Справа № 803/755/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа № 876/7227/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

представника позивача
Багірова Р.А.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Ягодинської митниці на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року у справі №803/755/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про визнання протиправними та
скасування рішення та картки відмови,
стягнення надмірно сплачених
платежів,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №205070000/2013/000001/2
від 21.01.2013 року; визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
виписку чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №205070000/2013/00001 від 21.01.2013
року; стягнути із державного бюджету
України надмірно сплачену суму митних
платежів в розмірі 30 622,33 грн..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення про
коригування митної вартості товарів
№205070000/2013/000001/2 від 21.01.2013 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні виписку чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00001
від 21.01.2013 року; стягнути з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 30 622,33 грн.,
надмірно сплачених платежів.

Ягодинська митниця постанову суду
першої інстанції оскаржила, подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в позові відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної карги
вказує те, що митний орган має право
вимагати, а декларант зобов'язаний
надати необхідні документи, тобто
«достатність» наданих документів
визначає саме митний орган як
державний контролюючий орган, який має
відповідні повноваження, покладені на
нього законодавством з питань митної
справи, отже вимога органу надати
документи згідно частини 3 ст. 53 Митного
кодексу України є цілком
обгрунтованою. У зв'язку з чим,
керуючись п.п. 2 п. 5 ст. 54 Митного кодексу
України посадовою особою митного
органу у графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ-1) від
17.12.2012 року було зроблено запис про
необхідність подання певних
документів. Оскільки для підготовки
витребуваних митним органом
документів був необхідний деякий час, у
зв'язку з чим ним було прийнято рішення
про здійснення митного оформлення
товару із застосуванням гарантійних
зобов'язань. У зв'язку з неподанням
додаткових документів митну вартість
товарів було визначено Ягодинською
митницею на підставі наявних
відомостей, згідно з законодавством.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги, а
представник відповідача підтримав її.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скаргу слід задоволити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що 21 січня 2013 року на
підставі зовнішньоекономічного
контракту від 03 січня 2013 року № 3/2013/PL,
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та фірмою
«Prime Food» Spolka z.o.o.» (Польща), інвойсу від 18
січня 2013 року № F/13/01/1083 позивач ввезла
на територію України товар - «сало
свійських свиней морожене без шкіри,
без вмісту спецій, солі та інших
приправ, без консервування, без
харчових добавок, без кулінарної та
теплової обробки», кількістю 20 000 кг та
вартістю 14 000,00 євро, визначеною у
інвойсі, тобто за ціною 0,70 євро за 1 кг.
(ст. 12-14). Для митного контролю і митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, позивачем було надано
наступні документи: контракт від 03
січня 2013 року № 3/2013/PL (ст. 12-13); інвойс
від 18 січня 2013 року № F/13/01/1083 (а.с.14);
вантажно-митну декларацію від 21 січня
2013 року № 205070000/2013/002922 (а.с.16); попередню
миту декларацію від 18 січня 2013 року №
205070000/2013/002662 (а.с.15); міжнародну
товар-транспортну накладну (СМR) від 18
січня 2013 року № 037/PF/2013 (ст.. 18); договір
про перевезення від 15 січня 2013 року №
6/2013/PL (ст.. 23); декларацію митної
вартості від 21 січня 2013 року №
205070000/2013/02922 (ст..17); сертифікат про
походження товару від 18 січня 2013 року
№PL/MF/AG 0026447 (ст..19); ветеринарне
свідоцтво від 21 січня 2013 року № Ч-28 №
095636 (ст..21); сертифікат якості від 18
січня 2013 року (ст..20); копію
вантажно-митної декларації іноземної
країни від 18 січня 2013 року № 13PL323020E0000736
(ст..22), а також інші документи,
зазначені в графі 44 ВМД. В графах 12, 45
ВМД декларант вказав митну вартість
товару, визначену за ціною контракту та
яка становить 157 618,12 грн. або 14 800 євро (14
000 євро власне вартість товару, тобто 0,70
євро за кілограм, та 800 євро вартість
перевезення товару, включаючи
навантаження). Декларант надав
документи, які підтверджують заявлену
ним митну вартість у вказаному розмірі,
в тому числі довідку перевізника про
транспортні витрати від 21 січня 2013 року
(ст..24), довідку ОСОБА_3 про відсутність
страхування товару від 21 січня 2013 року
№ 15 (ст..25), платіжне доручення в
іноземній валюті від 16 січня 2013 року №
922 (ст..26), повідомлення SWIFT № 0273 РА.14961UBGB
від 16 січня 2013 року (ст..27).

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, третьою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний (стаття 57 МК
України).

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Відповідно до частини першої, другої
статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування).

