Справа № 2а-12194/10/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.
Справа № 30452/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Самбірського міськрайонного
центру зайнятості на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 р. у
справі №2а-12194/10/1370 за позовом
Самбірського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
коштів,

встановив:

В грудні 2010 року Самбірський
міськрайонний центр зайнятості
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_1 отриману
допомогу по безробіттю в сумі 4 928, 08 грн.
з тих підстав, що останній після
надання статусу безробітного
отримував інший дохід.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 року
у задоволенні позову відмовлено
повністю.

У поданій апеляційній скарзі
позивач, Самбірський міськрайонний
центр зайнятості, просить зазначене
судове рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення його позовних
вимог у повному обсязі, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та неврахування істотних обставин
справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що отримуючи допомогу по
безробіттю, відповідач не повідомив
про факт надання ним послуг згідно з
Договором від 27.02.2008 року та отримання
доходу. Вказане свідчить про те, що
ОСОБА_1, перебуваючи на обліку в центрі
зайнятості, був зайнятою особою, а тому
не міг підпадати під категорію
безробітного. Відповідно до п.3 ст.36
Закону «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості соціальних
послуг застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг». Відтак,
ОСОБА_1 повинен повернути позивачу 4 928,
08 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю - доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову Самбірському
міськрайонному центру зайнятості, суд
першої інстанції виходив із того, що
умовою стягнення виплаченого
забезпечення є умисне невиконання
застрахованою особою своїх обов'язків
та зловживання ними. Відтак, позивач,
який є суб'єктом владних повноважень,
повинен довести вину застрахованої
особи у формі прямого умислу,
спрямованого саме на свідоме
неповідомлення про працевлаштування з
метою незаконного отримання допомоги з
безробіття. Прямого умислу позивач не
довів.

Такі висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
відповідають фактичним обставинам
справи та є правильними.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
06.02.2008 року ОСОБА_1 звернувся до
Самбірського міськрайонного центру
зайнятості з заявою про надання йому
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю. Наказом
Самбірського міськрайонного центру
зайнятості ОСОБА_1 надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю з 06.02.2008 р. В період
перебування на обліку в центрі
зайнятості з 27.02.2008 р. ОСОБА_1 було
виплачено 4973,73 грн. Згідно з даними,
отриманими від ДПА України,
Самбірському міськрайонному центру
зайнятості стало відомо, що відповідач
в період перебування на обліку в центрі
отримав інший дохід. Встановлено, що
27.02.2008 р. ОСОБА_1 уклав з Самбірською
Житлово-експлуатаційною конторою № 2
договір, згідно з яким він виконував
роботи по усуненню наслідків стихії по
вул. Перемишльській, 26. Строк дії
договору з 27.02.2008 р. до повного його
виконання. Згідно з довідкою ЖЕК № 2
ОСОБА_1 працював лише з 27 лютого по 29
лютого 2008 р. та отримав за виконані
роботи 103,09 грн. (нараховано 125,04 грн.), що
підтверджується платіжною відомістю.

Самбірський міськрайонний центр
зайнятості звернувся до Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області про стягнення з ОСОБА_1 4973, 73
грн. Рішенням цього суду від 14.06.2010 р.
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_1 45,65 грн. та судові витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 06.12.2010 р. зазначене рішення
скасовано, а провадження у справі
закрито, з тих підстав, що справа не
підлягає вирішенню в порядку
цивільного судочинства. На виконання
рішення суду від 14.06.2010р. ОСОБА_1
повернув добровільно 45,65 грн.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції керувався нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 р.,
Закону України «Про зайнятість
населення» від 01.03.1991 р., Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженим наказом №125/116, 11.03.2008 р.
Міністерства праці та соціальної
політики України, ДПА України.

Так, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про зайнятість населення» від
01.03.1991 р. (зі змінами та доповненнями)
безробітними є працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно зі ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування на випадок
безробіття» особи, застраховані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини справи, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до п. 20 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р.
№ 219 громадяни, зареєстровані як такі,
що шукають роботу, та безробітні,
знімаються з обліку з дня
працевлаштування (самостійного або за
направленням центру зайнятості), в тому
числі на сезонні роботи, державної
реєстрації фізичної особи - підприємця,
початку виконання робіт (надання
послуг) за договором
цивільно-правового характеру.

В суді першої інстанції позивач
визнав, що якщо б відповідач повідомив
про працевлаштування, виплату допомоги
йому було б припинено. Та після 01.03.2008
року виплату допомоги по безробіттю
йому було б відновлено, оскільки він
мав на це підстави.

Однак згідно з ч.3 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування на
випадок безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд першої інстанції підставно
вказав на те, що обов'язковою умовою
стягнення виплаченого забезпечення є
умисне невиконання застрахованою
особою своїх обов'язків та зловживання
ними. Натомість позивач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів прямого
умислу позивача.

Суд попередньої інстанції
ґрунтовно проаналізував обставини
справи та вірно вказав на те, що
відповідач не мав умислу приховати
обставини, які впливають на виплату
допомоги і таким чином продовжувати її
отримати незаконно. Зокрема,
пропозиція допомогти усунути наслідки
стихійного лиха надійшла від
начальника ЖЕКу; роботи мали
невідкладний характер і були
спрямовані на ліквідацію надзвичайної
ситуації, з метою уникнення загрози
життю та житлу осіб, які мешкають у
багатоповерховому будинку; роботи були
тимчасовими (тривали лише 2 дні); оплата
цих робіт (103,09 грн.) є неспівмірною з
розміром отриманої допомоги (4928,08 грн.);
відповідач повернув безпідставно
одержану частину допомоги за два дні у
сумі 45,65 грн. Відтак, зазначені роботи
виконувалися, насамперед, для усунення
наслідків стихійного лиха, а не для
працевлаштування та отримання доходу.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками та вважає їх вірними.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Однак апелянт у встановленому
законом порядку не довів наявність
передбачених ст. 202 КАС України підстав
для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Самбірського
міськрайонного центру зайнятості
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 р. у
справі №2а-12194/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя :
Костів М.В.

Судді:
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.