіл
на проведення проектно-пошукових робіт
для будівництва багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1 з умовою знесення існуючого
будинку АДРЕСА_1 з відселенням його
мешканців та при умові укладення угоди
з виконавчим комітетом ради про участь
у соціально-економічному розвитку
міста (а.с.4).

Отже, як вбачається із вказаного
рішення про відселення мешканців
будинку АДРЕСА_2 не йдеться.

21 березня 2007 року виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
приймає рішення № 160, яким вносить
зміни в п. 3.1 рішення виконавчого
комітету міської ради від 22.12.2005 року №
497 та визначає умову позивачці про
знесення ще й будинку АДРЕСА_2 з
відселенням всіх мешканців вказаного
будинку (а.с.9).

Як вбачається із вказаного рішення в
ньому присутня помилка, оскільки саме
рішення від 22.11.2005 року № 422, а не від
22.12.2005 року № 497 позивачці надано дозвіл
на проведення проектно-пошукових робіт
для будівництва багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1 з умовою знесення існуючого
будинку АДРЕСА_1 з відселенням його
мешканців та при умові укладення угоди
з виконавчим комітетом ради про участь
у соціально-економічному розвитку
міста.

25 травня 2007 року на підставі п. 1.2
рішення сесії Івано-Франківської
міської ради від 10.05.2007 року «Про
затвердження проектів землеустрою,
щодо відведення земельних ділянок та
про вилучення та надання земельних
ділянок» між позивачкою та
Івано-Франківської міської радою було
укладено договір оренди земельної
ділянки (а.с.13).

Пунктом 1 договору визначено, що
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку для
будівництва багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1.

Пунктом 2 договору визначено розмір
земельної ділянки, яка передається в
оренду - 0,0400 га.

Отже, договір оренди земельної ділянки
на якій розташований будинок АДРЕСА_2 з
позивачкою не укладався, дозвіл на
будівництво та проведення
проектно-пошукових робіт на земельній
ділянці під будинком АДРЕСА_2 також не
було надано.

Позивачці 15.06.2007 року було надано
дозвіл на виконання підготовчих робіт
№ 106 по АДРЕСА_1 на підставі рішення від
24.11.2005 року № 422 (а.с.12).

Позивачка оскаржила рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
21.03.2007 року № 160 до суду.

Постановою господарського
Івано-Франківської області, яка
залишена в силі ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
позов ОСОБА_1 задоволено та визнано
нечинним п. 9.5 рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради № 160 від 21.03.2007 року (а.с.5-8).

Рішеннями судів встановлено, що
будинок АДРЕСА_2, не знаходиться на
відведеній приватному підприємцю
ОСОБА_1 під будівництво земельній
ділянці та жодним чином не створює
перешкод для власників будинку АДРЕСА_2
при здійсненні нею підготовчих робіт, а
в подальшому і проведення будівельних
робіт (а.с.7 зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

24 лютого 2010 року відповідач знову
приймає рішення № 99, пунктом 7.5 якого
вносить зміни в п. 3.1 рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
24.11.2005 року № 422 та надає дозвіл ОСОБА_1
на проведення проектно-пошукових робіт
для будівництва багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1 при умові знесення
існуючого будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з
відселенням їх мешканців та при умові
укладення угоди з виконавчим комітетом
ради про участь у
соціально-економічному розвитку міста
(а.с.3).

Підставою для прийняття оскаржуваного
рішення № 99 відповідач зазначає
звернення громадян та юридичних осіб
про надання дозволів на проектування і
будівництво, добудову житлових і
нежитлових приміщень, переобладнання
житлових приміщень, внесення змін у
попередній рішення.

Як вказала в судовому засіданні
представник позивачки, ОСОБА_1 із
заявами про внесення змін до рішення
від 24.11.2005 року № 422 не зверталась.

Доказів того, що хтось із громадян чи
інших юридичних осіб звертались до
відповідача із відповідними заявами
представником відповідача суду не
надано.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Кодексом адміністративного
судочинства України закріплено право
на судовий захист (ст. 6 ч.1), кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Позивачка таке право використала та
звернулись до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідачем суду не подано
документального обґрунтування своїх
дій щодо необхідності прийняття п. 7.5
оскаржуваного рішення. Відповідачем не
спростовано позовних вимог позивачки

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що оскаржуване рішення
прийняте не у відповідності до норм
чинного законодавства, порушує права
та охоронювані законом інтереси
позивачки, а отже його слід визнати
протиправним та скасувати.

На підставі викладеного, відповідно до,
ст. ст. 19 Конституції України, ст. 24
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 6-12,
71, 72 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163,
167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов підприємця
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання протиправним та скасування п.
7.5 рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 99
від 24.02.2010 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 7.5
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 99
від 24.02.2010 року

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
у разі прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 07
березня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.