Справа № 823/317/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/317/14
інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при
секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5,
Черкаської обласної організації
політичної партії «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка» на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом виконавчого комітету
Черкаської міської ради до Черкаської
міської організації Партії Регіонів,
Обласної Спілки жінок Черкащини,
Черкаської обласної організації
ветеранів про встановлення обмежень
щодо реалізації права на мирні
зібрання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Виконавчий комітет Черкаської міської
ради звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Черкаської міської організації Партії
Регіонів, Обласної Спілки жінок
Черкащини, Черкаської обласної
організації ветеранів про
встановлення обмежень щодо реалізації
права на мирні зібрання шляхом
заборони Черкаській міській
організації Партії Регіонів, Обласній
Спілці жінок Черкащини, Черкаській
обласній організації ветеранів та
іншим особам проведення з 06 лютого 2014
року по 15 березня 2014 року мирних
зібрань (пікетування, пішої ходи,
демонстрацій, зборів, мітингів та
іншого) за адресою: м. Черкаси на площі
«Соборна», а також на прилеглій до
даної адреси території.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Встановлено
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (пікетування, пішої
ходи, демонстрацій, мітингів, зборів
тощо) шляхом заборони Черкаській
міській організації Партії регіонів,
Обласній Спілці жінок Черкащини,
Черкаській обласній організації
ветеранів та іншим особам їх
проведення з 06 лютого 2014 року по 28
лютого 2014 року за адресою: м. Черкаси,
площа «Соборна», а також на прилеглій
до даної адреси території. Постанову у
цій частині допущено до негайного
виконання. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
особи, які не брали участі у справі,
щодо яких суд вирішив питання про її
права, свободи, інтереси чи обов'язки,
звернулися до суду з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 185 Кодексу
адміністративного судочинства
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - необов'язкова,
колегія суддів, у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України, визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 05
лютого 2014 року до Черкаської міської
ради з метою проведення мирних зібрань
та акцій надійшли повідомлення: від
Черкаської міської організації Партії
Регіонів № 12 від 04 лютого 2014 року (вх.
1426-01-33) про проведення з 06 лютого 2014 року
по 28 лютого 2014 року на Соборній площі м.
Черкаси, Європейській площі,
Театральній площі, біля будинку
торгівлі, біля будівлі Черкаської
міської ради, біля палацу культури
«Дружба народів», перед міським
центром дитячої та юнацької творчості
по вул. Смілянській політичних заходів
(без уточнення періоду, часу проведення
та кількості учасників кожного дня);
від Спілки жінок Черкащини № 6 від 04
лютого 2014 року (вх. 1421-01-33) про
проведення мирної акції «НІ насиллю і
агресії в Україні» із встановленням
інформаційних наметів на Соборній
площі м. Черкаси, Театральній площі,
біля будинку торгівлі, біля будівлі
Черкаської міської ради, біля палацу
культури «Дружба народів» та
використанням звукопідсилювальної
апаратури, час проведення акції: з 09
год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., кількість
учасників акції: до 2 000 осіб; від
Черкаської обласної організації
ветеранів № 9 від 04 лютого 2014 року (вх.
1422-01-33) про відзначення 70-ї річниці
визволення Черкаської області від
німецько-фашистських загарбників на
Соборній площі м. Черкаси, Театральній
площі, біля будинку торгівлі, біля
будівлі Черкаської міської ради, біля
палацу культури «Дружба народів», під
час яких будуть роздаватися
інформаційні матеріали та
використовуватися звукопідсилююча
апаратура, час проведення акції: з 09
год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., планується
кількість учасників заходів: до 500 осіб.

Не погоджуючись з такими діями
відповідачів та вважаючи за необхідне
встановити обмеження щодо реалізації
права на мирні зібрання, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з інформацією Управління
громадської безпеки УМВС України в
Черкаській області № 10/1-463 від 04 лютого
2014 року, у січні 2014 року у м. Черкаси
значно зросла кількість масових
заходів, у тому числі й протестного
характеру. З метою дотримання
конституційних прав та свобод
громадян, запобігання виникненню
суспільної напруги УМВС України в
Черкаській області приділяється
значна увага забезпеченню
правопорядку та громадської безпеки
під час масових заходів. Так, 23 січня 2014
року в період з 18 год. 15 хв. до 18 год. 35 хв.
на Соборній площі (бул. Шевченка, 185)
проводився мітинг на підтримку
Київського Євромайдану (взяло участь
близько 800 осіб). О 18 год. 35 хв. учасники
мітингу (близько 300 осіб) наблизилися до
центрального входу в приміщення
Черкаської обласної державної
адміністрації, здійснили напад на
працівників міліції та намагалися
пройти всередину приміщення
адміністрації, при цьому розбили скло
на вхідних дверях та вікнах першого
поверху адміністративної будівлі.
Також активні учасники акції
використовували піротехнічні засоби,
дерев'яні палиці та кидали каміння у
вікна та двері адміністрації. 27 січня
2014 року орієнтовно о 00 год. 20 хв. До
приміщення Черкаської обласної
державної адміністрації (бул. Шевченка,
185), прибули близько 60 автомобілів з
Київського Євромайдану (близько 240
осіб), які одразу почали наступ на
приміщення Черкаської ОДА, розбили
вікна в адміністрацію та проникли
всередину.

Також, Управлінням громадської безпеки
УМВС України в Черкаській області
повідомлено про можливі провокативні
дії, спрямовані на протидію
представникам державної влади та
правоохоронних органів,
дезорганізацію роботи підприємств
транспорту та комунального
господарства, окремих установ та
організацій, захоплення приміщень
органів влади та місцевого
самоврядування, ці дії можуть
призвести до нанесення шкоди здоров'ю
та життю громадян, державному та
комунальному майну, а також майну
громадян.

Згідно з листом Управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Черкаській області № 2/1-392/01-17 від 05
лютого 2014 року, висловлено прохання до
виконавчого комітету Черкаської
міської ради обмежити кількість
погодження звернень про проведення
заходів масового характеру у тому
числі, мітингів у м. Черкаси. Вказане
сприятиме забезпеченню реалізації на
місцях державної політики у сфері
цивільного захисту, збереженню життя
та здоров'я громадян, а також захисту
майнових інтересів громади.

Листом Головного управління
Держсанепідслужби у Черкаській
області № 01-331 від 05 лютого 2014 року
повідомлено позивача про попередження
епідемічних ускладнень в м. Черкаси у
зв'язку із зростанням в області рівня
захворюваності на грип та ГРВІ
(інтенсивні показники перевищують у м.
Черкаси середньообласні на 24 %) та
запропоновано обмежити проведення
масових заходів за участі великої
кількості людей.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що проведення масових
заходів на площі «Соборна»
(розташована Черкаська обласна
державна адміністрація, поштамт,
органи місцевого самоврядування), та у
інших ключових центрах м. Черкаси, з
огляду на складну ситуацію в країні та
продовженням переговорних процесів
між різними інститутами
громадянського суспільства,
проведенням захоплень
адміністративних приміщень та/або
провокаційних заходів з використанням
мирних зібрань, створює реальну
небезпеку заворушень та/або вчинення
правопорушень громадського порядку,
загрозу здоров'ю населення, правам і
свободам людини.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 39 Конституції України,
громадяни мають право збиратися мирно,
без зброї і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права
може встановлюватися судом відповідно
до закону і лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку - з метою запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я населення або захисту прав і
свобод інших людей.

Статтею 64 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України № 4рп/2001 від 19 квітня 2001
року (справа № 1-30/2001), проводити збори,
мітинги, походи і демонстрації
громадяни можуть за умови
обов'язкового завчасного сповіщення
про це органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування. Таке
сповіщення має здійснюватись
громадянами через організаторів
масових зібрань. Завчасне сповіщення
відповідних органів про проведення тих
чи інших масових зібрань - це строк від
дня такого сповіщення до дати
проведення масового зібрання.

