Справа № 815/1270/14
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1270/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (по
довіреності)

представник відповідача - Морозова О.С.,
(по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання протиправним та
скасування рішення №9593190 від 27.12.2013
року, зобов'язати Відповідача провести
державну реєстрацію права власності та
стягнення судового збору,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
рішення №9593190 від 27.12.2013 року,
зобов'язати Відповідача провести
державну реєстрацію права власності та
стягнення судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 10 серпня 2012 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
згідно з яким ОСОБА_4 передав у
власність позивачу, а останній в свою
чергу прийняв земельну ділянку площею
0,0514 га, кадастровий номер: :50:004:0225,
яка розташована у АДРЕСА_1. В свою чергу,
15.05.2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області із заявою про проведення
державної реєстрації права власності
вищезазначеної земельної ділянки.
Однак, у державній реєстрації права
власності на земельну ділянку було
відмовлено, у зв'язку з помилкою у
договорі купівлі-продажу від 10.08.2012
року. Позивач зазначає, що усунути
допущену помилку у нотаріуса, який
посвідчував даний договір
купівлі-продажу, підписавши доповнення
або зміни до нього, неможливо, так як
місце перебування продавця не відомо, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовною заявою про встановлення
факту, що має юридичне значення для
можливості подальшої державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку. 07.10.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси винесено
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, яке набрало законної сили 18.10.2013
року. Позивач вказує, що після
отримання даного рішення, він повторно
звернувся до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
із заявою про проведення державної
реєстрації права власності, форма
власності: приватна на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:50:004:0225. Проте, рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно № 9593190 від 27.12.2013 року, у
державній реєстрації права власності
на земельну ділянку було відмовлено, у
зв'язку з тим, що подані документи не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав, що їх посвідчують. В
свою чергу, позивач з діями відповідача
не погоджується і вважає, що відмова в
реєстрації права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку є незаконною та
необґрунтованою та суперечить нормам
законодавства.

В ході розгляду справи представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала та просила позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні зазначила, що позовні вимоги
не визнає.

Дослідивши наявні в справі письмові
докази суд встановив наступне.

10 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_4
передав у власність ОСОБА_3, а останній
в свою чергу прийняв земельну ділянку
площею 0,0514 га., в межах згідно з планом,
у тому числі по угіддях: 0,0131 га., -
багаторічні насадження; 0,0383 га., - під
будівлями, лісами та іншими угіддями,
кадастровий номер: :50:004:0225, яка
розташована у АДРЕСА_1. Також, у даному
договорі зазначено, що цільове
призначення земельної ділянки - землі
житлової та громадської забудови,
категорія земель за основним цільовим
призначенням, згідно Земельного
кодексу України, до якої належить
вищезазначена земельна ділянка - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель. Вказаний
договір посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі
нотаріальних дій за № 828 (а.с.10-13).

Згідно з Витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку номер НВ-013 від 18.04.2013 року,
що розташована за адресою АДРЕСА_1,
кадастровий номер: :50:004:0225,
цільове призначення земельної ділянки:
для обслуговування житлового будинку
та господарських будівель, а категорія
земель: землі житлової та громадської
забудови (а.с.17).

Судом встановлено, що 15.05.2013 року
позивач звернувся до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції Одеської області із заявою про
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності: приватна,
на земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:50:004:0225.

30.05.2013 року Державним реєстратором прав
на нерухоме майно Пономарьовою Ю.С.,
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 2730692, у зв'язку з виявленням
помилки у договорі купівлі-продажу № 828
від 10.08.2012 року (а.с.22).

У зв'язку з тим, що місце перебування
продавця земельної ділянки не відомо, у
зв'язку з чим усунути допущену помилку
у нотаріуса, який посвідчував даний
договір купівлі-продажу, є неможливим,
ОСОБА_3 звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення для можливості
подальшої державної реєстрації свого
права власності на таку ділянку. 07.10.2013
року Приморським районним судом м.
Одеси винесено рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, яке набрало
законної сили.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси встановлено факт, що придбана
ОСОБА_3, згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
10.08.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі
нотаріальних дій за номером 828,
земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1,
має цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, категорія
земель, вказаної земельної ділянки -
землі житлової та громадської
забудови.; встановлено факт, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
10.08.2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі
нотаріальних дій за номером 828,
засвідчує факт передачі у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0514 га,
кадастровий номер: :50:004:0225, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Вказане рішення суду набрало законної
сили 18.10.2013 року (а.с.14-15).

ОСОБА_3 повторно звернувся до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області із заявою про проведення
державної реєстрації права власності,
форма власності: приватна, на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:50:004:0225.

27.12.2013 року Державним реєстратором прав
на нерухоме майно Шинкаренко Ю.В.
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 9593190 (а.с.23). У якості підстав
для прийняття даного рішення
зазначено, що подані документи не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Документ, що підтверджує
виникнення права власності містить
недостовірні відомості що цільового
призначення земельної ділянки,
категорії земель, а також податкового
номеру продавця (в договорі вказано
9, а необхідно НОМЕР_1). Оскаржуване
рішення прийнято державним
реєстратором на підставі статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» і пунктів 16 та 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703.

Вирішуючи позовні вимоги, суд вважає,
що відмова Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 27.12.2013 року №9593190 порушує
право позивача на приватну власність,
виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної
власності, творчої діяльності. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

При цьому, ст. 1 Протоколу № 1 до ст. 1
Європейської Конвенції з прав людини
встановлено, що кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

З урахуванням встановленого рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
факту, позивач є власником нерухомого
майна, його права власника гарантовані
ст. 41 Конституції України та ст. 1
Протоколу №1 до ст. 1 Європейської
Конвенції з прав людини, положення якої
застосовуються в Україні відповідно до
положень ст.9 Конституції України та
мають пріоритет над нормами
вітчизняного законодавства.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації та їх обтяжень,
спрямовані на забезпечення визнання та
захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна визначені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі -
Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 3 Закону,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Державна реєстрація прав
є публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.
Будь-які правочини щодо нерухомого
майна (відчуження, управління, іпотека
тощо) вчиняються, якщо право власності
чи інше речове право на таке майно
зареєстровано згідно з вимогами цього
Закону, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті.
Державна реєстрація права власності та
інших речових прав проводиться за
місцем розташування об'єкта нерухомого
майна в межах території, на якій діє
відповідний орган державної
реєстрації права власності та інших
речових прав, крім випадків,
установлених абзацами другим і третім
частини п'ятої цієї статті.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Таким чином, державна реєстрація прав
власності на нерухоме майно є
гарантією захисту прав власника з боку
держави, а тому її здійснення не може
бути обмежено будь-якими формальними
положеннями підзаконних нормативних
актів вітчизняного законодавства, а
безпідставна відмова у цьому,
обмеженням прав та гарантій власника
майна з боку держави є неприпустимим.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, систему
органів державної реєстрації прав
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону
України від 01.07.2004 року № 1952-IV, орган
державної реєстрації прав: 1) проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
2) забезпечує ведення Державного
реєстру прав; 3) надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом; 4)
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; 5) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Пунктом 27 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№703 (який діяв на час прийняття
оскаржуваного рішення) встановлено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, серед іншого є
рішення суду, що набрало законної сили
щодо права власності та їх речових прав
на нерухоме майно.

Суд зазначає, що роз'ясненнями
Міністерства юстиції України "Щодо
надання роз'яснення стосовно рішень
судів, на підставі яких проводиться
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна" №19-32/30 від 22.06.2007р.
визначено, що Конституцією України
встановлено, що судові рішення, які
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України. Забороняється тлумачення прав
реєстратором відомостей про заявлене
право власності. Так, реєстрація прав
на нерухоме майно має здійснюватися у
відповідності до резолютивної частини
рішення суду.

Як вже встановлено судом, позивачем для
реєстрації прав на нерухоме майно,
відповідачу надано рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 07.10.2013 року, яке набрало законної
сили 18.10.2013 року, та яким встановлено
факт, що придбана ОСОБА_3, згідно
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 10.08.2012 року,
зареєстрованого у реєстрі
нотаріальних дій за номером 828,
земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1,
має цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, категорія
земель, вказаної земельної ділянки -
землі житлової та громадської
забудови.; встановлено факт, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
10.08.2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі
нотаріальних дій за номером 828,
засвідчує факт передачі у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0514 га,
кадастровий номер: :50:004:0225, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.14-15).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також, позивачем до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції було надано заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності) та копії документів,
що підтверджують право власності
позивача на земельну ділянку, а саме:
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 10.08.2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі за номером 828
(а.с.10-13); Витягу з державного реєстру
правочинів (№ 11687654 від 10.08.2012 року)
(а.с.16); Витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку номер
НВ-013 від 18.04.2013 року (а.с.17-18);
державного акту про право приватної
власності на землю (а.с.27-28), паспорту
ОСОБА_3

Відповідно до п.16 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року №703 (який діяв на час
прийняття оскаржуваного рішення) за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Враховуючи викладене, відповідачем за
наслідками розгляду заяви позивача
та доданих до неї документів, рішення
№ 9593190 від 27.12.2013 року прийнято на
підставі та з урахуванням ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", а також п.16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703 (який діяв на
час прийняття оскаржуваного рішення).

Разом з тим, стаття 19 Конституції
України встановлює, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При цьому, суд встановив, що подані для
реєстрації документи дають змогу
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують,
оскільки рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 07.10.2013 року,
яке набрало законної сили, встановлено
факт того, що придбана ОСОБА_3, згідно
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 10.08.2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_5 та
зареєстрованого у реєстрі
нотаріальних дій за номером 828,
земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1,
має цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, категорія
земель, вказаної земельної ділянки -
землі житлової та громадської
забудови. Також встановлено факт, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 10.08.2012 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій за номером 828, засвідчує факт
передачі у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0514 га, кадастровий
номер: :50:004:0225, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Отже, рішення Приморського районного
суду м. Одеси, яке набрало законної
сили, у даному випадку є
правовстановлюючим документом у
розумінні вищенаведених приписів
чинного законодавства, який повинен
надаватись для здійснення державної
реєстрації права власності на спірний
об'єкт нерухомого майна, та є
відповідною підставою для реєстрації
права власності позивача на нерухоме
майно.

Таким чином, суд вважає, що державний
реєстратор, в даному випадку, як
представник держави, повинен був
виходити з обов'язку захисту прав
власника майна та керуючись
положеннями п.1 ч.1 ст. 18 Закону провести
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку площею 0,0514 га,
кадастровий номер: :50:004:0225, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Системний аналіз вищенаведених
приписів чинного законодавства дає
змогу дійти висновку, що право
власності на земельну ділянку площею
0,0514 га, кадастровий номер: :50:004:0225,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
підлягає державній реєстрації. При
цьому, Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції є органом,
який уповноважений здійснювати
державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно з ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд встановив, що рішення
№ 9593190 від 27.12.2013 року, прийнято
державним реєстратором формально, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а саме судом
встановлено, що подані для реєстрації
документи дають змогу встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, оскільки
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 07.10.2013 року встановлено
обставини, що підтверджують право
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку. У
зв'язку з чим, суд вважає за необхідне
частково задовольнити позовні вимоги
позивача шляхом зобов'язання
Реєстраційну службу Одеського
міського управління юстиції здійснити
державну реєстрацію права власності,
форма власності - приватна, земельну
ділянку розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:50:004:0225, за ОСОБА_3, податковий
номер НОМЕР_2.

Керуючись ст.ст. 94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
рішення №9593190 від 27.12.2013 року,
зобов'язати Відповідача провести
державну реєстрацію права власності та
стягнення судового збору -
задовольнити частково.

Зобов'язати реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
здійснити державну реєстрацію права
власності, форма власності - приватна,
на земельну ділянку розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:50:004:0225, за суб'єктом: ОСОБА_3,
податковий номер НОМЕР_2.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Судові витрати розподілити за
правилами ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 17 березня 2014 року.

Суддя
Бутенко А.В.