Справа № 813/931/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
№ 813/931/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Сасевича О.М.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Миколаївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу, -
Миколаївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (надалі - Миколаївська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області)
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду із позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - ФОП ОСОБА_1) про стягнення
податкового боргу у сумі 37 285,94 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що ФОП ОСОБА_1,
здійснюючи господарську діяльність,
допустив податкову заборгованість за
платежами: податок на додану вартість,
податок на доходи фізичних осіб, єдиний
соціальний внесок для фізичних осіб,
які обрали спрощену систему
оподаткування та єдиний соціальний
внесок, нарахований роботодавцями на
суми заробітної плати. Так, враховуючи
те, що відповідачем тривалий час не
вживаються заходи щодо погашення
заборгованості, позивач звернувся до
суду із цим позовом та просить його
Ухвалою судді від 04.02.2014 року позовну
заяву було залишено без руху та надано
позивачу строк для усунення її
У зв'язку із виконанням позивачем вимог
зазначеної вище ухвали, 17.02.2014 року
відкрито скорочене провадження у даній
адміністративній справі.
Відповідачу надіслано судом копію
ухвали про відкриття скороченого
провадження, разом із витягом про
процесуальні права і обов'язки та
запропоновано протягом десяти днів з
дня одержання вказаних вище документів
подати заперечення проти позову і
необхідні документи або заяву про
визнання позову. Згідно повідомлення
про вручення поштового відправлення,
направлені судом документи, отримані
відповідачем (уповноваженою особою) 19
лютого 2014 року. У встановлений строк
заперечень чи пояснень відповідача
щодо даного адміністративного позову
до суду не надходило.
У відповідності до положень ч.4 ст.183-2,
п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя розглядає
справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.
Оскільки судом належним чином виконано
свій обов'язок щодо повідомлення
відповідача, тому суд дійшов до
висновку про наявність достатніх
підстав для розгляду справи в порядку
скороченого провадження, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.
Розглянувши матеріали справи,
дослідивши і оцінивши повідомлені
позивачем обставини та долучені до
справи докази на їх підтвердження, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, державну
реєстрацію ФОП ОСОБА_1 проведено 23.01.2008
Згідно довідки від 12.02.2014 року №1 про
взяття на облік платника податків
(форма № 4-ОПП), відповідач взятий на
податковий облік з 24.01.2008 року за №4390.
У відповідності до наданих
Миколаївською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області довідки
№696/10/13-21-20-017 від 29.01.2014 року та
облікових карток платника податків, за
ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість по
платежах до бюджету: податок на додану
вартість, податок на доходи фізичних
осіб у, єдиний соціальний внесок для
фізичних осіб, які обрали спрощену
систему оподаткування та єдиний
соціальний внесок, нарахований
роботодавцями на суми заробітної плати
у загальній сумі 37 285,94 грн. (у т.ч.
основна сума - 30 791,28 грн., штрафні
санкції - 6 386,74 грн. та пеня - 107,92 грн.).
Як з'ясовано судом, заборгованість
відповідача з податку на додану
вартість виникла внаслідок несплати
самостійно задекларованих сум
податкових зобов'язань, згідно поданих
-за жовтень 2012 року (подана 19.11.2012 року);
-за листопад 2012 року (подана 17.12.2012 року);
-за грудень 2012 року (подана 21.01.2013 року;
-за травень 2013 року (подана 20.06.2013 року);
-за червень 2013 року (подана 28.08.2013 року);
-за липень 2013 року (подана 28.08.2013 року).
Окрім цього, із матеріалів справи
вбачається, що позивачем проведено ряд
камеральних перевірок даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість, за
результатами яких складено відповідні
акти: №153/1700/НОМЕР_1 від 20.08.2013 року,
№171/1700/НОМЕР_1 від 11.09.2013 року,
№266/1700/НОМЕР_1 від 16.10.2013 року,
№305/1700/НОМЕР_1 від 19.11.2013 року,
№429/1700/НОМЕР_1 від 23.12.2013 року та
повідомлення-рішення, а саме:
відповідачу визначено суму штрафу у
розмірі - 10% (1 067,11 грн.) грошового
зобов'язання, погашеного із затримкою
за платежем податок на додану вартість;
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 170,00 грн. за платежем
податок на додану вартість;
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 020,00 грн. за платежем
податок на додану вартість;
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 020,00 грн. за платежем
податок на додану вартість;
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 020,00 грн. за платежем
податок на додану вартість;
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 020,00 грн. за платежем
податок на додану вартість.
Водночас, згідно податкового
року, по вищевказаному податковому
зобов'язанні відповідачу нараховано
пеню у розмірі 3,69 грн.
Судом з'ясовано, що податковий борг
відповідача зі сплати податку на
доходи фізичних осіб становить 15 278,17
грн. за основним платежем, згідно з
податковими деклараціями про майновий
стан і доходи за I квартал 2011 року, I
квартал 2012 року та уточнюючими
розрахунками податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності за I квартал 2011 року і за I
Матеріалами справи підтверджується
також і те, що заборгованість по
єдиному соціальному внеску для
фізичних осіб, які обрали спрощену
систему оподаткування становить - 1 263,40
грн. та по єдиному соціальному внеску,
нарахованому роботодавцями на суми
заробітної плати - 3 799,92 грн.
Стаття 307 Податкового кодексу України
встановлює особливості оподаткування
платників податку окремими податками і
зборами. Податки і збори, не зазначені у
пункті 307.1 цієї статті, сплачуються
платником податку в порядку і розмірах,
установлених цим Кодексом, а єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - в порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VI (надалі - Закон України №2464-VI).
Перелік осіб, які є платниками єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування, визначено ст.4
Закону України №2464-VI. Зокрема,
відповідно до п.4 ч.1 цієї статті,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Відповідно до п.4 ч.11 ст.25 Закону України
№2464-VІ, за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою звітності, передбаченої цим
Законом, застосовуються штрафні
Згідно ч.14 ст.25 Закону України №2464-VІ,
про нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, приймає рішення, яке
протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. Зазначені суми зараховуються
на рахунки органів Пенсійного фонду,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
зарахування єдиного внеску. При цьому
платник у зазначений строк має право
оскаржити таке рішення до органу
Пенсійного фонду вищого рівня або до
суду з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
територіального органу Пенсійного
фонду, яким прийнято це рішення.

Як встановлено, управлінням Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області за несвоєчасну
сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та неподання
відповідачем звітності, передбаченої
Законом №2464-VІ, було прийнято: рішення
про застосування до відповідача
штрафних санкцій та пені за несплату
(неперахування) або несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування) єдиного
внеску №1387 від 05.09.2012 року, №674 від
10.06.2013 року та рішення про застосування
фінансових санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України №1467
від 01.10.2012 року, №1509 від 19.10.2012 року, №708
від 20.06.2013 року, які направлено на
адресу відповідача та отримано
останнім особисто.

Зазначені рішення ФОП ОСОБА_1 оскаржені
не були та набули законної сили.

Відповідно до ст.67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з п.95.2 ст.95 Податкового кодексу
України, стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем була сформована та надіслана
на адресу ФОП ОСОБА_1 податкова вимога
№100-20 від 23.08.2013 року на суму 16 961,58 грн.,
але вказаний захід не привів до
погашення податкового боргу.

Сторонами доказів щодо оскарження та
скасування податкової вимоги до суду
також не надано.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

В силу підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно із пунктом 56.11 статті 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів
(пункт 87.1).

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами
(пункт 87.2).

У відповідності до пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку-фізичної особи.

Отож, вищезазначене свідчить про
невиконання відповідачем свого
податкового обов'язку щодо сплати
податків та зборів в строки та у
розмірах, встановлених Податковим
кодексом України. Водночас, суд
приходить до висновку, що на момент
звернення до суду позивачем вжиті усі
належні заходи на погашення суми
заборгованості, проте така
відповідачем не сплачена, що
підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові
витрати з відповідача не належить
стягувати.

Керуючись ст.ст.4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь державного бюджету суму
податкового боргу у розмірі 37 285
(тридцять сім тисяч двісті вісімдесят
п'ять) грн. 94 (дев'яносто чотири) коп.

Постанова суду, прийнята у порядку
скороченого провадження, виконується
негайно.

Постанова може бути оскаржена
сторонами до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Сасевич О.М.