Справа № 819/2759/13-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2759/13-a

27 лютого 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Білоус І.О.

При секретарі судового засідання
Габрилецькій С. Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Тернопільській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Тернопільська
районна державна адміністрація
Тернопільської області про визнання
податкового рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Тернопільської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, в якому
просить податкове
повідомлення-рішення № від 30.06.2011
р. визнати недійсним з моменту його
винесення.

З урахуванням додаткового
обґрунтування позовних вимог просить
визнати його неправомірним та
скасувати, зважаючи на те, що договір
оренди землі між Тернопільською
районною державною адміністрацію було
укладено із суб»єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 В період з 3.07. по
грудень 2010 р. орендна плата за цим
договором сплачувалась позивачем
своєчасно та у повному обсязі, навіть
із наявністю переплати, що
підтверджується матеріалами
проведеної податковим органом
перевірки. Дана земельна ділянка
орендувалась позивачкою для
здійснення нею як СПДФО господарської
діяльності. Після припинення у
встановленому законом порядку такої
діяльності, на виконання приписів ст. 7
Закону України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності» вона
звернулась із заявою на ім.»я голови
Тернопільської районної державної
адміністрації Щепановського В. В., в
якій просила розірвати договір
земельної ділянки від 12.08.2008 р. у
зв»язку із припиненням нею державної
реєстрації підприємницької
діяльності.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлений позов підтримав в
повному обсязі, зазначив, що договір
оренди земельної ділянки вважається
розірваним з моменту припинення СПД ФО
ОСОБА_1, зважаючи на приписи абз. 5 ч. 1 ст.
31 Закону України «Про оренду землі» та
п. 35 договору оренди землі, оскільки дія
договору припиняється у разі
ліквідації юридичної особи-орендаря. А
оскільки відповідно до ст. 51 Цивільного
кодексу України до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше
не встановлено законом або не випливає
із суті відносин, вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 30.06.2011
р. винесено неправомірно та підлягає до
скасування.

Представник відповідача надала суду
заперечення, просила у задоволенні
позову відмовити. Вважає,
обґрунтування наведене позивачем
безпідставним, оскільки підставою для
нарахування орендної плати є договір
оренди такої земельної ділянки. Вважає,
що договір оренди земельної ділянки
був укладений на строк від 28.08.2008 р. по
28.08.2011 р. між Тернопільською державною
районною адміністрацією та СПД ФО
ОСОБА_1 та зареєстрований у
Тернопільській регіональній філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру», про
що у державному реєстрі земель вчинено
відповідний запис. Оскільки у 2011 році
позивачка податкову декларацію з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності не
подавала, підприємницьку діяльність
припинила, але договору про оренду
земельної ділянки не розірвала - їй
була нарахована орендна плата за
земельну ділянку, як фізичній особі, та
відповідно до ст. 59 Податкового
кодексу України надіслана податкова
вимога 06.09.2011 р. Оскільки, відповідно ч. 2
ст. 17 Закону України « Про оренду
державного та комунального майна» у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. Враховуючи
такі обставини, відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 30.06.2011
р. про додаткове зобов»язання за
платежем орендна плата з фізичних осіб
у розмірі 5427,43. Вважає, що спірне
податкове повідомлення-рішення було
винесено правомірно та у порядку та у
спосіб, встановлений законом.

В ході розгляду справи, у
відповідності до норм, що містяться у ч.
2 ст. 53 Кодексу адміністративного
судочинства України, судом залучено до
участі у даній справі у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Тернопільську районну
державну адміністрацію Тернопільської
області.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача пояснив,
що на адресу голови Тернопільської
районної державної адміністрації
надходив запит щодо розірвання
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між Тернопільською
районною державною адміністрацією та
СПД ФО ОСОБА_1 Представник також
пояснив, що не заперечує факту
надходження до Тернопільської РДА
заяви ОСОБА_1 із проханням про
розірвання договору оренди земельної
ділянки 17.02.2011 р. № 90. Але про
результати розгляду цієї заяви наразі
повідомити не може, оскільки особа, яка
її прийняла - ОСОБА_4, наразі в
Тернопільській РДА не працює. Також
зазначив, що на цей час, повноваження
щодо реєстрації зміни та припинення
договорів оренди земельних ділянок
відповідно до внесених у законодавство
змін належать відділам
Держземагенства України в
Тернопільській області, тому про
відсутність або наявність припинення
реєстрації договору оренди земельної
ділянки між СПД ФО ОСОБА_1 та
Тернопільською РДА, повідомити не може.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти позову, заслухавши
пояснення представників сторін,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
якими врегульовано спірні
правовідносини, при прийнятті рішення
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Розпорядженням голови Тернопільської
районної державної адміністрації від
28.08.2008 р. підприємцю ОСОБА_1 надано в
оренду терміном на 3 роки земельну
ділянку загальною площею 0,3785 га для
обслуговування викупленого приміщення
ковбасного цеху за рахунок земель
запасу (землі під господарськими
будівлями та дворами) за межами
населеного пункту на території
Острівської сільської ради,
встановлено орендну плату в розмірі 7%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки в рік, з щомісячною
її виплатою, та зобов»язано її укласти
договір оренди Тернопільською РДА ( а.
с. 54)

12.09.2008 р. між СПД ФО ОСОБА_1 та
Тернопільською районною державною
адміністрацією в особі ОСОБА_5 укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 0,3785 га за рахунок земель запасу
за межами населеного пункту на
території Острівської сільської ради
Тернопільського району для
обслуговування викупленого приміщення
ковбасного цеху (а. с. 36-37). Договір
зареєстровано у встановленому законом
порядку про що свідчить висновок № 91
від 12.09.2008 р. ( а. с. 59).

Протягом періоду липень-грудень
2010 р. орендна плата за цим договором
сплачувалась позивачем своєчасно та у
повному обсязі, що засвідчено у довідці
№ 585/17/НОМЕР_2 «Про результати виїзної
позапланової документальної перевірки
суб»єкта підприємницької діяльності
(СПД) - фізичної особи ОСОБА_1 ( ідент.
номер НОМЕР_2) з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2007 р. по 23.10.2010 р. (а. с. 6-9), та також
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника податків (а.
с. 38-40).

08.11.2010 р. державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця було припинено в
установленому законом порядку, про що
внесено відповідний запис у Єдиний
державний реєстр юридичних осіб.

17.02.2011 р. позивачка, у відповідності до
ст. 7 Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності» звернулась із заявою до
голови Тернопільської районної
державної адміністрації Щепановського
В. В. в якій просила розірвати договір
оренди земельної ділянки площею 0,3785 га,
в тому числі 0,3785 га за рахунок земель
запасу ( землі під господарськими
будівлями і дворами) за межами
населеного пункту на території
Острівської сільської ради, у зв»язку
із припиненням державної реєстрації
підприємницької діяльності 17.01.2011 р.,
яку було прийнято адміністратором
реєстру ОСОБА_4 17.02.2011 р. за
реєстраційним номером 90, про що
свідчить відмітка на бланку прийнятої
заяви ( а. с. 48).

Тернопільською ДПІ на підставі
нарахованої орендної плати за землю за
2011 р. ОСОБА_1 30.06.2011 р. було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про додаткове зобов»язання за
платежем орендна плата з фізичних осіб
у розмірі 5427,43 грн.( а. с. 12). Не
погодившись з таким рішенням,
позивачка оскаржила його до суду.

Ст. 67 Конституції України, встановлено,
що кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Даний обов»язок кореспондується із
приписами п. п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16
Податкового кодексу України ( далі - ПК
України).

Ч. 1 т. 96 Земельного Кодексу України
(далі - ЗК України) встановлюється
обов»язок землекористувачів
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК
України - підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки.

Як вбачається із матеріалів
даної адміністративної справи - СПД ФО
ОСОБА_1 укладено з Тернопільською
районною державною адміністрацією
договір оренди земельної ділянки
площею 0,3785 га для обслуговування
викупленого приміщення ковбасного
цеху за рахунок земель запасу.

П 288.2. ПК України визначено, що
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, тобто, у даних
правовідносинах, у розумінні цієї
норми - СПД ФО ОСОБА_1

В судовому засіданні також
встановлено, що протягом періоду
липень-грудень 2010 р. орендна плата за
цим договором сплачувалась позивачем
своєчасно та у повному обсязі.

08.11.2010 р. державну реєстрацію СПД ФО
ОСОБА_1 було припинено в установленому
законом порядку, про що внесено
відповідний запис у Єдиний державний
реєстр юридичних осіб.

Законом України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності» від
6 .09.2005 р. N 2806-IV у редакції, чинній на час
звернення позивачки із відповідною
заявою ( далі - Закон N 2806-IV ) визначались
правові та організаційні засади
функціонування дозвільної системи у
сфері господарської діяльності та
встановлювався порядок діяльності
дозвільних органів, уповноважених
видавати документи дозвільного
характеру, та державних
адміністраторів.

Ст. 5 Закону N 2806-IV визначено
повноваження державного
адміністратора. А саме, державним
адміністратором є посадова особа
міської ради міст обласного та/або
республіканського Автономної
Республіки Крим значення (їх
виконавчих органів), районних та
районних у містах Києві і Севастополі
державних адміністрацій, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій, яка організовує видачу
суб'єктам господарювання документів
дозвільного характеру та забезпечує
взаємодію місцевих дозвільних органів.

Ч. 4 ст. 5 Закону N 2806-IV визначено серед
основних завдань державного
адміністратора в тому числі і завдання
щодо прийняття від суб'єкта
господарювання документів, необхідних
для одержання документів дозвільного
характеру, їх реєстрація та подання
документів (їх копій) відповідним
місцевим дозвільним органам; видача
суб'єкту господарювання документів
дозвільного характеру; формування та
ведення реєстру документів
дозвільного характеру.

Ст. 7 Закону N 2806-IV встановлено порядок
видачі місцевими дозвільними органами
документів дозвільного характеру.
Відповідно до ч. 2 цього Закону суб'єкт
господарювання або уповноважена ним
особа подає державному адміністратору
чи представнику відповідного
місцевого дозвільного органу, які
здійснюють прийом суб'єктів
господарювання в дозвільному центрі,
заяву, форма якої затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням уповноваженого органу та за
погодженням з дозвільними органами.

На виконання цієї норми Закону N
2806-IV17.02.2011 р. позивачка звернулась із
заявою до голови Тернопільської
районної державної адміністрації
Щепановського В. В. в якій просила
розірвати договір оренди земельної
ділянки площею 0,3785 га, у зв»язку із
припиненням державної реєстрації
підприємницької діяльності 17.01.2011 р..

Ч. 4 цієї статті встановлюється, що
державний адміністратор перевіряє
документи, що посвідчують особу
заявника, та реєструє заяву і
документи, що додаються до неї, в
журналі, який ведеться за формою,
встановленою уповноваженим органом.

Заява та документи, що додаються до неї,
приймаються за описом, копія якого
негайно видається (направляється)
заявнику з відміткою про дату та номер
їх реєстрації.

Дану заяву було прийнято
адміністратором реєстру ОСОБА_4 17.02.2011
р. за реєстраційним номером 90, про що
свідчить відмітка на бланку прийнятої
заяви ( а. с. 48), що також підтверджується
поясненнями представника третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача та безпосередньо -
відміткою про прийняття на відповідній
заяві.

Відповідно до ч. 7 цієї ж ст. статті -
державний адміністратор після
надходження заяви та документів, що
додаються до неї, формує дозвільну
справу, у якій зберігаються копія заяви
на отримання відповідного документа
дозвільного характеру, опис
документів, що додаються до неї (у тому
числі копія документа, що підтверджує
внесення плати за видачу документа
дозвільного характеру, якщо така плата
передбачена законом), а також копії
документів дозвільного характеру або
копії повідомлень місцевих дозвільних
органів про відмову у видачі
документів дозвільного характеру,
копії рішень дозвільних органів з
відповідних питань.

Державний адміністратор несе
відповідальність за зберігання
дозвільної справи згідно із законом.

Ч. 8, 9 даної статті передбачається, що
заява та документи, що додаються до неї,
передаються державним адміністратором
до місцевих дозвільних органів у день
реєстрації заяви або протягом
наступного робочого дня. Місцеві
дозвільні органи протягом не більше
ніж десять робочих днів з дня одержання
від державного адміністратора або
безпосередньо від суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи в дозвільному центрі заяви та
документів, що додаються до неї, якщо
інше не передбачено законом,
оформлюють відповідний документ
дозвільного характеру або письмове
повідомлення суб'єкту господарювання
про відмову у видачі документа
дозвільного характеру та передають
протягом одного робочого дня
відповідні документи (письмове
повідомлення) державному
адміністратору або суб'єкту
господарювання.

У письмовому повідомленні про відмову
у видачі документа дозвільного
характеру зазначаються передбачені
законом підстави для такої відмови.

Відповідно до ч. 10 цієї статті -
державний адміністратор не пізніше
наступного робочого дня з дня
отримання від місцевого дозвільного
органу відповідного документа
дозвільного характеру (письмового
повідомлення про відмову у видачі
документа дозвільного характеру)
повідомляє суб'єкта господарювання про
час та місце видачі документа
дозвільного характеру або письмової
відмови у видачі документа дозвільного
характеру. У разі якщо законом
передбачено внесення плати за видачу
документа дозвільного характеру,
державний адміністратор зобов'язаний
повідомити про це суб'єкта
господарювання.

Факт отримання документа дозвільного
характеру засвідчується особистим
підписом керівника юридичної особи,
фізичної особи - підприємця або
уповноваженої ним особи при
пред'явленні документа, що засвідчує
його особу, та документа про внесення
плати за його видачу, якщо така плата
передбачена законом.

Державний адміністратор не пізніше
наступного дня з дня отримання
документа, що засвідчує внесення плати
за його видачу, передає такий документ
відповідному місцевому дозвільному
органу. Копія цього документа
залишається у державного
адміністратора.

Ч. 11 даної статті встановлено, що
письмове повідомлення місцевого
дозвільного органу про відмову у
видачі документа дозвільного
характеру видається суб'єкту
господарювання або уповноваженій ним
особі під підпис про одержання.

У разі нез'явлення суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи для одержання письмового
повідомлення про відмову у видачі
документа дозвільного характеру
протягом двох робочих днів з дня
закінчення встановленого законом
строку розгляду заяви про видачу
документа дозвільного характеру та
документів, що додаються до неї,
державний адміністратор направляє
письмове повідомлення місцевого
дозвільного органу про відмову у
видачі документа дозвільного
характеру суб'єкту господарювання
поштовим відправленням з описом
вкладення.

Протягом судового розгляду справи
сторонами не надано, а судом, на
виконання норм, що містяться у ст.11 КАС
України в частині офіційного
з'ясування всіх обставин по справі не
виявлено існування доказів виконання
адміністратором реєстру ОСОБА_4
обов»язкових дій, передбачених ст. 7
Закону N 2806-IV направлених на розгляд
заяви СПД ФО ОСОБА_1 яку було ним
прийнято 17.02.2011 р. за реєстраційним
номером 90, щодо розірвання договору
земельної ділянки.

Більше того, ч. 2. п. 288.1 ст. 288 ПК України
встановлено, що органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни. Даний обов»язок органу
виконавчої влади і місцевого
самоврядування щодо інформування
відповідного органу (п. о.) про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця , що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни, також кореспондується із
приписами ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
оренду землі» (далі - Закон N 161-XIV) .

В ході судового розгляду справи
сторонами не надано, а судом, на
виконання норм, що містяться у ст.11 КАС
України в частині офіційного
з'ясування всіх обставин по справі не
виявлено існування доказів виконання
адміністратором реєстру ОСОБА_4
обов»язкових дій, передбачених ч. 2. п.
288.1 ст. 288 ПК України та ч. 3 ст. 24 Закону
№ 06.10.1998 р. N 161-XIV.

Основні засади правового
регулювання права користування землею
встановлено Главою 15 ЗК України.

Ч. 1 ст. 93 ЗК України встановлено,
що право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності. Дана норма кореспондується
із визначенням, що міститься у ст. 1
Закону N 161-XIV.

Як встановлено в судовому
засіданні, СПД ФО ОСОБА_1 здійснювала
підприємницьку діяльність із
використанням наданій їй за договором
від 12.09.2008 р. земельній ділянці.

Після припинення нею здійснення
підприємницької діяльності, вона також
припинила фактичне користування цією
ділянкою.

Підстави, припинення договору оренди
землі передбачені ст. 31 Закону N 161-XIV, а
саме, договір оренди землі
припиняється в тому числі і у разі
ліквідації юридичної особи - орендаря.
Аналогічну умову містить і п. 35
договору, укладеному між позивачкою і
Тернопільською РДА.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Основні засади правового регулювання
статусу фізичної особи-підприємця
визначено у Главі 5 Цивільного кодексу
України ( далі - ЦК України).

Ст. 51 ЦК України встановлено, що,
до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 128
Господарського кодексу України
громадянин визнається суб»єктом
господарювання у разі здійснення ним
підприємницької діяльності за умови
державної реєстрації його як
підприємця без статусу юридичної особи
відповідно до ст. 58 цього Кодексу. Саме
у господарських відносинах фізичні
особи -підприємці приймають участь
перш за все як підприємці, а не як
фізичні особи, та лише на підстави їх
реєстрації і внесення відомостей при
них до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців.

Про тотожність правоздатності
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців також можна говорити
проаналізувавши та співставивши зміст
статей 50 та 91 ЦК України. Також окремо
слід зазначити, що законодавством, що
регулює господарську діяльність
поняття «юридична особа» та «фізична
особа-підприємець» охоплюються
спільним поняттям - «суб»єкт
господарювання». Тобто, під час
здійснення господарської діяльності
фізичні особи-підприємці реалізують
свою господарську компетенцію, тобто
сукупність господарських прав і
обов»язків. При цьому решта прав і
обов»язків фізичної особи, що
становлять її правоздатність як
людини, набуваються та виконуються нею
поза межами здійснення господарської
діяльності, в порядку реалізації нею її
цивільної дієздатності, передбаченої
Цивільним кодексом України та
регулюються ним.

Враховуючи вищевикладене, суд не
погоджується із думкою представника
відповідача, та вважає правомірним
посилання представника позивача на
застосування у спірних
правовідносинах норми, що міститься у
ст. 51 ЦК України, оскільки СПД ФО ОСОБА_1
орендувала земельну ділянку, згідно
договору від 12.09.2008 р. безпосередньо для
здійснення підприємницької
діяльності, нею, як суб»єктом
господарювання для обслуговування
викупленого приміщення ковбасного
цеху, та фактичне користування цією
ділянкою було припинено одночасно із
припиненням підприємницької
діяльності.

Тому, відповідно, суд вважає
правомірним посилання представника
позивача на ст. 31 Закону N 161-XIV та п. 35
договору, укладеного між позивачкою і
Тернопільською РДА від 12.09.2008 р., щодо
існування у спірних правовідносинах
однієї з умов його припинення, а саме -
ліквідації юридичної особи - орендаря.

Як зазначалось вище, у відповідності до
п. 288.1 ст. 288 ПК України - підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи наявність
передбачених законом підстав для
припинення дії договору укладеного між
позивачкою і Тернопільською РДА від
12.09.2008 р., припинення нею
підприємницької діяльності, в
установленому законом порядку, та
зважаючи на те, що нею було вжито всі
передбачені законом дії для розірвання
даного договору згідно встановленої
законом процедури, а відсутність дій с
боку органу, уповноваженого на
реалізацію наданих законом
повноважень, передбачених Законом N
2806-IV щодо розгляду та вирішення заяви
позивачки від 17.02.2011 р. про розірвання
договору - не залежить від її правової
поведінки у спірних правовідносинах -
суд приходить до висновку про
відсутність у відповідача підстав
визначених ПК України для нарахування
плати за оренду землі за 2011 рік та
відповідно - про незаконність
винесеного на цій підставі податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність своєї поведінки у
спірних правовідносинах, а відтак і
правомірність прийняття оскаржуваного
податкового повідомленя-рішеня.

Із врахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
документально підтверджених судових
витрат з держбюджету на користь
позивача.

Керуючись ст. 2,11, 86, 160-163 КАС України,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Тернопільської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області № від
30.06.2011 р.

3.Повернути з державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 - 173, 56 грн.
сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 04.02.2014 р.

Суддя
Білоус І.О.

копія вірна

Суддя
Білоус І.О.