Справа № 825/4642/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/4642/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Д'якова В.І.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційні
скарги Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд», представника
Головного управління юстиції у
Чернігівській області - Ващенка
Анатолія Володимировича, представника
Консорціуму «Військово-будівельна
індустрія» - Каленюка Андрія
Анатолійовича на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Заступника Чернігівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах 209
Управління начальника робіт до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області, Деснянського
відділу Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, третя особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові, Державне
господарське об'єднання Консорціум
«Військово-будівельна індустрія»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівшляхбуд»
про скасування постанов, -

В
С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Заступник
Чернігівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах 209 Управління начальника
робіт звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, Деснянського відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, третя особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові, Державне
господарське об'єднання Консорціум
«Військово-будівельна індустрія»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівшляхбуд»
про скасування постанов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що реалізація
арештованого майна боржника не
погасить всієї заборгованості, а для
повного розрахунку підприємство
повинно працювати, а оскільки рахунки
та техніка арештовані, цього зробити
неможливо.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року задоволено вказаний позов.
Скасувано постанову заступника
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції від 31.05.2013 року по зведеному
виконавчому провадженню ЗВП № 36439338 в
частині накладення арешту на
автомобіль КАМАЗ-54112, автопідйомник
ЗІЛ-431410 АГП, автомобіль КАМАЗ-53212,
авомобіль ГАЗ-31105, напівпричеп КЗАП- 9385,
причеп СЗАП-8352, автокран МАЗ-53371,
автомобіль ММЗ-4505, бульдозер ДЗ-42,
екскаватор МТЗ ЄО 2625, екскаватор ЄОВ 4421
на КРАЗ 255 Б. Скасовано постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 17.10.2013 року
про арешт коштів, що перебувають у касі
боржника або надходять до неї.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Головного
управління юстиції у Чернігівській
області - Ващенко Анатолій
Володимирович подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Консорціуму
«Військово-будівельна індустрія» -
Каленюк Андрій Анатолійович подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову, постанови державної
виконавчої служби залишити без змін та
поновити їх законну силу.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, а постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 31 травня 2013 року
заступником начальника Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ
Гутником В.П., у зв'язку з виконанням
зведеного виконавчого провадження ЗВП
№ 36439338 винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на все рухоме майно 209
Управління начальника робіт у межах
суми звернення стягнення 184391,43 грн.

Крім цього, 31 травня 2013 року
заступником начальника Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ
Гутником В.П., у зв'язку з виконанням
зведеного виконавчого провадження ЗВП
№ 36439338 винесено постанову про
накладення арешту на кошти, що
містяться на рахунках та належать 209
Управлінню начальника робіт у межах
суми стягнення 203235,58 грн.

17 жовтня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській
області Ващенком А.В. при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження № 131А/1/13 (№ за ЄДРВП: 36439338)
накладено арешт на кошти, що
перебувають у касі 209 Управління
начальника робіт або надходять до неї в
межах суми 319679,26 грн.

07 листопада 2013 року актом опису і
арешту ВП № 36439338 накладено арешт на
рухоме майно позивача, зокрема, на
автомобіль КАМАЗ-54112, автопідйомник
ЗІЛ-431410 АГП, автомобіль КАМАЗ-53212,
автомобіль ГАЗ-31105, напівпричеп КЗАП-9385,
причеп СЗАП-8352.

Не погоджуючись з постановами
відповідача від 31.05.2013 року в частині
накладення арешту на транспортні
засоби та від 17.10.2013 року, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до пункту першого та
другого статті 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Відповідно до частин першої та третьої
статті 6 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно з приписами статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

Частиною 4 статті 52 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
на кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідно наказу
Міністра оборони України № 40-ДП від 15
листопада 2013 року виконання обов'язків
начальника 209 управління начальника
робіт було покладено на ОСОБА_9. З
постановою про арешт майна боржника
від 31.05.2013 року (ЗВП № 3649338) керівник
підприємства ОСОБА_9 був ознайомлений
тільки 09.12.2013 року, у зв'язку з чим суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що вказана обставина фактично
перешкоджала йому своєчасно
налагодити роботу державного
підприємства та розрахуватися з
боргами.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується та вважає його
необгрунтованим та зауважує наступне.

Колегією суддів встановлено, що
постановою відповідача від 31.05.2013 року
про арешт майна та оголошення заборони
на його відчуження та актом опису до
неї від 07.11.2013 року транспорт та
автотехніка у боржника не вилучалась.

Отже, позивач мав реальну можливість
безперешкодно здійснювати свою
господарську діяльність та
спрямовувати кошти на погашення боргу.

При цьому колегією суддів було
встановлено, що позивач взагалі не
проводив розрахунки зі стягувачами,
борг залишився незмінним.

Крім цього, в матеріалах зведеного
провадження знаходиться заява
боржника №126 від 07.11.2013 року, у якій він
вказує перелік майна, на яке стягнення
може бути звернуто першочергово (а.с. 49).
Відповідно до змісту зазначеної заяви
боржник серед такого майна зазначає
всю техніку, про яку вказує в даній
позовній заяві.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції безпідставно не
надав правової оцінки зазначеним вище
обставинам та дійшов хибного висновку
про протиправність спірних постанов
відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частинами першою та другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачем доведено правомірність
прийнятих ним постанов, доводи
позивача спростовано.

Отже, колегія суддів вважає що вказаний
позов підлягає задоволенню.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційних скарг
обґрунтованими, а тому вони є такими, що
підлягають задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
оскаржуване судове рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду
-скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд», представника
Головного управління юстиції у
Чернігівській області - Ващенка
Анатолія Володимировича, представника
Консорціуму «Військово-будівельна
індустрія» - Каленюка Андрія
Анатолійовича - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову Заступника
Чернігівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах 209 Управління начальника
робіт до Головного управління юстиції
у Чернігівській області, Деснянського
відділу Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, третя особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові, Державне
господарське об'єднання Консорціум
«Військово-будівельна індустрія»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівшляхбуд»
про скасування постанов - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.