Справа № 821/669/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/669/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Войтович І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення - рішення № від
06.12.2013 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
7682,00 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 7682,00 грн.

Відповідно до змісту
адміністративного позову позовні
вимоги обгрунтовані тим, що при
заповненні податкової декларації з
податку на додану вартість за березень
- квітень 2013 року дійсно була допущена
методологічна помилка, однак, ця
помилка стосувалась заповнення рядків
декларації і не призвела до заниження
податкового зобов'язання. Крім того,
позивач самостійно сплатив визначену
ним суму податкового зобов'язання в
межах установленого законом строку.
Зазначив, що податкове
повідомлення-рішення прийнято
податковим органом неправомірно.
Просили позов задовольнити.

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження без його
участі. Позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження без його
участі. Просив в задоволенні позову
відмовити з підстав викладених в
письмових запереченнях проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
письмові докази, судом встановлено
наступне.

21.11.2005 року ОСОБА_1 зареєстрований
у Виконавчому комітеті Херсонської
міської ради як фізична особа -
підприємець.

Як платника податку на додану вартість,
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1,
взято на податковий облік ДПІ у м.
Херсоні 05 травня 2008 року.

Також, судом встановлено, що
посадовою особою відповідача
проведена камеральна перевірка даних
позивача, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
за березень - квітень 2013 року. За
результатами даної перевірки складено
акт №2087/17.1/НОМЕР_1 від 20.11.2013 року.

З вищенаведеного акта перевірки
вбачається, що перевіряючим зроблено
висновок про заниження суми податкових
зобов'язань, заявлених у податковій
декларації з ПДВ за березень - квітень
2013 року.

Такі висновки посадової особи
податкового органу пов'язуються з тим,
що позивач до ДПІ у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку
подано податкові декларації з ПДВ за
березень - квітень 2013 року.

Камеральною перевіркою
податкових декларацій з ПДВ
встановлено, що в наслідок арифметико -
логічних помилок встановлено
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на загальну
суму 15364,00 грн. у т.ч. по деклараціям з
ПДВ за березень 2013 року в сумі 7 477,00 грн.,
квітень 2013 року 7 887,00 грн.

Рядок 25.1 повинен заповнюватись
платниками, які сплачують ПДВ до
загального фонду державного бюджету, а
також платниками, які частково
сплачують ПДВ до спеціального фонду
державного бюджету, а рядок 25.2
заповнюється платниками, які
перераховують ПДВ на спеціальний
рахунок або залишають у власному
розпорядженні.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 06.12.2013 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
7682,00 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 7682,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового
кодексу України зазначено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Відповідно до підпункту 4.6.8
пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 № 1492, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за
№ 1490/20228 в рядку 25 "Сума податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду та:" декларації
вказується сума податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду, з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, та сплачується до загального
фонду державного бюджету - рядок 25.1.

На підставі аналізу вказаної
норми, а також назви рядку 25 декларації
суд вважає, що платник податків не може
вважатися таким, що не визначив
податкове зобов'язання (занизив
податкове зобов'язання), якщо він
зазначив у рядку 25 певний показник, що
має позитивне значення оскільки рядки
25.1 та 25.2 декларації є складовими рядка
25, в якому платник податків визначає
розмір податкового зобов'язання. Вони
мають допоміжне значення для цілей
адміністрування податків. Виявлена
суперечність у показниках податкової
звітності утворює підстави для
проведення перевірки платника
податків згідно з положеннями статті 78
Податкового кодексу України і не може
без перевірки призводити до висновку
податкового органу про заниження
податкового зобов'язання.

Суд звертає увагу на те, що
позивачем нараховані суми податку були
в установлені законом строки сплачені
до бюджету в повному обсязі, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи звітами по рахунку від 30.04.2013
року та 29.05.2013 року.

Таким чином, помилка в декларації,
а саме, не заповнення рядка 25.1 має суто
методологічний характер та жодним
чином не призвела до заниження
податкових зобов'язань.

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу
України, камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком. Згода платника податків на
перевірку та його присутність під час
проведення камеральної перевірки не
обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Пунктом 200.10 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, контролюючий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних.

Як вбачається з досліджених судом
матеріалів адміністративної справи,
відповідачем 20 листопада 2013 року
проведена камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1
за березень - квітень 2013 року, а
податкову декларацію № за
березень 2013 року подано позивачем до
ДПІ у м. Херсоні Головного управління
Міндоходів в Херсонській області 18
квітня 2013 року, податкову декларацію
№ за квітень 2013 року подано
позивачем 17 травня 2013 року. Отже, дана
перевірка позивача проведена
контролюючим органом з порушенням
строків.

За таких обставин, суд вважає, що
податкове повідомлення-рішення №
від 06.12.2013 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
7682,00 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 7682,00 грн., є протиправним, а тому
його слід скасувати.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати щодо сплати судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122,
159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області № від 06.12.2013
року, яким фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в сумі 7682,00 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 7682,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 183, 00 грн. (Сто
вісімдесят три гривні 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Войтович І.І.

кат. 8.3.3