Справа № 872/16766/13
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2014 року № 185/3756/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А.
Прокопчук Т.С.

при секретарі: Соломка М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23.10.2013 року по справі №
185/3756/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 (далі по
тексту - позивач) звернувся до суду з
позовом до УПФУ в м. Павлограді
Дніпропетровської області,
правонаступник якого УПФУ в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області (далі по
тексту - відповідач), в якому просив
скасувати рішення відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії та
стягнення не донарахованої пенсії.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23.10.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Визнано дії УПФУ в м. Павлограді
Дніпропетровської області щодо
нарахування пенсії з листопада 1998 року
неправомірними та скасовано
відповідне рішення, зобов'язано
здійснити перерахунок та сплатити
пенсію за віком починаючи з листопада
1998 року, зобов'язано сплатити
недораховану пенсію.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції УПФУ в м. Павлограді
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що судом не надано належної оцінки
нормам чинного законодавства, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що призвело до прийняття
невірного рішення. Апелянт зазначає, що
для перерахунку пенсії позивачу
відповідно до діючого теперішнього та
діючого радянського законодавства не
має підстав. Апелянт просив суд
апеляційної інстанції звернути увагу
на пропущення позивачем строку
звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга - підлягає
задоволенню частково.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 з 1998 року перебував на обліку у
відповідача та одержував пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання, з 2008 року переведений на
пенсію за віком. Пенсійним фондом
відмовлено провести пільгове
обчислення пенсії та призначено пенсію
відповідно до трудового стажу 29 років 6
місяців та 26 дні у співвідношенні 1:1,
тобто не враховано пільговий стаж
роботи на Крайній Півночі.

Робота ОСОБА_1 у місцях віднесених до
районів Крайньої Півночі
підтверджується записами у трудовій
книжці, відповідно до яких, позивач
працював з 12.06.1964 року по 26.02.1968 року у
Мірнинському районі Республіки Саха
(Якутія).

Довідкою від АК «Вилюйгэсстрой», яка
міститься в матеріалах справи
підтверджується, що ОСОБА_1 працював на
підприємстві Крайньої Півночі з 31.07.1964
року по 26.02.1968 року, трудовий стаж
повинен вираховуватись за
коефіцієнтом 1:1,7.

Листом від 23.08.2011 року УПФУ в м.
Павлограді Дніпропетровської області
повідомило ОСОБА_1, про те, що
розрахунок розміру його пенсії
проводився із застосуванням розміру
заробітної плати за період з 01.11.1973 року
по 30.11.1978 року. Зазначено, що загальний
стаж роботи складає 29 років 4 місяці 6
днів.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи до 1 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі». Пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Відповідно до п. «д» ч. 5 Указу
Президії Верховної Ради СРСР «Про
упорядкування пільг для осіб, що
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районі
Крайньої Півночі» - працівникам, які
були переведені, направлені або
запрошені на роботу в райони Крайньої
Півночі та в місцевості, прирівняні до
Крайньої Півночі, з інших місцевостей
країни, за умови укладання ними
трудових договорів про роботу в цих
районах на термін п'ять років, а на
островах Північного Льодовитого
океану - два роки, зараховується один
рік роботи в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до
Крайньої Півночі, за один рік і шість
місяців роботи при закінченні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком та по інвалідності.

Робота ОСОБА_1 у районі Крайньої
Півночі підтверджується записами у
трудовій книжці та довідкою про стаж
роботи на АК «Вилюйгэсстрой»
(Російська Федерація), що дає право
позивачу на збільшення страхового
стажу з урахуванням пільг.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що 30 липня 2010 року набрали
чинності зміни до Кодексу
адміністративного судочинства
України. В частину другу ст.99 КАС
України внесено зміни, відповідно до
яких для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст.100 КАС України, в
редакції з 30.07.2010 року,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи
адміністративний позов подано до суду
25 листопада 2010 року, тобто після
внесення змін до КАС України, яким
встановлено строки звернення до суду, а
отже, позовні вимоги підлягають
задоволенню з 25 травня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі. Між тим, позивачем у справі
необґрунтовано поважності причин
пропуску строку для звернення до суду.

Отже, судом першої інстанції
неправомірно задоволено позовні
вимоги за період з листопада 1998 року по
24 травня 2010 року. Судом першої
інстанції вірно визначено право
позивача на перерахунок пенсії з
урахуванням пільгового стажу роботи в
районах Крайньої Півночі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, постанову суду -
скасувати в частині задоволення
позовних вимог за період з листопада
1998 року по 24 травня 2010 року включно та
позовні вимоги в цій частині залишити
без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст.ст.203, 205, 207 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23.10.2013 року по справі №
185/3756/13-а - скасувати в частині
задоволення позовних вимог за період з
листопада 1998 року по 24 травня 2010 року
включно та позовні вимоги в цій частині
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
О.М. Лукманова

Судді:
Л.А. Божко

Т.С. Прокопчук