Тривалість строків завчасного
сповіщення має бути у розумних межах і
не повинна обмежувати передбаченого
статтею 39 Конституції України права
громадян на проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій. Такі
строки мають слугувати гарантією
реалізації цього права громадян.
Упродовж цього строку зазначені органи
мають здійснити і ряд підготовчих
заходів, зокрема, для забезпечення
безперешкодного проведення
громадянами зборів, мітингу, походу чи
демонстрації, підтримання
громадського порядку, охорони прав і
свобод інших людей. У разі необхідності
органи виконавчої влади чи місцевого
самоврядування можуть погоджувати з
організаторами масових зібрань дату,
час, місце, маршрут, умови, тривалість
їх проведення тощо.

Строк завчасного сповіщення має бути
достатнім і для того, щоб органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування могли визначитися,
наскільки проведення таких зібрань
відповідає закону, та в разі потреби,
згідно з частиною другою статті 39
Конституції України, звернутися до
суду для вирішення спірних питань.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КАС України
передбачено, що органи виконавчої
влади, органи місцевого самоврядування
негайно після одержання повідомлення
про проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій тощо мають право
звернутися до окружного
адміністративного суду за своїм
місцезнаходженням із позовною заявою
про заборону таких заходів чи про інше
обмеження права на мирні зібрання (щодо
місця чи часу їх проведення тощо).

Завданням суду у таких справах є
перевірка обґрунтованість
застосування обмеження у реалізації
конституційного права громадян на
мирні зібрання за зверненням
відповідного суб'єкта владних
повноважень, а в разі обґрунтованості -
обрання такого способу обмеження цього
права, який був би адекватним
(найменшим) за встановлених небезпеки
чи загроз та забезпечував досягнення
мети такого обмеження - запобігання
заворушенням чи злочинам, охорона
здоров'я населення або захист прав та
свобод інших людей.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КАС України, суд
задовольняє вимоги позивача в
інтересах національної безпеки та
громадського порядку в разі, якщо
визнає, що проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій чи інших зібрань
може створити реальну небезпеку
заворушень чи вчинення кримінальних
правопорушень, загрозу здоров'ю
населення або правам і свободам інших
людей. У постанові суду зазначається
спосіб обмеження щодо реалізації права
на мирні зібрання.

Таким чином, умовою можливого
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання є створення реальної
небезпеки заворушень чи вчинення
злочинів, загрози здоров'ю населення
або правам та свободам інших людей
через проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій чи інших зібрань,
та лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
основи національної безпеки України»,
національна безпека - захищеність
життєво важливих інтересів людини і
громадянина, суспільства і держави, за
якої забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам у сферах правоохоронної
діяльності, боротьби з корупцією,
прикордонної діяльності та оборони,
міграційної політики, охорони здоров'я,
освіти та науки, науково-технічної та
інноваційної політики, культурного
розвитку населення, забезпечення
свободи слова та інформаційної
безпеки, соціальної політики та
пенсійного забезпечення,
житлово-комунального господарства,
ринку фінансових послуг, захисту прав
власності, фондових ринків і обігу
цінних паперів, податково-бюджетної та
митної політики, торгівлі та
підприємницької діяльності, ринку
банківських послуг, інвестиційної
політики, ревізійної діяльності,
монетарної та валютної політики,
захисту інформації, ліцензування,
промисловості та сільського
господарства, транспорту та зв'язку,
інформаційних технологій, енергетики
та енергозбереження, функціонування
природних монополій, використання
надр, земельних та водних ресурсів,
корисних копалин, захисту екології і
навколишнього природного середовища
та інших сферах державного управління
при виникненні негативних тенденцій до
створення потенційних або реальних
загроз національним інтересам;
національні інтереси - життєво важливі
матеріальні, інтелектуальні і духовні
цінності Українського народу як носія
суверенітету і єдиного джерела влади в
Україні, визначальні потреби
суспільства і держави, реалізація яких
гарантує державний суверенітет
України та її прогресивний розвиток.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
основи національної безпеки України»,
об'єктами національної безпеки є:
людина і громадянин - їхні
конституційні права і свободи;

суспільство - його духовні,
морально-етичні, культурні, історичні,
інтелектуальні та матеріальні
цінності, інформаційне і навколишнє
природне середовище і природні
ресурси; держава - її конституційний
лад, суверенітет, територіальна
цілісність і недоторканність.

Згідно з Положенням про службу
дільничних інспекторів міліції в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженим наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 550 від 11 листопада 2010 року,
громадський порядок - це система
суспільних відносин, які складаються і
розвиваються в громадських місцях під
впливом правових та соціальних норм,
спрямованих на забезпечення
нормального функціонування установ,
організацій, громадських об'єднань,
праці й відпочинку громадян, повагу до
їх честі, людської гідності та
громадської моралі.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 6 від
21 травня 2012 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства під час розгляду та
вирішення справ стосовно реалізації
права на мирні зібрання (збори, мітинги,
походи, демонстрації тощо)» доведено до
відома суддів апеляційних та окружних
адміністративних судів Довідку щодо
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
законодавства під час розгляду та
вирішення впродовж 2010 - 2011 років справ
стосовно реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо), в якій зазначено, що
вирішуючи справи щодо обмежень у
реалізації права громадян на мирні
зібрання, суд повинен виходити з
дотримання справедливого балансу між
забезпеченням безпеки національних
інтересів і громадського порядку та
забезпеченням дотримання прав
громадян, гарантованих Конституцією
України.

Єдиною правовою підставою для
задоволення позову органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування про обмеження щодо
реалізації права на мирні зібрання є
визнання судом того факту, що
проведення такого заходу може створити
реальну небезпеку заворушень чи
злочинів, загрозу здоров'ю населення
або правам і свободам інших людей. Така
небезпека не повинна бути уявною, а
ґрунтуватися на конкретних фактах чи
даних про наявність реальної загрози
інтересам національної безпеки та
громадського порядку.

Органи виконавчої влади та місцевого
самоврядування повинні не просто
повідомити про реальні загрози, які
можуть виникнути у зв'язку з
проведенням зібрання, а й надати суду
докази, які стали підставою для такого
висновку.

З метою правильного та об'єктивного
вирішення справи суд повинен дослідити
характер, мету та зміст запланованих
мирних зібрань, поведінку
організаторів та учасників акції під
час проведення попередніх заходів та
інші обставини, що мають значення для
вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що сенс
сповіщення державних органів про
проведення масових заходів полягає не
у проханні дозволу на їх проведення, а у
наданні можливості відповідним
державним органам вжити заходів щодо
забезпечення правопорядку під час
проведення таких масових заходів.

Таким чином, здійснення права на
свободу зібрань та об'єднання не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, що встановлені законом та
є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
або громадської безпеки, для
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначено в Керівних принципах зі
свободи мирних зібрань, розроблених
експертами Бюро з демократичних
інституцій і прав людини Організації з
безпеки та співробітництва в Європі
(БДІПЛ ОБСЄ), підхід до охорони порядку
під час зібрань має відповідати
принципам прав людини - законності,
необхідності, пропорційності та
недискримінації - ні гіпотетичний
ризик порушень громадського порядку,
ні присутність радикально
налаштованої групи осіб не можуть бути
законними підставами для заборони
мирного зібрання. На кожний окремий
випадок насильства під час мирного
заходу представники правоохоронних
органів мають реагувати під час його
проведення, але не шляхом попередньої
заборони всім учасникам брати участь у
такому заході. Для попередньої
заборони потрібні переконливі докази
того, що організатори конкретного
зібрання планують насилля та безлад.

Крім того, Європейський суд з прав
людини визначає, що там, де
демонстранти не беруть участь в актах
насилля, державним органам важливо
продемонструвати певний рівень
толерантності стосовно мирних зібрань
із тим, щоб гарантована статтею 11
Конвенції свобода зібрань не була
позбавлена своєї суті («Букта та інші
проти Угорщини» (2007)).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в
рішенні «Християнська демократична
народна партія проти Молдови»
зазначає, що тягар доказування
насильницьких намірів організаторів
зібрання лежить на органах влади.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем на виконання вимог чинного
законодавства до матеріалів справи не
надано жодних належних та допустимих
доказів того, що проведення заходів,
про які сповіщали відповідачі, може
створити реальну небезпеку заворушень
чи злочинів, загрозу здоров'ю населення
або правам і свободам інших людей.

Колегія суддів вважає, що позивач
фактично усунувся від виконання свого
обов'язку щодо вирішення питання про
проведення масових заходів, про які
повідомили відповідачі, здійснення
контролю за забезпеченням при їх
проведенні громадського порядку, а
також не виконав вимоги щодо доведення
перед судом наявності реальної
небезпеки заворушень чи вчинення
кримінальних правопорушень, загрози
здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей.

Долучені до матеріалів справи листи
Управління громадської безпеки УМВС
України в Черкаській області № 10/1-463
від 04 лютого 2014 року, Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Черкаській
області № 2/1-392/01-17 від 05 лютого 2014 року,
Головного управління
Держсанепідслужби у Черкаській
області № 01-331 від 05 лютого 2014 року,
витяги з інтернет-ресурсів не свідчать
про наявність реальної небезпеки
заворушень чи злочинів, загрозу
здоров'ю населення або правам та
свободам інших людей внаслідок масових
заходів, про які повідомили
відповідачі.

Позивачем не доведено, а судом першої
інстанції не встановлено прямого
причинового зв'язку між інформацією,
наданою позивачу місцевими органами
виконавчої влади, та можливими
порушеннями громадського порядку під
час запланованих з 06 лютого 2014 року по 28
лютого 2014 року масових акцій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції встановлено
обмеження права на мирні зібрання, крім
осіб, які сповіщали про такі мирні
заходи, також іншим суб'єктам, які
реалізують право на мирні зібрання, що
повністю нівелює право людини та
громадянина на свободу мирних зібрань,
передбачених ст. 11 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод з прав людини,
ст. 39 Конституції України, без
наявності жодних правових підстав для
їх обмеження щодо невизначеного кола
осіб.

При цьому, обмеження, що встановлюються
судом щодо реалізації права на мирні
зібрання, повинні бути пропорційними
до можливих наслідків порушення
інтересів національної безпеки та
громадського порядку. Натомість, судом
першої інстанції встановлено
обмеження на мирні зібрання шляхом
заборони відповідачам та іншим
суб'єктам, які реалізують право на
мирні зібрання, проведення будь-яких
заходів, що є найсуворішім заходом,
який має застосовуватись у разі
неможливості забезпечити реалізацію
права на мирне зібрання, гарантованого
Конституцією України, та застосований
судом на підставі припущень, без
доведення позивачем наявності
реальної загрози інтересам
національної безпеки та громадського
порядку, а також недостатності часу для
вжиття відповідним органом виконавчої
влади заходів щодо безперешкодного
проведення мирного зібрання.

З огляду на вищевикладене,
проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги виконавчого
комітету Черкаської міської ради до
Черкаської міської організації Партії
Регіонів, Обласної Спілки жінок
Черкащини, Черкаської обласної
організації ветеранів про
встановлення обмежень щодо реалізації
права на мирні зібрання є
необґрунтованими та не засновані на
нормах права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, Черкаської
обласної організації політичної
партії «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка» задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні адміністративного
позову виконавчого комітету
Черкаської міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.