Справа № 2а-2297/10/1601
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.Справа №
2а-2297/10/1601Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на ухвалу Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 27.01.2014р. по
справі № 2а-2297/10/1601

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області

про визнання протиправною
бездіяльності органу ПФУ,

ВСТАНОВИЛА:

25 грудня 2013р. до Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області звернувся із
поданням державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного Управління юстиції у
Полтавській області Коноз В.М. про
заміну способу і порядку виконання
рішення, яким просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення
Автозаводського районного суду
м.Кременчука на виконання якого видано
виконавчий лист № 2а-2297/2010 від 18.10.2012
року, а саме: стягнути з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області на користь ОСОБА_1
785,55грн нарахованої, але не сплаченої
додаткової пенсії за період з березня
2010 року по 07 листопада 2010 року.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.01.2014р. подання державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Полтавській
області Коноз В.М. про зміну способу і
порядку виконання рішення суду -
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання рішення Автозаводського
районного суду м.Кременчука
Полтавської області від 07.11.2010 року, на
підставі якого видано виконавчий лист
№ 2а-2297/10 від 18.10.2012 року
Автозаводського районного суду
м.Кременчука, а саме: стягнути з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області на
користь ОСОБА_1 кошти здійсненого
перерахунку за рішенням суду в сумі
785,55грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
прийняти нову, якою в задоволенні
подання відмовити.

В апеляційній скарзі заявник в порядку
виконання судового рішення зазначає,
що оскаржувана ухвала постановлена без
повного та всебічного з'ясування всіх
обставин справи, в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а саме: положення статей 2, 7 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" та ст. 263 КАС
України.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч. 1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
07.11.2010 позов ОСОБА_1 - задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області в
частині не нарахування та не виплати
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї
категорії відповідно до вимог ч.2 ст. 51,
ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи із кратного
розміру мінімальної пенсії за віком у
період з 20 березня 2010 року по 07
листопада 2010 року.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області здійснити перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.2
ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи
із кратного розміру мінімальної пенсії
за віком та провести відповідні
виплати за період з 20 березня 2010 року по
07 листопада 2010 року з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30.08.2011 року постанову
Автозаводського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від
07.11.2010 року по справі № 1601/2а-2297/10
залишено без змін.

На підставі рішення суду 18.10.2012 року
виданий виконавчий лист.

Задовольняючи подання про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення суд першої інстанції виходив з
наявності для цього підстав
передбачених ст. 263 КАС України.

Колегія суддів не може погодитись з
оскаржуваним рішенням виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до вимог статті 36 Закону
України "Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до частини 1 статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Реалізація особою права, яке пов'язане
з отриманням бюджетних коштів, що
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань. Європейський суд
з прав людини у своїх рішеннях також
неодноразово зазначав, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань (справи
"Бурдов проти Росії", "Кечко проти
України").

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
07.11.2010 та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, відповідач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

На думку колегії суддів
апеляційної інстанції, викладені
заявником вимоги стосуються в цілому
вчинення відповідних дій, які у випадку
їх задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим, адже
суд не уповноважений прийняти рішення
про зміну витратної частини Державного
бюджету України на відповідний рік, в
тому числі в порядку, встановленому
статтею 263 КАС України.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що задоволення заяви
відповідача про заміну способу і
порядку виконання рішення суду
фактично змінить зміст резолютивної
частини відповідного судового рішення,
в зв'язку з чим, суд апеляційної
інстанції вважає, що відсутні підстави
для задоволення вказаного подання.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при
ухваленні ухвали були порушені норми
чинного матеріального права, і як
наслідок апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової про відмову у задоволенні
подання про заміну способу і порядку
виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 6 ч. 1 ст.
199, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
27.01.2014р. по справі № 2а-2297/10/1601 -
скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного Управління юстиції у
Полтавській області Коноз В.М. про
заміну способу і порядку виконання
рішення, яким просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення
Автозаводського районного суду
м.Кременчука на виконання якого видано
виконавчий лист № 2а-2297/2010 від 18.10.2012
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бенедик А.П.