Справа № 9101/189944/2012
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2014 рокусправа № 2а-12661/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області на постанову
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 28 лютого 2012
року по справі № 2а-12661/2011 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області про
визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2011 року позивач звернувся до
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області з позовною заявою,
в якій просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачену статтею 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 1998 - 2011 роки.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2011 року вимоги позивача за період з 2004
року по 2010 рік - залишені без розгляду з
підстав пропуску з боку позивача
строку звернення до адміністративного
суду та відсутності підстав для
поновлення строку.

Позивач не погодився з зазначеною
ухвалою та звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати ухвалу
суду першої інстанції та винести нове
рішення яким задовольнити позов
повністю.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення,
ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2011 року залишено без змін.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 лютого 2012 року позовні
вимоги задоволено, а саме зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачену статтею 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2011 рік з урахуванням вже
виплачених сум.

Зобов'язано відповіді виплачувати
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 4 (чотирьох)
мінімальних заробітних плат на день
виплати відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з зазначеною постановою
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального

права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 р та
громадянином, захворювання якого
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3
групи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам III групи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії - 4
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
позивачу нараховано та виплачено
щорічну допомогу на оздоровлення у 1998 -
2000р.р у розмірі 80,10 грн, у 2001 році у
розмірі 26,70 грн, у 2002 - 2005 роках у розмірі
21,50 щорічно та у 2005 - 2011 роках розмірі 90
грн. щорічно (а.с.3).

Враховуючи, що положення ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" на час
виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення були чинними, то за
висновками колегії суддів при
розрахунку позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення необхідно
керуватися положеннями Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
положеннями Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік" та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 р. № 562 "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" .

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

В 2011 році нормативні акти Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2011 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
також повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Отже, відповідач повинен був діяти у
відповідності до вимог Закону №796 та у
2011 році сплатити позивачу належну до
виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року № 562.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту громадян.

Крім того, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р.
№ 936 "Порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено, що виплата таких
компенсацій та допомоги провадиться
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем реєстрації
громадян та центрами по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат (п. 4
Порядку). Таким чином, доводи апелянта
щодо неналежного відповідача є
безпідставними.

Доводи відповідача про відсутність
кошторисних призначень для реалізації
ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не можуть бути підставою
для невиконання вимог зазначеного
Закону.

Відповідно до частини першої
статті 99 КАС України адміністративний
позов адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою вказаної статті
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Тому, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, а саме 25
березня 2011 року, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно зобов'язання
відповідача виплатити позивачу
щорічну разову грошову допомогу на
оздоровлення за 2011 рік згідно ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат на час проведення
виплати, з врахуванням проведених
виплат.

За вищенаведених обставин, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального права. Постанова суду
належним чином мотивована і за своїм
змістом та формою відповідає вимогам
закону, тому вимоги апеляційної скарги
відповідача - задоволенню не
підлягають

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС
України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області на
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 28 лютого
2012 року по справі № 2а-12661/2011- залишити
без задоволення.

Постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 лютого 2012 року по справі
№ 2а-12661/2011- без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту постановлення та відповідно
до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник