Справа № 818/8713/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа № 818/8713/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Сумський фарфоровий завод"
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
по справі № 818/8713/13-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах

до Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції третя особа Публічне
акціонерне товариство "Сумський
фарфоровий завод"

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

20.11.2013 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах звернулось до суду із
позовом, у якому просило скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
Матросова Р.Ю. від 30.10.2013 року ВП № 40510222
про закінчення виконавчого
провадження.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 19.12.2013 року позовні
вимоги задовольнив.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у
державного виконавця відсутні
підстави для закінчення виконавчого
провадження з огляду на відсутність у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запису про припинення юридичної особи -
ПАТ "Сумський фарфоровий завод".

ПАТ "Сумський фарфоровий завод" подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про відмову
в задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Як встановлено судовим розглядом, у
Відділі державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
на виконанні знаходиться виконавче
провадження ВП № 40510222 щодо примусового
виконання виконавчого листа, виданого
Сумським окружним адміністративним
судом 15.10.2013 року по справі № 818/6861/13-а
про стягнення з ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" на користь УПФУ в м.
Сумах заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за списком № 1 та № 2
за липень 2013 року в сумі 10574,13 грн.

30.10.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
зазначеного виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується із
такими висновками суду з огляду на
наступне.

У ході судового розгляду справи
встановлено, що 31.05.2013 року загальними
зборами акціонерів ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" прийнято рішення про
припинення товариства шляхом
ліквідації.

03.06.2013 року відповідні дані внесено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
06.06.2013 року у Бюлетені державної
реєстрації опубліковане відповідне
оголошення.

В подальшому ліквідаційна комісія ПАТ
"Сумський фарфоровий завод" повідомила
ВДВС Сумського міського управління
юстиції про рішення про припинення та
звернулось із проханням закінчити
виконавчі провадження та зняти арешт з
майна та рахунків боржника (якщо вони
накладались).

З огляду на викладене, 30.10.2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції винесено
оскаржувану постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження», частиною 1
статті 11 якого встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
загальні підстави закінчення
виконавчого провадження. Так,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі 1) визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду; 2) визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання; 3) смерті
або оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ; 10)
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону. 14)
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Поряд з тим, статтею 67 Закону України
«Про виконавче провадження»
визначений порядок звернення
стягнення на майно у разі злиття,
приєднання, поділу, виділу,
перетворення та ліквідації боржника -
юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 статті 67 цього Закону,
у разі ліквідації боржника - юридичної
особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Частина 3 наведеної статті передбачає,
що у разі якщо виконавчий документ
надіслано ліквідаційній комісії
(ліквідатору), виконавче провадження
підлягає закінченню в порядку,
встановленому цим Законом.

Аналізуючи наведені норми колегія
суддів вважає, що підстави для
закінчення виконавчого провадження,
передбачені статтею 49 Закону України
«Про виконавче провадження», не є
вичерпними. Так, Законом передбачено
окрему підставу для закінчення
виконавчого провадження щодо майнових
вимог до боржника відносно якої
проводиться ліквідаційна процедура, а
саме направлення виконавчого
документу до ліквідаційної комісії.

Тобто норми ст.67 цього Закону є
спеціальними щодо підстав і порядку
закінчення виконавчого провадження з
метою застосування до спірних
правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції при прийнятті
оскаржуваної постанови про закінчення
виконавчого провадження від 30.10.2013 року
ВП № 40510222 діяв у відповідності із
вимогами законодавства, у зв'язку з чим
позовні вимоги є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального права, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумський
фарфоровий завод" задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р. по
справі № 818/8713/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах до
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство "Сумський фарфоровий завод"
про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С.