Справа № 2а-9506/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/38825/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Стандарт»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
листопада 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року

у справі № 2а-9506/10/2670

за позовом виконуючого обов'язки
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт»

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
листопада 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року, адміністративний позов
виконуючого обов'язки прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
(позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт»
(відповідач) задоволено. Стягнуто з
ТОВ «Стандарт» на користь
місцевого бюджету податковий борг у
розмірі 81 209,04 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
листопада 2010 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на виконання умов
укладеного між ТОВ «Стандарт» та
Київською міською радою договору
оренди земельної ділянки № 91-6-00685 від 28
серпня 2007 року відповідачем подано до
контролюючого органу податкові
декларації орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності за 2008 та 2009 роки.

Внаслідок неповної та невчасної сплати
ТОВ «Стандарт» суми самостійно
визначеного податкового зобов'язання з
орендної плати за земельну ділянку
утворилась заборгованість в розмірі 81
209,04 грн. (81 001,68 грн. - основний платіж,
207,36 грн. - пеня).

Відповідно до статті 13 Закону
України від 03 липня 1992 року № 2535-XII «Про
плату за землю» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 2535-XII) підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Статтею 14 Закону № 2535-XII
передбачено, що платники земельного
податку, а також орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності (крім громадян)
самостійно обчислюють суму земельного
податку та орендної плати щороку за
станом на 1 січня і до 1 лютого поточного
року подають відповідному органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону
України від 21 грудня 2000 року
№ 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Відповідно до підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-III платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6
Закону № 2181-III передбачено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Як встановлено судами, першу
податкову вимогу № 1/8649 від 07 листопада
2008 року отримано відповідачем 03 квітня
2009 року, а другу податкову вимогу
№ 2/3904 від 05 травня 2009 року розміщено
контролюючим органом на дошці
податкових оголошень 25 червня 2009 року
внаслідок неможливості її вручення
платнику податків.

Таким чином, враховуючи вжиття
податковим органом заходів щодо
стягнення з відповідача податкового
боргу на підставі та в черговості,
встановлених Законом № 2181-ІІІ,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення адміністративного позову
та стягнення з ТОВ «Стандарт»
податкової заборгованості в розмірі 81
209,04 грн.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 листопада 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до їх
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стандарт»
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23 листопада 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.