Справа № 805/1740/14
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.
Справа №805/1740/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:45

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крилової М.М.

при секретарі Фоміній О.Д.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання рішення нечинним
та зобов'язання утриматися від
вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду
з адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - Красноармійська ОДПІ,
відповідач), про визнання рішення
нечинним та зобов'язання утриматися
від вчинення певних дій.

Правовою підставою скасування
зазначеної вимоги, позивач вважає
норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ", Закону України "Про
пенсійне забезпечення", Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Також, в обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на п. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та вказує, що
вона є пенсіонером за віком, а тому,
звільнена від сплати єдиного внеску.

Позивач в судове засідання не з'явився,
через канцелярію суду надійшло
клопотання позивача про розгляд справи
за його відсутністю, заявлені вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надійшло клопотання відповідача
про розгляд справи за його відсутністю,
проти задоволення позову заперечував.
В обґрунтування посилався на п.4 ч.1 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування " від
08.07.2010р. № 2464-УІ (далі - Закон № 2464), ст. 1
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІУ(далі -
Закон № 1058). Зазначив, що фізичні особи -
підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Статтею 9
Закону № 1058 передбачені наступні види
пенсійних виплат: пенсія за віком,
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання, пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
призначення пенсії визначені ст. 26
Закону № 1058, а саме - особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявного і
страхового стажу не менше 15 років.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 отримує
пенсію, призначену на пільгових умовах
і йому не виповнилось 60 років, він не є
пенсіонером за віком у розумінні
понять статті 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до статті 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування " платник
єдиного внеску зобов'язаний протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею. У разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки
платник єдиного внеску узгоджує її з
органом доходів і зборів шляхом
оскарження вимоги про сплату єдиного
внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи
спірна вимога була отримана 30 грудня 2013
року, а позовна заява була направлена
до суду лише 03 лютого 2014р.

Разом з тим, позивач - ОСОБА_1 в позовній
заяві просив суду поновити строк
звернення до суду. В обґрунтування
заявленої заяви позивач зазначає, що
строк звернення до суду був пропущений
через те, що з 30.12.2013 по 13.01.2014р. він
перебував на території Російської
Федерації, що підтверджується копією
полісу обов'язкового страхування
транспортного засобу та карткою
міжнародного автомобільного
страхування. Після повернення, 13.01.2014р.
відповідач від своєї сусідки ОСОБА_2
отримав рекомендований лист від
Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області, в якому містилась
вимога про сплату суми боргу(недоїмки)
та штрафу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 11335,45 грн.
№ Ф-29499-17 від 14.12.2013р. А тому просив суд
поновити пропущений строк.

З огляду на викладене, суд вважає
причини пропуску строку звернення до
суду поважними, а отже є законні
підстави для поновлення пропущеного
строку на звернення до суду.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

Позивач - фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрован як
фізична особа-підприємець державним
реєстратором виконавчого комітету
Красноармійської міської ради
Донецької області 04.10.2010р., про що
видано свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2, відповідно до
законодавства є платником єдиного
податку, про що свідчить свідоцтво
платника єдиного податку серія НОМЕР_3
від 30.05.2012р.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
пенсіонером та отримує пенсію за віком.
Вказане підтверджується пенсійним
посвідченням серія НОМЕР_4 виданим
04.02.2009р.

Відповідач - Красноармійська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області є суб'єктом владних
повноважень. Відповідно до п. 3-1 ст. 1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що формує
податкову і митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи. Вони мають право
стягувати з платників несплачені суми
єдиного внеску та зобов'язані
здійснювати контроль за дотриманням
платниками єдиного внеску вимог цього
закону.

Для забезпечення покладених на них
завдань органи доходів і зборів
статтею 13 Закону № 2464-VI наділені
правами:

1) отримувати безоплатно від органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання і від фізичних осіб -
підприємців відомості про нарахування,
обчислення і сплату єдиного внеску, а
також інші відомості, необхідні для
виконання органами доходів і зборів
функцій, передбачених цим Законом;

2) проводити перевірки на
підприємствах, в установах і
організаціях, у фізичних осіб -
підприємців бухгалтерських книг,
звітів, кошторисів та інших документів
про нарахування, обчислення та сплату
єдиного внеску, достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру, отримувати необхідні
пояснення, довідки і відомості (зокрема
письмові) з питань, що виникають під час
такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки
проводяться у порядку, встановленому
Податковим кодексом України;

3) вимагати від керівників та інших
посадових осіб підприємств, установ і
організацій, а також від фізичних осіб -
підприємців усунення виявлених
порушень законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску;

4) вилучати в установленому
законодавством порядку у підприємств,
установ і організацій, фізичних осіб -
підприємців копії документів, що
підтверджують заниження розміру
заробітної плати (доходу) та інших
виплат, на які нараховується єдиний
внесок;

5) ініціювати застосування до платників
єдиного внеску судових процедур
банкрутства;

6) застосовувати фінансові санкції,
передбачені цим Законом;

7) стягувати з платників несплачені
суми єдиного внеску;

8) порушувати в установленому законом
порядку питання про притягнення до
відповідальності осіб, винних у
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску;

9) у разі виявлення фактів порушення
порядку нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску звертатися в
установленому законом порядку до
відповідних правоохоронних органів;

10) здійснювати інші функції,
передбачені законодавством.

Згідно ч.4 ст. 25 Закону № 2464 орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області було винесено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-29499-17 від
14.12.2013р. у відношенні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на суму 11165,45
грн.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
суд приходить до висновку що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Наявність публічно-правового спору
обумовлена різним тлумаченням
сторонами поняття "пенсіонер за віком",
вжитого в ч.4 ст.4 Закону № 2464, в той час,
коли позивач виходить з буквального
тлумачення вказаного поняття,
відповідач застосовує звужене
тлумачення вказаного поняття,
приходячи до висновку, що від сплати
єдиного внеску звільняються лише ті
фізичні особи-підприємці, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування і яким пенсія за віком
призначена на загальних, а не на
пільгових умовах.

Статтею 3 Конституції України
визначено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, що передбачено ч.3 ст.2 КАС
України.

Зважаючи на викладене, розглядаючи і
вирішуючи по суті публічно-правовий
спір, який виник між ОСОБА_1 та ДПІ, суд
перевіряє оскаржувані рішення
відповідача, на відповідність
критеріям, наведеним у ч.3 ст.2 КАС
України.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, (опублікований в газеті
"Голос України" від 5 серпня 2011 року №
188), а саме з 6 серпня 2011 року, ст.4 Закону
№ 2464 доповнена ч.4 наступного змісту:
"Особи, зазначені у п.4 ч.1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин ч.4 ст.4 Закону № 2464 було
передбачено звільнення фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію.

Крім того, правовою нормою, яка
міститься в ч.4 ст.4 Закону № 2464, рівно як
і іншими нормами права не встановлено,
що звільненню від сплати єдиного
внеску підлягають лише ті фізичні
особи-підприємці, які є пенсіонерами за
віком відповідно до Закону № 1058.

Згідно статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон 1788), визначені
ст.2 цього Закону.

Положення п. "а" ч.1 ст.2 Закону № 1788
свідчать про те, що трудові пенсії
поділяються на такі види як пенсії за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону № 1788 свідчить, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Відповідно безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення цієї
норми оскільки вона не досягла
60-річного віку, тому що вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як "пенсія за віком",
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже він є "пенсіонером
за віком" і відповідно до ч.4 ст.4 Закону
№ 2464, яка не містить застережень щодо
її незастосування до осіб, яким пенсію
за віком призначено на пільгових
умовах, підлягає звільненню від слати
за себе єдиного внеску.

Виходячи з наведеного, оскаржувана
позивачем вимога від 14.12.2013 року №
Ф-29499-17 про сплату боргу (недоїмки) у
розмірі 11335,45 грн. є протиправною,
оскільки покладає на позивача
зобов'язання, від виконання яких він
звільнений на підставі ч.4 ст.4 Закону №
2464, та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача припинити нарахування
єдиного соціального внеску позивачу,
суд зазначає наступне.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії. Саме вони мають
вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення прав.

Відповідно до Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування " основними
завданнями Органів доходів і зборів
України є: забезпечення
адміністрування єдиного внеску шляхом
його збору, ведення обліку надходжень
від його сплати та здійснення контролю
за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
відповідно до покладених на нього
завдань, зокрема:

1) аналізує та спільно з Пенсійним
фондом та фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування прогнозує
надходження коштів від сплати єдиного
внеску;

2) забезпечує збір та ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску;

3) здійснює контроль за додержанням
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, правильністю
нарахування, обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати єдиного внеску;

4) встановлює форми, строки і порядок
прийняття та обробки звітності,
зокрема в електронній формі, від
платників щодо нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування;

5) формує та веде реєстр
страхувальників Державного реєстру,
здійснює заходи щодо забезпечення
доступу до даних Державного реєстру
відповідно до цього Закону;

6) взаємодіє в установленому
законодавством порядку з центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, міністерствами,
іншими центральними та місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами і
організаціями, Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування;

7) узагальнює практику застосування
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску;

8) надає роз'яснення з питань
застосування законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску;

9) укладає з розташованими за межами
України підприємствами, установами,
організаціями (у тому числі
міжнародними) договори про добровільну
участь працюючих у них громадян
України;

10) здійснює інші функції, передбачені
законодавством.

Таким чином, відповідно до завдань,
функції, прав та обов`язків Органів
доходів і зборів відповідач був
позбавлений можливості прийняти
рішення, щодо повернення таких
грошових коштів позивачеві. Натомість,
суд зазначає, що розпорядником
видатків з Державного бюджету України
є Державна казначейська служба
України.

З огляду на вищевикладене, суд
зазначає, що вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню
через відсутність порушення прав діями
відповідача, а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Позов ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання рішення нечинним та
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій - задовольнити частково.

Визнати нечинною винесену
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області вимогу про сплату суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 11335,45 грн.
№ Ф-29499-17 від 14 грудня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі
127 (сто двадцять сім) грн. 89 (вісімдесят
дев'ять) коп.

У задоволені іншої частини позову
відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 04 березня 2014 року. Постанова
виготовлена в повному обсязі 11 березня
2014 року.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крилова М.М.