Справа № 813/9261/13-а
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
№ 813/9261/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Чабана О.С.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області та Державної
податкової інспекції Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
ОСОБА_3 звернулася з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області та
Державної податкової інспекції
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкових
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що чинне на час подання
позову законодавство не покладало
обов'язку на приватних нотаріусів
подавати щоквартально декларації про
доходи і відповідно і прибутковий
податок з громадян приватні нотаріуси
мають сплачувати один раз на рік, а не
щоквартально як суб'єкти
підприємницької діяльності. З цього
приводу Верховним Судом України 5
лютого 2003 року по справі за позовом
приватного нотаріуса ОСОБА_4 прийнята
ухвала. В декларації про доходи за 2002
рік ОСОБА_3 сукупний оподатковуваний
доход на 2003 рік оцінюється в розмірі 60000
грн., тоді як сукупний оподатковуваний
доход за 2002 рік визначений в розмірі
122848,50 грн. Державна податкова інспекція
у Франківському районі м. Львова
всупереч діючому на той час
законодавству нарахувала аванс
прибуткового податку на підставі
оподатковуваного доходу за минулий 2002
рік, а не за очікуваним (оціночним)
доходом на 2003 рік. Вважає, що
неправомірними діями і рішеннями
відповідача порушуються права та
законні інтереси позивача; створено
перепони для реалізації його прав та
законних інтересів; покладено на нього
обов'язки, що не передбачені законом, і
такі, що передбачені законом, але без
урахування конкретних обставин, за
яких ці обов'язки повинні покладатися;
до нього застосовані стягнення за
відсутності передбачених законом
підстав.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
викладених у позові, просив суд
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає оскаржувані
податкові повідомлення-рішення такими,
що прийняті з урахуванням вимог
чинного законодавства, просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представників
сторін, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень та дослідивши
докази, якими вони обґрунтовуються,
суд, даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, виходив з наступного.

ОСОБА_3 подала декларацію про доходи за
2002 рік, згідно з якою сукупний
оподатковуваний доход на 2003 рік
оцінюється в розмірі 60000 грн., тоді як
сукупний оподатковуваний доход за 2002
рік визначений в розмірі 122848,50 грн.

12.03.2003 р. Державна податкова інспекція
у Франківському районі м. Львова
прийняла податкове повідомлення, яким
визначила для позивача загальну суму
податкового зобов'язання по
прибутковому податку з громадян в
розмірі 45700,20 грн. на 2003 рік, та
встановила строки його сплати - 14.03.03,
14.05.03, 14.08.03, 14.11.03 по 11424,05 грн.
щоквартально.

Згідно податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова від 29.11.03 №/0,
№/0, №/0 позивача
зобов'язано сплатити штрафи в розмірі
0,01 грн.,700,00 грн. та 876, 39 грн.

Не погоджуючись із прийнятими
податковим повідомленням та
податковими повідомленнями-рішеннями
ОСОБА_3 оскаржила їх до суду.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
„Про систему оподаткування", Декретом
Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян",
Законом України „Про нотаріат",
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Відповідно до ст. 67 Конституції України
передбачає обов'язок кожного
сплачувати податки й збори в порядку й
розмірах, встановлених законом.

Принципи побудови системи
оподаткування, види податків, зборів та
інших обовязкових платежів, напрями їх
зарахування й використання, перелік
платників податків та об'єктів
оподаткування, як і відповідальність
за порушення податкового
законодавства, визначаються Законом
України „Про систему оподаткування".

Статтями 1,2,3,4,9,17 зазначеного
Закону передбачено: дотримання
принципу рівномірності сплати
податків шляхом встановлення строків
сплати податків і зборів, виходячи з
необхідності забезпечення своєчасного
надходження коштів до бюджету для
фінансування витрат; обов'язок
платників податків і зборів подавати
до державних податкових органів
відповідно до законів декларації,
бухгалтерську звітність та інші
документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів; обов'язок сплачувати належні
суми податків і зборів у встановлені
Законами терміни та те, що сплата
податків і зборів провадиться у
порядку, встановленому цим Законом та
іншими законами України з питань
оподаткування.

Законом України „Про систему
оподаткування" встановлений
загальнодержавний податок - податок
на доходи фізичних осіб, а ст. 22 Закону
України « Про нотаріат» визначає
приватного нотаріуса як особу, яка,
отримуючи доходи від професійної
діяльності, є платником даного податку.

Порядок оподаткування
прибутковим податком доходів,
одержуваних громадянами, а так і
приватними нотаріусами на час
виникнення спірних правовідносин
регулювався Декретом Кабінету
Міністрів України « Про прибутковий
податок з громадян» від 26.12.1992 року.

Відповідно до принципу
диференційованого й прогресивного
оподаткування громадян Декрет
Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян" у ст. 7
розділу 1 встановлює ставки
оподаткування залежно від виду й
розміру отримуваного громадянами
доходу.

Пункт 1 ст. 7 згаданого Декрету
передбачає сплату прибуткового
податку з сукупного оподатковуваного
доходу громадян за місцем основної
роботи (служби, навчання) - тобто з
доходу, отриманого в результаті
основної систематичної діяльності
громадянина, що має постійний характер,
який обчислюється за ставками
прогресивного оподаткування доходів
громадян, встановленими Указом
Президента „Про збільшення
неоподатковуваного мінімуму та ставки
прогресивного оподаткування доходів
громадян" від 13.09.1994 N 519/94. Максимальна
ставка податку за цим Указом із доходу
в розмірі понад 100 неоподатковуваних
мінімумів - податок з доходу в розмірі
понад 100 неоподатковуваних мінімумів
плюс 40 % від суми, що перевищує доход у
розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів.

Необхідність обчислення прибуткового
податку доходів від заняття приватною
нотаріальною діяльністю за ставками
прогресивного оподаткування,
визначеного ст. 7 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», зазначено в п. 3
мотивувальної частини Ухвали
Конституційного Суду України від 21.03.2002
№14-у/2002 «Про відмову у відкритті
конституційного провадження у справі
за конституційним зверненням
приватних нотаріусів Харківського
міського нотаріального округу щодо
офіційного тлумачення положень ст. ст.
8, 9, 10 розділу 2, ст. ст. 11, 12 розділу 3, ст.
ст. 13, 14 розділу 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян».

Відповідно до Закону України „Про
нотаріат" приватний нотаріус є
громадянином України, який має
постійне місце проживання в Україні,
постійне та єдине робоче місце в межах
нотаріального округу, де він здійснює
свої повноваження; ці повноваження
становлять основний зміст його
діяльності; остання є постійною і
систематичною протягом усього часу дії
реєстраційного посвідчення (перерви в
ній не повинні перевищувати певного
часу, оскільки це може бути підставою
для її припинення); плата за вчинення
нотаріальних дій є його основним
прибутком, оскільки він не вправі
виконувати іншу оплачувану роботу,
крім передбаченої абзацом 2 статті 4
цього Закону.

Законом України „Про нотаріат"
передбачено, що приватним нотаріусом
може бути лише громадянин України, який
має постійне місце проживання в
Україні, його робоче місце
визначається в межах нотаріального
округу, де він здійснює свої
повноваження, є основною сферою його
діяльності, що ця діяльність є
постійною і систематичною протягом
всього часу дії реєстраційного
свідоцтва, що за вчинення нотаріальних
дій справляється плата, яка є основним
доходом, та що з доходу приватного
нотаріуса справляється прибутковий
податок, встановлений чинним
законодавством України.

Відповідно до Декрету (який має силу
закону) об'єктом оподаткування за цим
податком є сукупний оподатковуваний
доход за календарний рік (що
складається з місячних сукупних
оподатковуваних доходів), одержаний з
різних джерел як на території України,
так і за її межами.

Враховуючи характер діяльності
приватних нотаріусів та отримуваних
ними доходів, які не є доходами,
отриманими за основним місцем роботи
за трудовим договором, чи доходами від
підприємницької діяльності ( глава 3
Закону України « Про нотаріат», п. 1
Указу Президента України « Про
врегулювання діяльності нотаріату в
Україні» від 23.08.1998 року), порядок їх
оподаткування як інших доходів,
отриманих від приватної нотаріальної
діяльності, регулювався розділом 1У
Декрету - «Особливості оподаткування
доходів від заняття підприємницькою
діяльністю та інших доходів».

Згідно із визначенням, наведеним в ст. 13
Декрету, оподатковуваним доходом
приватних нотаріусів вважається
сукупний чистий доход - різниця між:
валовим доходом і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов»язаними з
одержанням доходу.

Підпункт «б» пункту 1 ст.14 Декрету та
підпункт «Г» пункту 4.2 статті 4 Закону
України « Про порядок погашення
зобов»язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами, передбачають, що обчислення
податку з таких доходів здійснюється
податковими органами на підставі
декларацій, поданих громадянами про
очікуваний (оціночний) у поточному році
доход, або про фактично одержані у
звітному році доходи.

Як було встановлено судом ОСОБА_3
подала декларацію про доходи за 2002 рік,
згідно з якою сукупний оподатковуваний
доход на 2003 рік оцінюється в розмірі 60000
грн., тоді як сукупний оподатковуваний
доход за 2002 рік визначений в розмірі
122848,50 грн.

Державна податкова інспекція у
Франківському районі м. Львова
всупереч чинному на той час
законодавству нарахувала аванс
прибуткового податку на підставі
оподатковуваного доходу за минулий 2002
рік.

З огляду на зазначені положення Закону
України „Про нотаріат" та враховуючи
положення ст. ст. 2, 14, п. 1 ст. 7 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян", суд
приходить до висновку, що спеціальними
законами з питань оподаткування не
передбачено для приватних нотаріусів
обов'язку щоквартальної подачі
декларації та щоквартальної оплати
авансових платежів у рахунок сплати
прибуткового податку з отриманого
(очікуваного) доходу.

Обчислення ж податку з таких доходів за
2003 рік повинно було здійснюватися
Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова на
підставі декларацій, поданих ОСОБА_3,
про про фактично одержані у звітному
2003 році доходи.

Відповідачем не було враховано, що
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" об'єктом
оподаткування за цим податком є
сукупний оподатковуваний доход за
календарний рік (в даному випадку
повинен бути за 2003, а не за 2002 рік),
одержаний з різних джерел як на
території України, так і за її межами у
звітному 2003 році.

Така правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України при вирішенні спорів цієї
категорії (постанова від 05.02.2003 року) та
правовою позицією Вищого
адміністративного суду України
(постанова від 24.05.2011 р. у справі №
К-1629/08).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова від
12.03.2003 року №/0, податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова від 29.11.2003 року
№/0, №/0 та №/0.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 3,40 грн. судового
збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський
Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
17.03.2014 року.