Справа № 814/3692/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3692/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
начальника Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва Галинтовської О.О. про
скасування вимоги від 05.06.2013 р. № Ф-1410,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з
адміністративним позовом до
начальника Управління пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва Галинтовської О.О. (далі -
відповідач), в якому просить суд
визнати протиправною та скасувати
вимогу відповідача від 05.06.2013 р. № Ф-1410
про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Мотивуючи свої вимоги тим, що в силу
приписів частини 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" він звільнений
від сплати єдиного внеску, як особа, яка
досягла пенсійного віку.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій зазначається,
що постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права та не повно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи у зв'язку з чим апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги позивача.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участю, то колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивач зареєстрований
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Миколаєва як
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З 25.01.1999 р. позивач є пенсіонером МВС
України та отримує пенсію за вислугу
років згідно Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб", що підтверджується пенсійним
посвідченням від 01.02.1999 р. НОМЕР_1.

05.06.2013 р. відповідачем сформовано та
надіслано на адресу позивача вимогу
№Ф-1410 на суму боргу 9776,75 грн., який виник
у зв'язку із несплатою єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011-2012 р. та за I
квартал 2013 р. в загальній сумі 9776,75 грн.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
відповідач правомірно прийняв вимогу
про сплату недоїмки від 05.06.2013 р. №-1410,
тому позовні вимоги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України № 2464-VI «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі по тексту
- Закон № 2464-VI).

Положення пункту другого частини
першої статті 1 Закону № 2464-VI
зазначають, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту
судової постанови - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до пункту четвертого
частини першої статті 4 Закону №
2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті
четвертому частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.2011 передбачає, що
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії : за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років. На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком , незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Статтями 1 та 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII визначені
види пенсійного забезпечення. Це,
зокрема, довічна пенсія за вислугу
років, пенсія по інвалідності, пенсія в
разі втрати годувальника та умови
призначення пенсії за вислугу років.
Окрім інших умов, даний вид пенсії
призначається військовослужбовцям у
разі досягнення ними на день
звільнення зі служби 45-річного віку.

Таким чином, призначення пільгової
пенсії, як за вислугу років відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ» жодним чином
не позбавляє позивача права бути
звільненим від сплати єдиного внеску.

Таким чином, посилання суду першої
інстанції на те, що до позивача не може
бути застосовано положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є
необґрунтованими, оскільки зазначена
норма права не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску із досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати цього платежу
всіх пенсіонерів за віком, яким є
позивач.

Отже вимога відповідача про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є неправомірною,
оскільки позивач з моменту
призначення йому пенсії звільнений від
обов'язку сплачувати єдиний соціальний
внесок.

Ці факти були проігноровані судом
першої інстанції, що призвело до
порушення норм матеріального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України
підставою для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що суд першої інстанції
неправильно застосув норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, колегія суддів
дійшла до висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нової
постанови, якою задовольнити позовні
вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 202,207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 -
задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи- підприємця
ОСОБА_3 до начальника Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
Галинтовської О.О. про скасування
вимоги від 05.06.2013 р. № Ф-1410, - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Фізичної особи-
підприємця ОСОБА_3 до начальника
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
Галинтовської О.О. про скасування
вимоги від 05.06.2013 р. № Ф-1410 -
задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
вимогу про сплату недоїмки № Ф-1410 від
05.06.2013 року, яка прийнята Управлінням
пенсійного фонду України у
Центральному районі м. Миколаєва.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.
Судді:
Коваль
М.П.

Семенюк Г.В.