Справа № 815/4691/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4691/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Київського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області - Масловського М.О.,

представника відповідача Головного
управління ДМС України в Одеській
області - Кононєнко Н.О.,

представник відповідача КП ЖКС
"Вузівський" - не з'явився,

представник третьої особи - Київського
РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області - не з'явився,

третьої особи - ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі справу
за адміністративним позовом
громадянки ОСОБА_1 до Київського РВ ОМУ
ГУ МВС України в Одеській області, ГУ
ДМС України в Одеській області, КП ЖКС
«Вузівський», третя особа - Київський
РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області, громадянка ОСОБА_5, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

21.06.2013 року громадянка ОСОБА_1
звернулась до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Київського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області в якому просить
вирішити питання про незаконну виписку
її з квартири та позбавлення права
власності на 1/4 частину квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також про визнання протиправними дій
та зобов'язання зареєструвати її
місцем проживання за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка зазначає, що 26.07.2012 року вона
через неправомірні дії посадових осіб
Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області ,КП ЖКС «Вузівський»
та за змовою з її родичами - матір'ю та
сестрою була незаконно знята з
реєстрації з квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. При цьому,
позивачка вказує, що вона була
зареєстрована (прописана) за вказаною
адресою з 1991 року, а також є власником ј
цієї ж квартири з 1993 року.

В судовому засіданні Позивачка
заявлені позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та наданих доказах.

Представник відповідача - Київського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
проти позову заперечував, зокрема
зазначивши, що Київський РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області не є
органом, уповноваженим здійснювати
зняття з реєстраційного обліку
громадян, але, на підставі ст. 11 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» йому належать повноваження
щодо здійснення реєстрації місця
проживання громадян. Підстав вважати
незаконною заяву про зняття з
реєстраційного обліку громадянки
ОСОБА_1 не вбачає. У задоволенні
позовних вимог просив відмовити у
повному обсязі.

16 липня 2013 року судом до участі у справі
залучено ГУ ДМС України в Одеській
області у якості співвідповідача, так
як є уповноваженим органом виконавчої
влади з питань проведення реєстрації
громадян та в судовому засіданні 22.08.2013
року судом залучено Київський РВ у м.
Одесі ГУ ДМС України в Одеській області
- у якості третьої особи на стороні
відповідача, без самостійних вимог на
предмет спору, оскільки саме на цей
структурний підрозділ покладено
функції реєстрації.

В судовому засіданні 25 вересня 2013 року
судом залучено до участі у справі КП
ЖКС «Вузівський» у якості
співвідповідача.

Відповідач по справі - ГУ ДМС України в
Одеській області - проти позову
заперечував, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Представник відповідача КП ЖКС
«Вузівський» в судове засідання не
з'явився, в попередніх засіданнях проти
позову заперечували, оскільки діяли в
межах повноважень, просила відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - громадянка ОСОБА_5 проти
позову заперечувала, вказавши, що
позивачка є цілком свідомою особою, її
твердження про нерозуміння власних дій
не підтверджені доказами, а відтак
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Третя особа на стороні відповідача, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Київський РВ у м. Одесі
ГУ ДМС України в Одеській області - в
судове засідання не з'явився, в
попередніх засіданнях проти позову
заперечував, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Згідно частини 4 статті 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Отже суд ухвалив про розгляд справи за
відсутності не з'явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача, третіх осіб заслухавши
показання свідків, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
керуючись принципом всебічного,
повного та об'єктивного розгляду
справи, дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
громадянка ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи з
02.09.1976 року довічно на підставі
посвідчення від 27.05.1993 року НОМЕР_1 (а.с.
7). Зареєстрована (прописана) за адресою:
АДРЕСА_1 з 10.07.1991 року, про що свідчить
відповідний штамп у громадянському
паспорті. Знята з реєстрації за
вказаною адресою 27.07.2012 року та
зареєстрована за новою адресою:
АДРЕСА_2. 02.08.2012 року. (а.с. 6). Зняття з
реєстрації відбулося на підставі заяви
про зняття з реєстраційного обліку № 201
від 26.07.2012 року, підпис у якій
підтверджено паспортистом ОСОБА_7,
начальником дільниці № 6 Курамишиною
Л.В. (а.с. 74).

Що стосується обставин переходу права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
матеріалами справи встановлено
наступне: відповідно до свідоцтва про
право власності на житло, виданого за
реєстровим номером 4-204 Управлінням
житлово-комунального господарства
Виконкому Одеської міської ради від
25.02.1993 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ
та РОН», номер запису 498 у книзі 32пр-34,
реєстраційний номер майна 37120420,
належала ј частка вказаної квартири.
13.07.2012 року ОСОБА_1 подарувала належну
їй частину нерухомого майна своїй
сестрі - ОСОБА_5, про що був складений
відповідний договір дарування,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, зареєстрований у
реєстрі за № 3025. Вказаний договір
дарування зареєстровано 17.07.2012 року за
№ 498 у книзі 803-пр-63.

Позивачка оскаржувала наведений вище
договір дарування у судовому порядку з
метою визнати його недійсним через не
усвідомлення своїх дій на момент
укладання договору. Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
05.12.2013 року (суддя Пучкова І.М.) у
задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення набрало законної сили 17.12.2013
року (а.с. 138).

З метою встановити обставини зняття з
реєстраційного обліку позивачки, за
клопотанням останньої до суду у якості
свідка були викликані паспортист
ОСОБА_7 яка була допитана у судовому
засіданні 25.09.2013 року. Свідок показав,
що будь-яких обставин, які б свідчили
про нерозуміння позивачкою своїх дій
під час подання заяви про зняття з
реєстраційного обліку не було помітно.
Позивачка проти підпису та змісту
заяви не заперечувала.

Додатково у якості свідка за
клопотанням позивачки до суду
викликалася та допитувалася у
засіданні 25.09.2013 року громадянка
ОСОБА_10 Свідок показав певні неприязні
відносини між позивачкою та членами її
сім'ї.

Також для встановлення обставин справи
допитано у судовому засіданні 12.03.2014
року свідка ОСОБА_11, яка пояснила, що
вона неодноразово навідувалась до
ОСОБА_1, оскільки обіймає посаду
дільничного лікаря, проте в спірний
період в липні 2012 року в квартиру
АДРЕСА_1 не навідувалась, про стан
здоров'я позивачки пояснити не може.

Також у суду відсутні підстави вважати
позивачку особою, що не розуміє
значення своїх дій через постійний
хворобливий стан, приймання певних
лікарських препаратів або з інших
підстав. Обставинами справи
встановлено, що на період з 01.07.2012 року
по 31.07.2012 року виклик на пульт « 103» СМП
від громадянки ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не надходило, що
підтверджено довідкою КУ «Одеська
міська станція швидкої медичної
допомоги» № 837 від 04.12.2013 року (а.с. 142).

За клопотанням позивачки, ухвалою суду
від 04.11.2013 року у справі призначено
почеркознавчу експертизу. Сторони у
справі проти клопотання не
заперечували. Після обговорення
клопотання у судовому засіданні, на
вирішення експерту поставлено
наступні питання:

- чи виконано рукописний текст
заяви ОСОБА_1 пор надання згоди на
виписку її з квартира за адресою:
АДРЕСА_1 самою ОСОБА_1 на час випасання
заяви?;

- чи виконано підпис в заяві ОСОБА_1
про надання згоди на виписку її з
квартира за адресою: АДРЕСА_1 самою
ОСОБА_1 на час випасання заяви?

Витрати на проведення експертизи
покладено на ОСОБА_1 Проведення
експертизи доручено Одеському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

23.12.2013 року за вих. № 5785 від директора
ОНДІСЕ надійшло повідомлення про
неможливість надання суду висновку
почеркознавчої експертизи, оскільки у
встановлений термін понад 30
календарних днів відповідь на
клопотання експерта та оплата вартості
робіт здійснена не була. (а.с. 104, 110).

Таким чином, судом під час збирання і
дослідження доказів по справі
добросовісно виконано обов'язки,
покладені процесуальним
законодавством та застосовано всіх
заходів для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи,
враховано клопотання всіх сторін щодо
надання та/або забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації
прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 того ж Закону,
реєстрація - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Стаття 7 вказаного закону передбачає
перелік підстав для зняття з
реєстрації місця проживання, а саме:

- заяви особи або її законного
представника;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним
органом іноземної держави,
легалізованого в установленому
порядку;

- інших документів, які свідчать
про припинення: підстав для
перебування на території України
іноземців та осіб без громадянства;
підстав для проживання або
перебування особи у спеціалізованій
соціальній установі, закладі
соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Разом із заявою особа подає документ,
до якого вносяться відомості про
зняття з реєстрації місця проживання.

На виконання вказаного вище Закону, МВС
України видано наказ № 96 від 03.02.2005
року, яким затверджено «Примірник
регламенту з оформлення документів та
контролю з питань реєстрації і зняття з
реєстрації місця проживання
(перебування) фізичних осіб в Україні»
(що діяв на момент зняття з реєстрації
ОСОБА_1).

Згідно п. 1 зазначеного регламенту,
завдання по проведенню
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання (перебування) фізичної
особи покладено на Державний
департамент у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України та його територіальні
підрозділи на території їх
обслуговування.

Згідно п. 1 розділу ІІ зазначеного
регламенту, документи для
реєстрації/зняття з реєстрації
фізичними особами подаються до
житлово-комунальних підприємств
органів місцевого самоврядування, які
оформляються та повертаються не
пізніше дводенного терміну до органу
реєстрації.

Паспортист ОСОБА_7 є посадовою особо КП
ЖКС «Вузівський». Під час подання та
оформлення документів щодо зняття
ОСОБА_1 з реєстраційного обліку,
будь-яких підстав ставити під сумнів
зміст цих документів, або
оригінальність підписів ОСОБА_1 - не
було. Не доведено це і матеріалами
справи. Обставин, що підтверджує ознаки
нерозуміння своїх дій ОСОБА_1 під час
заповнення та/або подання документів
щодо зняття її з обліку не існує.
Порядок зняття з реєстрації дотримано.

Додатково суд звертає увагу на те, що
позивачка зареєстрована за новим
місцем проживання (перебування). Але
факт реєстрації або пов'язані з цим дії
уповноважених посадових осіб нею не
оскаржено.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Відповідно до ст.
86 КАС України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що позивач не довів будь-яких обставин,
що свідчили би про незаконність дій
посадових осіб органів, на які
відповідно до закону покладено
обов'язок здійснювати процедуру
реєстрації/зняття з реєстрації
фізичних осіб під час зняття з її
реєстрації 26.07.2012 року.

На підставі вимог частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 12 березня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов громадянки
ОСОБА_1 до Київського РВ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області, ГУ ДМС
України в Одеській області, КП ЖКС
«Вузівський», третя особа - Київський
РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області, громадянка ОСОБА_5, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя
Л.М.Токмілова

17 березня 2014 року.