Отже, надані позивачем письмові докази
дають підстави для висновку, що
визначення митної вартості товарів,
які імпортувалися за ВМД від 21 січня 2013
року № 205070000/2013/002922, здійснювалося
декларантом за основним методом - за
ціною договору (контракту) з наданням
документів, що підтверджують митну
вартість в порядку, визначеному
частинами першою, другою статті 53 МК
України.

Згідно з приписами статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: «Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки».

Судом встановлено, що посадовою особою
митного органу у графі «Для відміток
митниці» декларації митної вартості
(ДМВ № 205070000/2013/002922 від 21 січня 2013 року)
інспектором було зроблено запис про
необхідність подання в порядку статті
53 МК України додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: оригіналу прайс-листа фірми
виробника, відомостей про
навантаження, страхування, документів,
що містять відомості про вартість
перевезення товару, висновків про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлених
спеціалізованими експертними
організаціями. Представник декларанта
ознайомився із зазначеним записом і
зобов'язався надати зазначені
документи.

Відповідно до частини третьої статті 53
МК України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Наведене свідчить, що митний орган
наділений повноваженнями в порядку
здійснення перевірки митної вартості,
заявленої декларантом, пред'являти
йому вимогу щодо надання додаткових
документів для підтвердження митної
вартості виключно з підстав наявності
у поданих декларантом розбіжностей,
ознак підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 МК
України митному органу надано право
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

21 січня 2013 року, Ягодинська митниця
відмовила у митному оформленні товару
та видала картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 205070000/2013/00001 з причин
невідповідності граф 12, 45 ВМД вимогам
статті 53 МК України - неподання
додаткових відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості (ст. 10-11).

Митний орган у рішенні від 21 січня 2013
року № 205070000/2013/000001/2 про коригування
митної вартості товару визначив митну
вартість, що імпортувався за
контрактом від 03 січня 2013 року № 3/2013/PL
та інвойсом від 18 січня 2013 року №
F/13/01/1083, за ціною 1,1183 євро за кілограм (22
365,65 євро за партію), тобто, з різницею на
загальну суму 8 365,65 євро між вартістю,
визначеною декларантом, та вартістю,
визначеною митницею. Митну вартість
визначено Ягодинською митницею за
резервним методом відповідно до статті
64 МК України на підставі цінової
інформації, наявної в митного органу -
ВМД № 209070000/2012/7850 від 19 грудня 2012 року та
№ 205070000/2013/1833 від 15 січня 2013 року, з
підстав неподання додатковихї
відомостей (ст. 87).

Повноваження митного органу за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів визначені частиною
третьою статті 54 МК України: митний
орган або визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість, або приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.
Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу.
Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано, наявну в
митного органу інформацію (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування, що
встановлено частинами першою, другою
статті 55 МК України.

Подальші дії декларанта визначені,
зокрема, частиною сьомою статті 55 МК
України: у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

У судовому засіданні встановлено, що 22
січня 2013 року представником ОСОБА_3
було подано нову ВМД від 22 січня 2013 року
№ 205070000/2013/003073 із сплатою митних
платежів згідно з частиною сьомою
статті 55 МК України, шляхом надання
гарантій в розмірі 30 622,33 грн. (графа «В»
ВМД - ст. 35), а товар випущено у вільний
обіг.

Разом з тим, відповідно до частини
восьмої статті 55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.
Позивач скористалася таким правом та 18
лютого 2013 року засобами поштового
зв'язку надіслала Ягодинській митниці
документи щодо задекларованого у ВМД
від 21 січня 2013 року № 205070000/2013/002922
товару, які вказані у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ: оригінал
прайс-листа фірми виробника товару «Prime
Food» Spolka z.o.o.» (ст. 31), довідку про
транспортні витрати від 21 січня 2013 року
(ст. 24), лист фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 від 21 січня 2013 року № 15 про
відсутність страхування товару,
фактуру на транспортні послуги від 15
січня 2013 року № 3/2013 (ст. 31а), акт
виконаних робіт від 22 січня 2013 року №
3/2013 (ст. 32), висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 17 січня 2013 року № 05.03.02-03/1431 (ст. 33),
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 15 лютого 2013 року № 638 (ст. 34).
Одночасно у заяві від 18 лютого 2013 року
№ 45 позивач просила митний орган
скасувати рішення про коригування
митної вартості товару та повернути
грошову гарантію (ст. 28).

Відповідно до частин дев'ятої, десятої
статті 55 МК України у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів митний
орган розглядає подані додаткові
документи і протягом 5 робочих днів з
дати їх подання виносить письмове
рішення щодо визнання заявленої митної
вартості та скасовує рішення про
коригування заявленої митної вартості
або надає обґрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом. Якщо митний орган протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Ягодинською митницею надано суду копію
її листа від 01 квітня 2013 року № 1/12-6/1419
за результатами розгляду документів,
що надійшли до неї 21 лютого 2013 року від
позивача рекомендованим порядком (ст.
29-30). У цьому листі Ягодинська митниця
вказала про неможливість застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, оскільки в довідці про
транспортні витрати від 21 січня 2013 року
та в акті виконаних робіт від 22 січня 2013
року № 3/2013 відсутні відомості щодо
вартості навантаження товару на
транспортний засіб (ст. 88).

На думку суду, такі висновки
відповідача необґрунтовані, оскільки з
наданих позивачем доказів вбачається,
що вартість навантаження і
транспортування до митного поста
«Ягодин» становить 800 євро (ст. 24), як про
це вказав позивач при митному
оформленні товару ще 21 січня 2013 року;
роботи за договором перевезення
виконані повністю, про що свідчить акт
виконаних робіт (ст. 32). Вищенаведене
спростовує заперечення Ягодинської
митниці та ще раз підтверджує
можливість проведення митного
оформлення товару за контрактною
ціною.

Водночас, Ягодинська митниця не
дотрималася умов розгляду додатково
наданих документів, адже рішення
повинно було прийняте нею не пізніше 28
лютого 2013 року (протягом 5 робочих днів
з дня отримання, при цьому перебіг
зазначеного строку розпочинається 22
лютого 2013 року). Доказів доведення
листа від 01 березня 2013 року № 1/12-6/1419 до
ОСОБА_3 Ягодинська митниця не надала,
незважаючи на таку вимогу суду, для
чого у судовому засіданні
оголошувалася перерва. Таким чином, за
правилами частини десятої статті 55 МК
України вважається, що декларант митну
вартість визначив правильно, а митний
орган мав би скасувати рішення про
коригування заявленої митної вартості,
а тому надана фінансова гарантія
підлягає поверненню (вивільняється) у
порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що Ягодинською
митницею не надано жодного доказу того,
що в нього виникли обґрунтовані
сумніви у достовірності поданих
декларантом відомостей щодо митного
оформлення товару, а у рішенні від 21
січня 2013 року № 205070000/2013/000001/2 про
коригування митної вартості товарів не
наведено обґрунтованих підстав
визначення митної вартості за
резервним методом (обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування, наявної в митного органу
інформації щодо числових значень
складових митної вартості).
Відповідачем не було доведено, що мало
місце не підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору. До того ж, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 15
лютого 2013 року № 638 також підтверджує,
що рівень ціни імпортованого за
контрактом від 03 січня 2013 року № 3/2013/PL
та інвойсом від 18 січня 2013 року №
F/13/01/1083 товару відповідає поточній
кон'юнктурі ринку (ст. 34).

Проте колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині стягнення надмірно сплачених
коштів з наступних підстав.

Відповідно до статей 45 та 78 Бюджетного
кодексу України, Державне казначейство
України веде бухгалтерський облік усіх
надходжень державного та місцевих
бюджетів України та за поданням
органів, що контролюють справляння
надходжень до бюджету (погоджених з
відповідними місцевими фінансовими
органами у разі повернення коштів з
місцевих бюджетів), здійснює
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до бюджету.

Так, процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України, визначає Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами (надалі -
Порядок), затверджений наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року.

Відповідно до Порядку для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яке
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником чи
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Окрім того, Порядок повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів,
затверджено наказом Державного
казначейства України від 10.12.2002 року №
226 та зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 25.12.2002 року за № 1000/7288.

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів, здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень до бюджету.
Подання надається до органу Державного
казначейства України за формою,
передбаченою відповідними спільними
нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень до бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
реєстраційного номера облікової
картки платника податків з ДРФО, або
серії та номеру паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номеру
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), суми
платежу, що підлягає поверненню, дати
та номера розрахункового документу,
який підтверджує перерахування коштів
до відповідного бюджету.

Таким чином, повернення надмірно
сплачених платежів можливо при
наявності наступних чинників:
наявність факту надмірної сплати
коштів та звернення платника до
відповідно органу.

З урахуванням встановлених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
позову в частині визнання
протиправними рішення про коригування
митної вартості товарів від 21 січня 2013
року №205070000/2013/000001/2 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні виписку чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 21 січня
2013 року №205070000/2013/000001, та про відмову в
задоволенні позову в частині стягнення
надмірно сплачених платежів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року у справі №803/755/13-а - скасувати та
прийняту нову, якою адміністративний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
задовольнити частково

Визнати протиправними рішення про
коригування митної вартості товарів
від 21 січня 2013 року №205070000/2013/000001/2 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні виписку
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 21
січня 2013 року №205070000/2013/000001.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич