Справа № 872/14030/13
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2014 рокусправа №
320/8554/13-а(2а/320/930/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А.
Прокопчук Т.С.

при секретарі: Соломка
М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 04.09.2013 року у
справі №320/8554/13-а (2а/320/930/13) за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області про визнання протиправною та
скасування вимог про оплату недоїмки,
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до УПФ
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області (далі - відповідач, Управління),
в якому просив визнати незаконною та
скасувати вимогу про сплату недоїмки №
Ф-1723 від 03.05.2013 року, прийняту
Управлінням; визнати протиправними та
скасувати рішення № 1871-04 та № 1872-04 від
17.05.2013 року про застосування штрафних
санкцій за неподання звітності;
зобов'язати Управління припинити
нараховувати позивачу єдиного
соціального внеску як особі, що
перебуває на пенсії, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 04.09.2013 року у задоволенні
позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодившись з
постановою суду першої інстанції подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі. Свої вимоги
обґрунтував тим, він отримує пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», а тому підпадає під
дію ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» поширюється на
осіб, яким призначено пенсію лише за
віком та інвалідністю, а позивач
отримує пенсію за вислугу років.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за
вислугою років відповідно до ст. 12
Закону України Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Позивач є фізичною особою-підприємцем,
що підтверджується копією свідоцтва
про державне реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
копією свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_3 (а.с.5,6-7).

03.05.2013 року відповідачем була винесена
вимога про сплату недоїмки № Ф-1723 в
сумі 9776,75 грн. та 17.05.2013 року прийняті
рішення № 1871-04 та № 1872-04 про
затосування штрафних санкцій за
неподання, несвоєчасне подання
звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (а.с.9-11.)

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що відповідно
до цього Закону за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» передбачено призначення пенсії
за вислугу років.

06 серпня 2011 року набрав чинності
Закон України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07.07.2011
року № 3609-VI, згідно якого було внесено
зміни до Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Так, згідно ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналізуючи спірні відносини,
колегія суддів приходить до висновку,
що перелік видів пенсії, які визначені
ч.1 ст. 9 Закону України ««Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» пенсія за вислугу років є видом
пенсії за віком, а тому позивач
підпадає під положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»

є вичерпним та розширенню не підлягає.
У нормативно-правових актах не
виділено окремим видом пенсію
військовослужбовця за вислугу років, а
лише законодавчо зменшено вік особи
для отримання відповідно пенсії.

Однак, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача припинити нараховувати
позивачу єдиного соціального внеску як
особі, що перебуває на пенсії, будучи
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
оскільки вказана позовна вимога
стосується правовідносин на майбутнє,
тобто відсутні порушення прав та
інтересів позивача.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції, як такої, що прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та прийняття нової, якою слід
частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст.202,
ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 04.09.2013 року у справі
№320/8554/13-а (2а/320/930/13) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково. Визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату недоїмки №
Ф-1723 від 03.05.2013 року, прийняту
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області.

Визнати протиправними та скасувати
рішення № 1871-04 та № 1872-04 від 17.05.2014 року
про застосування штрафних санкцій за
неподання звітності, прийняті
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук