Справа № 2а-672/12/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа № 2a-672/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.

за участю:

прокурора Голіней О.М.,

представника позивача Сендунь М.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції в Галицькому районі
Івано-Франківської області Державної
податкової служби

прокуратури Івано-Франківської
області

до відповідача: ОСОБА_3

про застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу у розмірі
вісім тисяч мінімальних заробітних
плат, конфіскацію грального обладнання
та стягнення прибутку (доходу) у
розмірі 668,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Галицькому районі Івано-Франківської
області Державної податкової служби
(надалі - позивач) звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_3 (надалі- відповідач)
про застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат,
конфіскацію грального обладнання та
стягнення прибутку (доходу) у розмірі
668,00 грн.

11.03.2014 року судом прийнято заяву
позивача про зменшення позовних вимог.
Згідно даної заяви, позивач просить
стягнути штраф в розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних платі (а.с. 217).

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення статті 2 Закону
України "Про заборону грального
бізнесу в Україні" (надалі - Закон) №1334-VI
від 15.05.2009 року займався гральним
бізнесом, за що статтею 3 Закону
передбачена відповідальність, зокрема,
у виді штрафу в розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат.
Вищевказані фінансові санкції позивач
просить стягнути з відповідача.

Прокурор в судовому засіданні позов
підтримала в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав наведених у
позовній заяві. Додатково суду
пояснила, що Галицьким районним судом
Івано-Франківської області вироком від
17.09.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
203-2 КК України. Вирок набрав законної
сили. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти
заявленого позову заперечив та вказав
на те, що відповідач заявлений позов не
визнає. Крім того, в поданому
запереченні зазначив, що позовні
вимоги є безпідставними, а обставини
зазначені в адміністративному позові
не відповідають дійсності (а.с. 52-53).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали адміністративної
справи, дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні даної справи суд
керується нормами законодавства в
редакції, чинній на час дії спірних
правовідносин.

Встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 10.02.2010 року
зареєстрований, як суб'єкт
господарювання та 15.02.2010 року взятий на
податковий облік в ДПІ в Галицькому
районі (а.с. 10).

В судовому засіданні досліджено, що
03.09.2011 року працівниками УДСБЕЗ УМВС
України в Івано-Франківській області
проведено перевірку в приміщенні
більярдного клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1"
("ІНФОРМАЦІЯ_2") в АДРЕСА_1. В ході
перевірки виявлено порушення
відповідачем вимог Закону України "Про
заборону грального бізнесу Україні"
№1334-VI від 15.05.2009 року, про що складено
акт проведення перевірки (а.с. 17). Згідно
протоколу огляду місця події від 03.09.2011
року в присутності понятих вилучено 16
системних блоків та зошит з
рукописними записами (а.с. 18-19).

Також, працівниками УДСБЕС УМВС
України в Івано-Франківській області
14.11.2011 року проведено повторну
перевірку даного клубу, що
підтверджується протоколом обшуку та
додатком до нього (а.с. 20-21). Зазначеним
протоколом обшуку, перед його
проведенням, було вчинено контрольну
гру в азартні ігри на персональному
комп'ютері №2, в результаті чого
отримано гравцем ОСОБА_4 виграш в
розмірі 40 грн. Даний виграш гравець
добровільно видав працівникам ДСБЕЗ,
про що свідчить протокол добровільної
видачі від 14.11.2011року (а.с. 23).

Крім того, факти надання послуг ОСОБА_3
у сфері грального бізнесу в
орендованому приміщенні зафіксовано
протоколами допиту свідків, які
працювали в даному гральному закладі
та відвідувачів: ОСОБА_5 від 03.10.2011 року,
24.03.2012 року, ОСОБА_6 від 05.10.2011 року, 03.03.2012
року, ОСОБА_7 від 02.11.2011року, ОСОБА_8 від
04.11.2011року, ОСОБА_4 від 17.11.2011 року,
ОСОБА_9 від 10.10.2012 року, ОСОБА_10 від 11.02.2012
року, ОСОБА_11 від 15.03.2013 року, 27.03.2012 року,
ОСОБА_12 від 24.03.2012 року, ОСОБА_13 від
22.03.2012 року, ОСОБА_14 від 28.02.2012 року (а.с.
32- 40, 87-95).

Висновками експерта комплексної
комп'ютерно - технічної експертизи та
експертизи об'єктів інтелектуальної
власності №09/26-262/35-263 від 26.12.2011 року
встановлено, що на жорстких дисках
наданих на дослідження системних
блоків встановлено Операційну систему
"Winows XP". Операційна система "Winows XP", яка
встановлена на жорстких дисках
наданих на дослідження системних
блоків має ознаки контрафактності. На
жорстких дисках наданих на дослідження
системних блоків встановлено
програмне забезпечення "Megasuperomatic". На
жорстких дисках наданих на дослідження
системних блоків програмного
забезпечення "Superomatic" та "Mega super mega" не
виявлено (а.с. 24-28).

Аналогічні висновки викладені у
висновку експерта №09/26-264/35-265 від 05.01.2012
року (а.с. 29-31).

Таким чином, дослідженими матеріалами
справи встановлено, що 03.09.2011 року та
14.11.2011 року в АДРЕСА_1 під час перевірки
більярдного клубу, що належить ОСОБА_3
відповідно до договору №1 оренди
нежитлового приміщення від 01.06.2011 року,
працівниками УДСБЕЗ УМВС України в
Івано-Франківській області було
виявлено порушення Закону України "Про
заборону грального бізнесу в Україні"
№1334-УІ від 15.05.2009 року. За допомогою
комп'ютерів надавались послуги у сфері
грального бізнесу громадянам, за що
отримувався прибуток від виду
діяльності щодо якого є заборона.

Що стосується тверджень відповідача
про те, що нежитлове приміщення за
адресою АДРЕСА_1 було здане в суборенду
ОСОБА_15 згідно угоди №1 від 03.08.2011 року,
встановлено наступне.

На момент проведення перевірок, згідно
договору оренди нежитлової споруди №1
від 01.06.2011 року укладеного між КП фірмою
"Спорт" - Орендодавцем та відповідачем -
Орендарем, 02.06.2011 року відповідачу було
передано предмет договору - перший
поверх будинку за адресою в АДРЕСА_1,
загальною площею 240 кв.м., яке згідно
реєстраційного посвідчення, виданого
Івано-Франківським обласним технічної
інвентаризації №38, зареєстроване за КП
фірмою "Спорт" на праві колективної
власності (а.с. 82-83, 84).

При цьому, представником відповідача
надано договір суборенди нежитлового
приміщення №1, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_15, згідно якого частина
вищевказаного нежитлового приміщення
площею 30 кв. м. передано останньому в
оренду (а.с. 60-61). Також, згідно договору
оренди обладнання від 03.08.2011 року
ОСОБА_15 передано в оренду 17 системних
блоків (а.с. 55-57). Надавши суду вказані
докази, відповідач стверджує, що не мав
реальної можливості використовувати
вказане приміщення та комп'ютерне
обладнання, так як вони знаходились в
користуванні ОСОБА_15, а тому жодної
забороненої діяльності не проводив та
відповідно прибутків не отримував.

Дані договори оренди та твердження
відповідача не підтверджуються
матеріалами справи та показами
допитаних на досудовому слідстві
свідків, в тому числі ОСОБА_5, ОСОБА_16,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_13, якими
зазначено, що власником ігрових
комп'ютерів, що знаходились в кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1" ("ІНФОРМАЦІЯ_2"), що в
АДРЕСА_1, та орендарем приміщення є
ОСОБА_3, який в оренду їх не передавав.
Покази даних осіб були змінені в
судовому засіданні під час розгляду
кримінальної справи. Однак, судом при
розгляді кримінальної справи, ці
покази прийнято критично, оскільки
вони є особами, роботодавцем яких був
ОСОБА_3 і спрямовані на створення
підсудному алібі та уникнення від
кримінальної відповідальності. Також,
факт передачі відповідачем
орендованого приміщення ОСОБА_15
заперечив ОСОБА_9

Крім того, в ході розгляду
адміністративної справи встановлено,
що з врахуванням вищенаведених
обставин та доказів, вироком
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 17.09.2013
року ОСОБА_3 визнано винним та
призначено покарання за ст. 203-2 ч. 1 КК
України у вигляді штрафу десять тисяч
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян в розмірі - 170000,00 грн з
конфіскацією грального обладнання.
Запобіжний захід підписку про невиїзд,
засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в
законну силу - залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при
УМВС України в Івано-Франківській
області - 1772.40 грн судових витрат за
проведення експертизи. Грошові кошти: -
60 грн, 40 грн та 668 грн, що передані на
зберігання в бухгалтерію Галицького РВ
УМВС - передати в дохід держави. Робочий
зошит адміністратора, вилучений 14.11.2011
року залишити при матеріалах
кримінальної справи. Зошит, вилучений
03.09.2011 року з більярдного клубу, що не є
речовим доказом, підлягає поверненню
власнику (а.с. 219-225).

Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.02.2014
року вирок Галицького районного суду
від 17.09.2013 року відносно ОСОБА_3
залишено без змін (а.с. 226-228).

При цьому суд зазначає, що відповідно
до частини 4 статті 72 КАС України, вирок
суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, вироком суду підтверджено
факт зайняття гральним бізнесом та те,
що це діяння вчинене ОСОБА_3

Відповідно до вимог статті 42 та статті
68 Конституції України встановлено, що
кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.
Кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про підприємництво" підприємці мають
право без обмежень приймати рішення і
здійснювати самостійно будь-яку
діяльність, що не суперечить чинному
законодавству.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм
дає підстави зробити висновок, що у
разі якщо тим чи іншим законом
встановлена заборона певних видів
діяльності, особа, яка має право на
підприємницьку діяльність зобов'язана
дотримуватись Конституції України та
не займатись забороненим видом
діяльності.

Згідно статті 2 Закону України "Про
заборону грального бізнесу в Україні"
№1334-VI від 15.05.2009 року (надалі - Закон) в
Україні забороняється гральний бізнес
та участь в азартних іграх.

В пункті 1 статті 1 Закону визначено, що
гральний бізнес - діяльність, пов'язана
з організацією, проведенням та
наданням можливості доступу до
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, у букмекерських конторах, в
інтерактивних закладах, в електронному
(віртуальному) казино незалежно від
місця розташування сервера.

Пунктом 2 ст. 1 Закону вказано, що
азартна гра - будь-яка гра, обов'язковою
умовою участі в якій є сплата гравцем
грошей, у тому числі через систему
електронних платежів, що дає змогу
учаснику як отримати виграш (приз) у
будь-якому вигляді, так і не отримати
його залежно від випадковості. Пунктом
3 цієї статті визначено, що
організатори азартних ігор - фізичні та
юридичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють діяльність з організації і
проведення азартних ігор з метою
отримання прибутку.

Організація і проведення азартних ігор
- діяльність організаторів азартних
ігор, що здійснюється з метою створення
умов для здійснення азартних ігор та
видачі виграшів (призів) учасникам
азартних ігор визначена п.4 ст.1 Закону
України "Про заборону грального
бізнесу в Україні".

Відповідно до статті 238 Господарського
кодексу України, за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків. Види
адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Згідно положень статті 239 ГК України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування відповідно
до своїх повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання такі
адміністративно-господарські санкції,
як вилучення прибутку (доходу) та
адміністративно-господарський штраф.

Статтею 241 ГК України визначено, що
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності та
передбачено перелік порушень, за які з
суб'єкта господарювання стягується
штраф, розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

В частині 3 статті 5 Господарського
кодексу України зазначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
відносин у сфері господарювання
здійснюють свою діяльність у межах
встановленого правового
господарського порядку, додержуючись
вимог законодавства.

Так, з наведеного законодавства
вбачається, що діяльність суб'єктів
господарювання у сфері грального
бізнесу мала бути припинена з 25.06.2009
року, а продовження такої діяльності
передбачає відповідальність,
встановлену Законом України "Про
заборону грального бізнесу в Україні".

Таким чином, представлені суду докази є
достатніми для підтвердження надання
відповідачем послуг в сфері грального
бізнесу і як наслідок застосування до
нього фінансових санкцій.

Фінансові санкції, як зазначено в ст. 3
Закону України "Про заборону грального
бізнесу в Україні", та у визначеному
розмірі, застосовуються до суб'єктів
господарювання, які організовують і
проводять на території України азартні
ігри.

Відповідно до пункту 3 статті 1 даного
Закону організатори азартних ігор -
фізичні та юридичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють діяльність з організації і
проведення азартних ігор з метою
отримання прибутку.

З системного аналізу положень статті 1
Закону України "Про заборону грального
бізнесу в Україні" випливає, що
фінансові санкції, передбачені в ст. 3
цього Закону, застосовуються виключно
до фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, як суб'єктів
господарювання.

Отже, в зв'язку з тим, що відповідач
організовував і проводив на території
України азартні ігри з метою отримання
прибутку, до нього необхідно
застосувати фінансові санкції у
вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
встановлений статтею 22 Закону України
"Про державний бюджет України на 2011
рік", яка на дату виявлення
правопорушення (акт перевірки від
03.09.2011 року) становила 960 гривень. Таким
чином, фінансова санкція застосована
до відповідача становить 7680000,00 грн. З
врахуванням вищенаведеного позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Застосувати та стягнути з ОСОБА_3
(АДРЕСА_2, реєстраційний номер фізичної
особи-підприємця ЄДР НОМЕР_1) в дохід
Державного бюджету України штраф у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат в сумі 7680000 (сім
мільйонів шістсот вісімдесят тисяч)
гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Грицюк П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 14.03.2014 року.