Справа № 815/8430/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8430/13-а

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Глуханчук О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Посторонка
І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року по справі за позовом Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря до Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» про зупинення господарської
діяльності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна екологічна інспекція
Північно-Західного регіону Чорного
моря звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства «Ізмаїльський
морський торговельний порт» про
зупинення господарської діяльності в
частині здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря до моменту отримання Дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, в частині поводження з
небезпечними відходами до отримання
Ліцензії на провадження діяльності із
здійснення операцій у сфері поводження
з небезпечними відходами та в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження рапсу, шроту рапсу,
металобрухту, рослинної олії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року адміністративний позов Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря задоволений у повному обсязі.
Зупинено господарську діяльність
державного підприємства «Ізмаїльський
морський торговельний порт» в частині
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря до
моменту отримання Дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами, в
частині поводження з небезпечними
відходами до отримання Ліцензії на
провадження діяльності із здійснення
операцій у сфері поводження з
небезпечними відходами та в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження рапсу, шроту рапсу,
металобрухту, рослинної олії.

В апеляційній скарзі Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт», перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 12 листопада 2013 року по 21
листопада 2013 року, позивачем проведено
планову перевірку відповідача на
відповідність дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої складено акт.

Відповідно до вказаного акту
перевірки, під час заходу державного
нагляду (контролю) позивачем
встановлено 16 порушень відповідачем
вимог природоохоронного
законодавства.

Відповідач заперечує стосовно
допущення з його боку наступних
порушень:

- експлуатація кутової щліфувальної
машини (такелажна ділянка, дільниця
ВПК-3), здійснення операцій з
навантажувально-перевантажувальних
робіт з тилових складів на фронтальні
склади, здійснення операцій зі
зберігання вантажу (вугілля) та
навантажувально-перевантажувальних
робіт на причалі №17 (джерела №62131 та
№62132), допущена експлуатація
котлоагрегату типу «буржуйка»
(такелажна ділянка, дільниця ВПК-3) без
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря;

- здійснення
навантажувально-перевантажувальних
робіт, що можуть призвести до
забруднення територіальних і
внутрішніх морських вод, а саме
технологічні операції з рапсу, шроту
рапсу, металобрухту, рослинної олії,
без дозволу (узгодження тощо) органів
Державного контролю в галузі охорони
навколишнього природного середовища, у
тому числі без наявності розробленої
робочої технологічної карти та оцінки
впливу діяльності на навколишнє
природне середовище та здоров'я людини;

- збір та очищення відходів «лляльні
води» - відходи сумішей масло/вода без
Ліцензії на здійснення операцій
поводження з небезпечними відходами.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»,
установи, організації та громадяни -
суб'єкти підприємницької діяльності,
що здійснюють викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
діяльність яких пов'язана з впливом
фізичних та біологічних факторів на
його стан, зобов'язані здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися на
підставі дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до першої групи, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за погодженням
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Задовольняючи позов про зупинення
господарської діяльності відповідача
в частині здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря до моменту отримання Дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, суд першої інстанції
зазначив про доведеність порушень,
встановлених перевіркою в частині
допущення відповідачем викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
(кутова шліфувальна машина та
котлоагрегат типу «буржуйка») без
отримання обов'язкового дозволу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає,
що відповідно до положень статті 71 КАС
України, позивачем не спростовано
доводів відповідача, які втому числі
надавалися представниками Порту при
проведенні перевірки про те, що на час
проведення перевірки та після її
проведення до винесення рішення суду
першої інстанції, кутова шліфувальна
машина (такелажна ділянка, дільниця
ВПК-3) на момент проведення перевірки не
використовувалась, а котлоагрегат типу
«буржуйка» (такелажна ділянка,
дільниця ВПК-3) на момент проведення
перевірки не працював та після
проведення перевірки було демонтовано.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції необґрунтовано не було
прийнято до уваги надані відповідачем
акт від 14 листопада 2013 року, довідку про
несправність шліфувальної машини від 14
листопада 2013 року та акт приймання -
передачі, акти від 14 листопада 2013 року
щодо демонтування котлоагрегату типу
«буржуйка», оскільки складання
вказаних документів в односторонньому
порядку та не подання офіційного
письмового повідомлення про усунення
вказаних порушень до Інспекції не є
підставами для не прийняття судом
вказаних документів в якості доказів
та відповідно для зупинення
господарської діяльності (здійснення
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря), яка як встановлено
вище, із застосуванням вказаних
агрегатів - не проводилася.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що підстави для вжиття
Державною екологічною інспекцією
Північно-Західного регіону Чорного
моря заходів щодо зупинення
господарської діяльності Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» в частині
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря до
моменту отримання Дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами -
відсутні.

Крім того, як вбачається з акту
перевірки, збір та очищення відходів
«лляльні води» - відходи сумішей
масло/вода на Станції біологічної
очистки портового флоту здійснюється
відповідачем без наявності Ліцензії на
операції у сфері поводження з
небезпечними відходами.

Законом України «Про відходи» (п.«н» ч.1
ст.17) визначено, що суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані
мати ліцензії на здійснення операцій у
сфері поводження з небезпечними
відходами і/або на право провадження
діяльності, пов'язаної із збиранням і
заготівлею окремих видів відходів як
вторинної сировини, і/або дозвіл на
транскордонне перевезення небезпечних
відходів.

Суб'єкт господарської діяльності, у
власності або у користуванні якого є
хоча б один об'єкт поводження з
небезпечними відходами, зобов'язаний,
зокрема, мати ліцензію на здійснення
операцій у сфері поводження з
небезпечними відходами (ч.3 ст.34
Закону України «Про відходи»).

Відповідно до ст.1 Водного кодексу
України, вода лляльна (підсланева) -
вода з домішками (переважно
нафтопродуктів), зібрана в колодязях -
ллялах машинних відділень судна.

Статтею 1 Закону України «Про відходи»
визначено, що відходи - будь-які
речовини, матеріали і предмети, що
утворилися у процесі виробництва чи
споживання, а також товари (продукція),
що повністю або частково втратили свої
споживчі властивості і не мають
подальшого використання за місцем їх
утворення чи виявлення і від яких їх
власник позбувається, має намір або
повинен позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

Отже, доводи апеляційної скарги про те,
що «лляльні води» не відносяться до
відходів, тому їх збирання не потребує
отримання жодних ліцензій, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки аналіз вказаних вище норм
вказує на те, що вода з домішками
(переважно нафтопродуктів), зібрана в
колодязях - ллялах машинних відділень
судна є відходами, а саме речовиною, що
утворилася у процесі виробництва чи
споживання, яка повністю або частково
втратила свої споживчі властивості і
не має подальшого використання за
місцем її утворення, від якої її
власник позбувається.

В свою чергу, відповідно до пункту 7
«Порядку обмеження, тимчасової
заборони (зупинення) чи припинення
діяльності підприємств, установ,
організацій і об'єктів у разі порушення
ними законодавства про охорону
навколишнього природного середовища»,
затвердженого постановою Верховної
Ради України від 29 жовтня 1992 року №
2751-ХII, не допускається термінова
тимчасова заборона (зупинення) чи
припинення діяльності підприємства,
якщо це може привести до виникнення
аварійної ситуації.

До однієї з функцій морського порту,
відповідно до положень статті 75
Кодексу торгового мореплавства
України, входить вжиття ефективних
заходів для прийняття з суден
забруднених і стічних вод (для
нафтоперевантажувальних портів - також
вод, що містять нафту), сміття та інших
речовин, шкідливих для навколишнього
природного середовища і здоров'я
людини, а також зменшення обсягів
утворення та для знешкодження,
переробки, безпечного складування або
захоронення виробничих, побутових та
інших відходів.

Для виконання вказаних функцій, на
території Ізмаїльського морського
порту створено станцію біологічної
очистки флоту портового, яка здійснює
збір та очищення відходів «лляльні
води».

Натомість, як зазначається апелянтом,
тимчасова зупинка діяльності порту
щодо збору, очищенню лляльних вод, може
привести до забруднення річки Дунай,
акваторії порту та відповідно до
екологічної аварії у придунайському
регіоні, а також призведе до
незворотних процесів роботи станції,
для відновлення яких порту буде
необхідно докласти значних
технологічних зусиль та фінансових
витрат.

Крім того, як вбачається з листа від 05
березня 2013 року (а.с.175-177), Ізмаїльським
портом проводиться робота щодо
підписання пакету документів
необхідних для отримання Ліцензії на
здійснення операцій у сфері поводження
з небезпечними відходами (суміш
вода/масло).

Приймаючи до уваги вказані вище доводи
апеляційної скарги, матеріали справи
та з урахуванням настання можливих
екологічних наслідків для акваторії
порту та матеріальних наслідків для
порту як державного підприємства від
зупинення станції біологічної очистки
води, яка здійснює технологічний
процес доочищення води, забрудненої
нафтопродуктами, колегія суддів
вважає, що вимоги позивача щодо
зупинення господарської діяльності
Ізмаїльського порту в частині
поводження з небезпечними відходами до
отримання Ліцензії на провадження
діяльності із здійснення операцій у
сфері поводження з небезпечними
відходами є такими, які задоволенню не
підлягають.

Щодо вимог позивача про зупинення
господарської діяльності Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження рапсу, шроту рапсу,
металобрухту, рослинної олії, колегія
суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, на
причалі №17 джерелами викидів
забруднюючих речовин, зокрема, є
штабелі вугілля різних фракцій, а також
штабелі коксу різних фракцій, проте, на
джерелах викиду забруднюючих речовин
для коксу, відповідачем було розміщено
не кокс, а вугілля, на що відсутні
будь-які дозвільні документи, що не
заперечувалося представником
відповідача з урахуванням виробничої
необхідності Порту.

Крім того, відповідачем також не
заперечується відсутність робочої
технологічної карти та оцінки впливу
діяльності на навколишнє природне
середовище шроту рапсу та рапсу, яка як
вказує апелянт, знаходиться в стані
розробки.

В свою чергу, доводи апелянта про
відсутність у Порта дозвільних
документів для здійснення
технологічних операцій з вантажем
«рослинна олія» з посиланням на
договір з ПП «Бесарабія-В», колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки як
обґрунтовано зазначено судом першої
інстанції, відповідач не може знімати
із себе відповідальність за
забруднення навколишнього природного
середовища при здійсненні вантажно -
розвантажувальних робіт, в тому числі
при виконанні укладених договорів.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає, що вимоги адміністративного
позову про зупинення господарської
діяльності Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» в частині здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження рапсу, шроту рапсу,
рослинної олії - є обґрунтованими та
такими, які підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача та суду першої
інстанції про здійснення Портом
технологічних операцій з
перевантаження металобрухту без
наявності розробленої робочої
технологічної карти та оцінки впливу
діяльності на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини, колегія
суддів зазначає, що вони
спростовуються матеріалами справи.

Так, Дозволом №-1 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
(а.с.106-114), враховано технологічні
операції по перевантаженню
металобрухту та відповідно зазначено
неорганізовані джерела викидів №6284,
№62152 та стаціонарні джерела викидів
№6148, №6324, які у звіті про
інвентаризацію викидів забруднюючих
речовин у атмосферу для ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» вказані як: причал №13 - штабель
металобрухту, причал №24 - штабель
металобрухту, причал №7 - штабель
металобрухту, дільниця 85 км. Порту -
штабель металобрухту.

Вказані матеріали справи свідчать про
правомірність здійснення відповідачем
технологічних операцій з
металобрухтом на підставі дійсних
дозволу та робочої технологічної
карти, що не було досліджено судом
першої інстанції, з зв'язку з чим
зроблено необґрунтований висновок в
оскаржуваному рішенні про задоволення
позову у вказаній частині.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необґрунтованість
вимог позову про зупинення
господарської діяльності Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження металобрухту.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи та
винесенні рішення про задоволення
адміністративного позову неповно
з'ясовано обставини справи, що призвело
до неправильного вирішення справи. За
таких обставин судове рішення
відповідно до вимог п.п.1 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про часткове задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст.195, ст. 196, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1 ч.1 ст.202, ст. 207, ч.5 ст.183-6 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року скасувати.

Винести нову постанову, якою позов
Державної екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря задовольнити частково.

Зупинити господарську діяльність
Державного підприємства «Ізмаїльський
морський торговельний порт» в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження рапсу, шроту рапсу,
рослинної олії.

В задоволенні позову Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря до Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» про зупинення господарської
діяльності в частині здійснення
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря до моменту
отримання Дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами, в
частині поводження з небезпечними
відходами до отримання Ліцензії на
провадження діяльності із здійснення
операцій у сфері поводження з
небезпечними відходами, в частині
здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт до моменту отримання
розпорядчого документу щодо
допустимості навантаження на довкілля
під час реалізації виробничої програми
з перевантаження металобрухту -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: