Справа № 806/4299/13-а
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 806/4299/13-a

категорія 3.7

06 лютого 2014 р.
м. Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Липи В.А.

розглянувши у письмовому
провадженні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління ДАІ
МВС України в місті Києві в особі ВРЕР
ДАЇ № 5 м. Києва про зобов'язання
вчинити певні дії,-

встановив:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій з урахуванням уточнених
позовних вимог просив, зобов'язати
Головне управління ДАІ МВС України в
місті Києві в особі ВРЕР ДАЇ № 5 м. Києва
внести до бази даних АІС "Документ"
інформацію про втрату (викрадення)
свідоцтва про реєстрацію автомобіля
марки Mercedes-Benz, моделі Е 420, 1994 року
випуску, кузов НОМЕР_1, транзитний
НОМЕР_2 та зобов'язати видати копію
реєстраційної картки, на автомобіль
марки Mercedes-Benz, моделі Е 420, 1994 року
випуску, кузов НОМЕР_1, транзитний
НОМЕР_2.

Представник позивача просив справу
розглянути в письмовому провадженні.
Надав відповідну заяву.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Надіслав на
адресу суду клопотання, в якому просив
розгляд справи проводити без його
участі. На попередньому судовому
засіданні надав письмові заперечення,
посилаючись на які просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча були
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду належним чином,
потреба заслуховувати свідків чи
експертів відсутня, справа
розглядається у відповідності до ч.6
ст.128 КАС України в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2008 році ОСОБА_1
було придбано легковий автомобіль
марки Mercedes-Benz Е 420, 1994 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, транзитний НОМЕР_2,
який 26.06.2007 року було знято з обліку в
ВРЕР ДАЇ № 5 м. Києва.

12.04.2008 року в 14 годині 00 хвилин невідомі
особи викрали у ОСОБА_1 свідоцтво про
реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz,
моделі Е 420, 1994 року випуску, кузов
НОМЕР_1, транзитний НОМЕР_2 про, що він
повідомив до Голосіївського районного
управління МВС України в місті Києві
відповідною заявою.

18 квітня 2008 року постановою о/у ВКР
Голосіївського РУ ГУМВС України в м.
Києві лейтенантом міліції Нестерчуком
С.Л. винесено постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи по
даному факту.

Постановою заступника прокурора
Голосіївського району м. Києва О.В.
Федорчуком було винесено постанову про
скасування постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи та про
порушення кримінальної справи.

В свою чергу відповідачем не було
внесено в базу АІС "Документ" про
викрадення свідоцтва про реєстрацію
вищезгаданого автомобіля в той час, як
04 вересня 2008 року вказане свідоцтво
було використане для реєстрації іншого
автомобіля в Ковельському МРЕВ УДАІ
УМВС України у Волинській області на
підставі біржової угоди від 03.09.2008 року,
виданої товарною біржею "Альянц" та
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КХС
№ 788784. При цьому свідоцтво про ТЗ серії
КХС № 788784 серед розшукуваних не
значилося, що підтверджується листом
від 14.11.2012 року.

Також, як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_1 звернувся до Генеральної
прокуратури України щодо неналежного
проведення додаткової перевірки
прокуратурою Волинської області з
приводу шахрайського заволодіння не
встановленими особами документами на
автомобіль та подальшої його
реєстрації марки Mercedes-Benz, моделі Е 420 в
Ковельському МРЕВ, в наслідок чого
прокуратурою Волинської області
скасовано постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно посадових осіб та на той час
проводилась додаткова дослідча
перевірка, яка не дала ніякого
результату, що підтверджується листом
від 18.05.2012 року.

Крім зазначеного вище, позивач 20 травня
2010 року звернувся в Науково-дослідне
бюро судових експертиз із заявою про
проведення дослідження
ідентифікаційного номера кузова
автомобіля марки Mercedes-Benz, моделі Е 420, з
транзитним номерним знаком AH 9934, для
підтвердження, що вказаний автомобіль
не являється двійником, тому позивач і
звернувся з даною заявою. На вирішення
спеціаліста поставлено питання: Чи є
дійсним номер кузова вищевказаного
автомобіля?

За результатами дослідження
Спеціаліста-криміналіста НД Бюро
судових експертиз "САНТАДОР" кандидата
юридичних наук ОСОБА_4 було
встановлено:

1.Ідентифікаційний номер (номер кузова)
"НОМЕР_1" автомобіля Mercedes-Benz Е 420 з
транзитним номерним знаком НОМЕР_2
нанесений в заводських умовах, не
змінювався і є первинним.

2.Номерна площадка не відділялась,
номеронесуча деталь не змінювалась.

Після проведення дослідження даний
висновок був долучений до кримінальної
справи та іншим уповноваженим
підрозділам наданий для ознайомлення.

Однак, перевірка в межах кримінальної
справи проводиться близько п'яти
років, права позивача відповідно до
вищезгаданого автомобіля не вирішені,
користуватись або розпоряджатись на
свій розсуд даним транспортним засобом
останній не має можливості. Тому,
питання щодо реєстрації вказаного
автомобіля може бути вирішено за
результатами розгляду вказаної
кримінальної справи, по якій зупинили
слідство, або в судовому порядку, як
стверджує відповідач.

Службові розслідування, які
проводились відповідачем ніяким чином
не спростовують позицію позивача,
оскільки не дають будь-яких посилань на
діюче законодавство, що забороняє
позивачу зареєструвати вказаний
транспортний засіб у спосіб
передбачений законом. Тим більше з
доказів наданих відповідачем
вбачається, що під викраденими
документами був поставлений
автомобіль марки Mercedes-Benz Е 270, рік
випуску 2000, тип двигуна дизель, що в
свою чергу підтверджує, що це різні
автомобілі.

Відповідно до п.14 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою КМ України від 7 вересня 1998
р. № 1388, допускається державна
реєстрація легкових автомобілів, які
складені самостійно з частин
транспортних засобів, самостійно
сконструйованих мотоциклів, легкових,
а також вантажних автомобілів, повна
маса яких не перевищує 3500 кілограмів,
причепів та напівпричепів до них, інших
прирівняних до них транспортних
засобів і мопедів, виготовлених
відповідно до обов'язкових вимог норм і
стандартів України, на підставі
документів, що підтверджують
правомірність придбання складових
частин із зазначенням їх
ідентифікаційних номерів, а також
висновків Центру безпеки дорожнього
руху та автоматизованих систем при МВС
та інших, визначених Кабінетом
Міністрів України підприємств, установ
та організацій.

Пункт 15 Порядку передбачає тільки
єдину підставу відмови у реєстрації,
перереєстрації та зняття з обліку ТЗ, а
саме: транспортних засобів із
знищеними, фальсифікованими або
підробленими ідентифікаційними
номерами вузлів та агрегатів.

В даному випадку ознак знищення,
фальсифікації чи підроблення
ідентифікаційних номерів вузлів та
агрегатів транспортного засобу не
було, що не заперечувалось
відповідачем та підтверджується
висновками спеціаліста "Сантадор".

Крім того, п.18. Порядку визначає, що
замість утраченого або непридатного
для користування свідоцтва про
реєстрацію (технічного паспорта) і
номерних знаків на підставі заяви
власника або його представника
видається нове свідоцтво про
реєстрацію та номерні знаки. Замість
утраченого свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорта) знятого з обліку
транспортного засобу на підставі
заяви власника або його представника
підрозділ Державтоінспекції, в якому
проводилося зняття з обліку, видає
копію реєстраційної картки, яка
засвідчується підписом посадової
особи, що скріплений печаткою
підрозділу Державтоінспекції, із
внесенням відповідних службових
відміток. Знайдені свідоцтва про
реєстрацію (технічні паспорти) і
номерні знаки після видачі нових
вважаються недійсними і здаються до
підрозділів Державтоінспекції.

Зокрема п. 8 Порядку визначає, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення,
митного оформлення (далі -
правомірність придбання)
транспортних засобів, відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Не
допускаються до державної реєстрації
транспортні засоби з правим
розташуванням керма (за винятком
транспортних засобів, які були
зареєстровані в підрозділах
Державтоінспекції до набрання
чинності Законом України "Про дорожній
рух").

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації
і зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.
Переобладнання (крім переобладнання
для роботи на газових паливах),
відчуження, передача права
користування і (або) розпорядження
придбаних транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах
Державтоінспеції, не допускається.

Відповідно до п. 4.4 Інструкції про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, затвердженої
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 11.08.2010 року № 379, у разі
втрати (викрадення) свідоцтва про
реєстрацію ТЗ (технічного паспорта)
посадовими особами Центру приймаються
до розгляду письмові заяви власників
ТЗ. Такі заяви можуть прийматись від
осіб, уповноважених у встановленому
порядку отримувати нові свідоцтва про
реєстрацію ТЗ, за винятком випадків,
коли в Центрі наявна інформація про
анулювання таких повноважень.

При цьому виконуються дії, передбачені
пунктами 3.1 - 3.6, 3.9, 3.11 - 3.13, 3.15 - 3.18 глави 3
цієї Інструкції.

Попередньо до бази даних АІС "Документ"
вноситься інформація про втрату
(викрадення) свідоцтва про реєстрацію
ТЗ (технічного паспорта), про що на
заяві (додаток 1 або 2) робиться
відповідний запис та ставиться підпис
уповноваженої посадової особи Центру
із зазначенням дати та часу внесення
інформації до бази даних АІС. До
матеріалів справи долучається
пояснення власника ТЗ (акт службового
розслідування для юридичної особи)
щодо його втрати.

Власнику ТЗ (уповноваженій особі)
видається нове свідоцтво про
реєстрацію ТЗ згідно з пунктом 18
Порядку.

Факт отримання нового свідоцтва про
реєстрацію ТЗ підтверджується
підписом власника ТЗ (уповноваженої
особи) у книзі обліку зареєстрованих ТЗ
або на заяві при автоматизованому
процесі виконання реєстраційних дій.
Втрачені свідоцтва про реєстрацію ТЗ
(технічні паспорти), які надійшли до
Центру після видачі власнику нового
свідоцтва про реєстрацію ТЗ,
знищуються відповідно до вимог пункту
10.9 глави 10 цієї Інструкції, та
вносяться корективи до бази даних АІС
"Документ".

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України: з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню,
оскільки рішення було прийнято з
порушенням вимог діючого
законодавства та не в межах
передбаченим законом, тому у суду є всі
підстави вважати його нечинним.

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Слід також зазначити, що допитаний в
якості свідка ОСОБА_4, підтвердив, що
ним було видано на ім'я ОСОБА_1
довіреність від 12.03.2011 року на право
розпоряджатися автомобілем марки
Mercedes-Benz, моделі Е 420, 1994 року випуску, тип
ТЗ - легковий, кузов НОМЕР_1 седан,
транзитний № 11AH 9934, який належить йому
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу КХС № 788784,
виданого МРЕВ-11 ДАЇ ГУ МВС України в м.
Києві.

Враховуючи те, що позивач надав суду
докази того, що діями відповідача
порушені його права, тим самим довів
суду правомірність позовних вимог,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Головне управління ДАІ МВС
України в місті Києві в особі ВРЕР ДАЇ
№ 5 м. Києва внести до бази даних АІС
"Документ" інформацію про втрату
(викрадення) свідоцтва про реєстрацію
автомобіля марки Mercedes-Benz, моделі Е 420, 1994
року випуску, кузов НОМЕР_1, транзитний
НОМЕР_2.

Зобов'язати Головне управління ДАІ МВС
України в місті Києві в особі ВРЕР ДАЇ
№ 5 м. Києва видати копію реєстраційної
картки, на автомобіль марки Mercedes-Benz,
моделі Е 420, 1994 року випуску, кузов
НОМЕР_1, транзитний НОМЕР_2.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа