Справа № 2а/1270/8383/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/15063/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Конюшка К.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області, треті особи:
ОСОБА_5, Рубіжанська міська рада про
визнання протиправною бездіяльності,
визнання недійсною та скасування
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо невжиття заходів
реагування за фактом внесення ОСОБА_5
недостовірної інформації у Декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
щодо нежитлового приміщення - магазину
продовольчих товарів за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсною Декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
щодо нежитлового приміщення - магазину
продовольчих товарів за адресою:
АДРЕСА_1, подану ОСОБА_5 та
зареєстровану відповідачем 28 вересня
2011 року та зобов'язати відповідача
анулювати зазначену Декларацію;
скасувати Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації щодо
нежитлового приміщення - магазину
продовольчих товарів за адресою:
АДРЕСА_1, подану ОСОБА_5 та
зареєстровану відповідачем 28 вересня
2011 року; зобов'язати відповідача вжити
передбачені законодавством заходи
щодо знесення сходин та навісу,
збудованих ОСОБА_5 з порушенням
законодавства, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, та кріпляться до
зовнішньої стіни приміщення, яке
належить позивачу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно прийнято
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації щодо нежитлового
приміщення - магазину продовольчих
товарів за адресою: АДРЕСА_1, подану
ОСОБА_5, оскільки навіс та сходини у
вказаному приміщенні збудовані
незаконно через те, що ні проект, ні
будівельні роботи не були погоджені із
власником сусіднього приміщення,
тобто, із позивачем, а сама декларація
містить недостовірну інформацію.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 07 жовтня 2008 року
відповідачем видано дозвіл ОСОБА_5 на
виконання будівельних робіт, а саме на
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 під
магазин продовольчих товарів.

10 серпня 2011 року відповідачем
зареєстровано декларацію про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_1.

28 вересня 2011 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Луганській області
зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта, нежитлового
приміщення - магазину продовольчих
товарів за адресою: АДРЕСА_1, до
експлуатації.

02 грудня 2011 року позивач направив
відповідачу скаргу, в якій просила
вжити заходи реагування щодо порушень
ОСОБА_5 при будівництві сходин та
навісу та вжити заходи по знесенню
сходин та навісу.

08 лютого 2012 року адвокатом позивача
також був направлений запит
відповідачу щодо повідомлення про
заходи до порушника ОСОБА_5.

На зазначений запит відповідачем було
надано відповідь від 25 лютого 2012 року,
згідно якої на момент проведення
позапланової перевірки, яка відбулася
27 січня 2012 року, доступ до приміщення
магазину неможливий у зв'язку із
відсутністю власника на території м.
Рубіжне. Згідно документів, які були
надані до перевірки, відхилень між
проектом та фактичним станом приміщень
на момент проведення інвентаризації не
виявлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що в межах
даних відносин відповідач вчинив всі
необхідні заходи реагування на скаргу
позивач, під час проведення яких не
встановлено порушень законодавства з
боку ОСОБА_5, а сама декларація про
готовність об'єкта до експлуатації не є
документом дозвільного характеру та
жодним нормативно-правовим актом
України не передбачено порядок
анулювання, скасування, визнання
недійсною декларації про готовність
об'єкту до експлуатації.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
виходячи з наступного.

Щодо можливості скасування судом
Декларації про готовність об'єкту до
експлуатації та зобов'язання
відповідача анулювати Декларацію
колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I-III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Форма декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, порядок її
подання і реєстрації визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію
(відмову у реєстрації) декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
видачу (відмову у видачі) сертифіката
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Посадові особи
інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право, серед
іншого, безперешкодного доступу до
місць будівництва об'єктів; складати
акти перевірок; видавати обов'язкові
для виконання приписи щодо усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт; проводити перевірку
відповідності виконання підготовчих
та будівельних робіт вимогам державних
будівельних норм, стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам.

Процедура прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
визначена Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461.

Так, за правилами пункту 2 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Відповідно до пунктів 11, 17, 18, 19, 20, 21
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 461, датою прийняття в експлуатацію
об'єкта є дата реєстрації декларації
або видачі сертифіката.

Реєстрація декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності".

Декларація приймається в дозвільному
центрі за місцезнаходженням об'єкта.
Реєстрацію декларації здійснює
Інспекція за місцезнаходженням об'єкта
на безоплатній основі. Замовник (його
уповноважена особа) подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення до Інспекції два
примірники декларації за формою згідно
з додатком 1.

У разі подання декларації до
дозвільного центру він передає її
Інспекції не пізніше наступного
робочого дня. Один примірник
декларації після проведення
реєстрації повертається замовнику, а
другий - залишається в Інспекції, яка її
зареєструвала.

Замовник відповідно до закону
відповідає за повноту та достовірність
даних, зазначених у поданій ним
декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію. У разі коли декларація
подана чи оформлена з порушенням
установлених вимог, Інспекція повертає
її на доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації. Після
усунення недоліків, що стали підставою
для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що сама по собі
Декларація про готовність об'єкту до
експлуатації не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України, яке може бути
оскаржено в судовому порядку. В той же
час рішення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю з
приводу реєстрації декларації чи
відмови у такій реєстрації є рішенням
суб'єкту владних повноважень та може
бути оскаржено до суду.

В позовній заяві позивач серед іншого
просить суд визнати недійсною
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації щодо нежитлового
приміщення - магазину продовольчих
товарів за адресою: АДРЕСА_1, подану
ОСОБА_5 та зареєстровану відповідачем 28
вересня 2011 року та зобов'язати
відповідача анулювати зазначену
Декларацію, а також скасувати
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації щодо нежитлового
приміщення - магазину продовольчих
товарів за адресою: АДРЕСА_1, подану
ОСОБА_5 та зареєстровану відповідачем 28
вересня 2011 року.

З огляду на наведені норми
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача з приводу
визнання судом недійсною та скасування
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації не підлягають
задоволенню з огляду на те, що
позивачем в даному випадку обрано не
вірний спосіб захисту прав.

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону
України "Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" документ
дозвільного характеру - дозвіл,
висновок, рішення, погодження,
свідоцтво, інший документ, який
дозвільний орган зобов'язаний видати
суб'єкту господарювання у разі надання
йому права на провадження певних дій
щодо здійснення господарської
діяльності або видів господарської
діяльності та/або без наявності якого
суб'єкт господарювання не може
проваджувати певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності.

Частиною сьомою статті 4-1 Закону
України "Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" визначено,
що підставами для анулювання документа
дозвільного характеру є: звернення
суб'єкта господарювання із заявою про
анулювання документа дозвільного
характеру; припинення юридичної особи
(злиття, приєднання, поділ,
перетворення або ліквідація);
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця;
встановлення факту надання в заяві та
документах, що додаються до неї,
недостовірної інформації.

Таким чином, у випадках, встановлених
частиною 7 статті 4-1 Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності", відповідач
вправі скасовувати реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а відтак в судовому
порядку відповідача можна зобов'язати
скасувати декларацію при наявності
достатніх для цього підстав, зокрема у
випадку факту надання в заяві та
документах, що додаються до неї,
недостовірної інформації.

Відповідно до пунктів 3, 4 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 8 квітня
2011 року N 439/2011, основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Держархбудінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема: узагальнює практику
застосування законодавства з питань,
що належать до її компетенції, та в
установленому порядку подає Міністру
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України пропозиції щодо вдосконалення
законодавчих актів, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
нормативно-правових актів
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України; організовує та
забезпечує виконання
нормативно-правових актів з питань, що
належать до її компетенції; приймає в
експлуатацію закінчені будівництвом
об'єкти, видає відповідні сертифікати;
реєструє повідомлення про початок
виконання підготовчих та будівельних
робіт, декларації про початок
виконання підготовчих і будівельних
робіт, декларації про готовність
об'єкта до експлуатації та у визначених
законодавством випадках відмовляє в
реєстрації таких декларацій; у
визначених законодавством випадках
видає дозволи на виконання будівельних
робіт, відмовляє у видачі таких
дозволів, анулює дозволи на виконання
будівельних робіт.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем, на
підставі скарги позивача, проведено
позапланову перевірку вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності громадянкою ОСОБА_5, за
наслідками якої 27 січня 2012 року
головним державним інспектором
Інспекції Коваленко Т.І. складений акт.

При проведенні перевірки встановлено,
що будівельні роботи на об'єкті
вбудовано-прибудованого приміщення на
момент проведення перевірки не
проводяться. Доступ до приміщення
магазину неможливий у зв'язку із
відсутністю власника на території м.
Рубіжне. Згідно документів, які були
надані до перевірки, а саме: проектної
документації на реконструкцію
квартири під магазин продовольчих
товарів та матеріалів інвентаризації,
проведеної КП "БТІ" Рубіжанської
міської ради від 20 липня 2011 року,
відхилень між проектом та фактичним
станом приміщень на момент проведення
інвентаризації не виявлено. Закінчений
будівництвом об'єкт
вбудовано-прибудованого магазину
вважається прийнятим в експлуатацію та
є приватною власністю ОСОБА_5.

Як зазначено вище, відповідно до
пунктів 19, 20 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461, замовник
відповідно до закону відповідає за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію.

Таким чином, законодавством покладено
на відповідача обов'язок перевірити
повноту даних, зазначених в декларації
під час її подання, в той час як на
замовника покладено відповідальність
за надання достовірної інформації.

У випадку ж виявлення в подальшому, що
дані, зазначені в декларації не
відповідають дійсності, відповідачу
надано право скасувати реєстрацію
Декларації про готовність об'єкту до
експлуатації.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 08 лютого 2012 року
адвокатом позивача був направлений
запит відповідачу щодо повідомлення
про заходи до порушника ОСОБА_5.

На зазначений запит відповідачем було
надано відповідь від 25 лютого 2012 року,
згідно якої на момент проведення
позапланової перевірки, яка відбулася
27 січня 2012 року, доступ до приміщення
магазину неможливий у зв'язку із
відсутністю власника на території м.
Рубіжне. Згідно документів, які були
надані до перевірки, відхилень між
проектом та фактичним станом приміщень
на момент проведення інвентаризації не
виявлено.

Не погодившись із відповіддю
Інспекції, позивач подала звернення до
прокуратури Луганської області щодо
невжиття службовими особами Інспекції
заходів впливу за фактом внесення
громадянкою ОСОБА_5 недостовірних
даних до декларацій про початок
будівельних робіт та про готовність
об'єкта до експлуатації, яке 04 квітня 2012
було скеровано до Інспекції для
проведення службового розслідування.

На підставі вимоги прокуратури
Луганської області у зв'язку із
розглядом звернення позивача щодо
неправомірних дій з боку посадової
особи Інспекції, відповідачем було
проведено службове розслідування, за
результатами якого 18 травня 2012 року
складено акт, у якому зазначено, що
порушень вимог Закону України "Про
державну службу", Закону України "Про
запобігання і протидії корупції" у діях
головного державного інспектора
Інспекції Коваленко Т.І. не
встановлено, про що листом від 18 травня
2012 року повідомлено позивачу.

З огляду на наведені обставини, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про відсутність недостовірних даних в
поданій ОСОБА_5 Декларації про
готовність об'єкту до експлуатації,
однак колегія суддів вважає вказані
висновки передчасними.

Судами встановлено, що згідно
документів, які були надані до
перевірки, а саме: проектної
документації на реконструкцію
квартири під магазин продовольчих
товарів та матеріалів інвентаризації,
проведеної КП "БТІ" Рубіжанської
міської ради від 20 липня 2011 року,
відхилень між проектом та фактичним
станом приміщень на момент проведення
інвентаризації не виявлено, однак дане
не свідчить про те, що подана для
реєстрації Декларація про готовність
об'єкту до експлуатації містила
достовірну інформацію. У випадку ж якщо
інформація у вказаній Декларації
дійсно є недостовірною, вказане може
бути підставою для зобов'язання
відповідача анулювати реєстрацію цієї
Декларації.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша