Справа № 579/1235/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.Справа № 579/1235/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кролевецького
районного суду Сумської області від
14.08.2013р. по справі № 579/1235/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кролевецькому районі в
Сумській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник, ОСОБА_1, звернулась до суду із
заявою про зміну порядку і способу
виконання постанови Кролевецького
районного суду від 29.01.2010 року у справі
№2-а-465/10, з урахуванням постанови
Апеляційного суду Сумської області від
10.11.2011 року у справі №22-а-12628/11, шляхом
стягнення з Управління ПФУ в
Кролевецькому районі підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком встановленого ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та з урахуванням
виплаченого підвищення за 2009 рік - з
01.01.2009 року г 31.12.2009 року в розмірі 1240
грн. 20 коп.

Ухвалою Кролевецького районного суду
Сумської області від 14.08.2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви
про зміну порядку і способу виконання
судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, заявником подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
прийняти нову, якою вирішити питання
про зміну порядку і способу виконання
судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті ухвали, норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості ухвали суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
ухвалу без змін.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну порядку і способу виконання
судового рішення, суд першої інстанції
виходив з того, що в даному випадку
заявником не надано визначених законом
обставин, які ускладнюють виконання
постанови.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що відповідно до постанови
Кролевецького районного суду від 29
січня 2010 року у справі №2-а-465/10 (а.с.3-4)
визнано протиправною бездіяльність
Управління ПФУ в Кролевецькому районі
щодо ненарахування та невиплати
підвищення до пенсії дитині війни
ОСОБА_1 в розмірі, встановленому ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 1 січня 2009 року по 31
грудня 2009 року; зобов'язано Управління
ПФУ в Кролевецькому районі здійснити
нарахування ОСОБА_1 підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та з урахуванням
виплаченого підвищення до пенсії
провести виплати: за 2009 рік - з 01 січня
2009 року по 31 грудня 2009 року - в розмірі
1240 грн. 20 коп.

Постановою колегії суддів з розгляду
справ адміністративного судочинства
Апеляційного суду Сумської області від
10 листопада 2011 року постанова
Кролевецького районного суду від 29
січня 2010 року (справа №2-а-465/10) за
результатами розгляду апеляційної
скарги Управління ПФУ у Кролевецькому
районі змінена шляхом виключення з
мотивувальної та резолятивної частини
суми щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни. В іншій
частині постанова залишена без змін
(а.с.5).

На виконання зазначеної постанови 21
листопада 2011 року було видано
виконавчий лист № 2-а-465/10 та 19.12.2011 року
державним виконавцем відділу ДВС
Кролевецького районного управління
юстиції за заявою стягувачки ОСОБА_1
відкрито виконавче провадження, що
вбачається з копії постанови (а.с.16).

Виконавчий лист перебував на
примусовому виконанні у відділі ДВС з
19.12.2011 року по 18.01.2012 року, після чого
повернутий Кролевецькому районному
суду, оскільки виконати його не має
можливості через недостатнє
фінансування Пенсійного фонду України
(виконавче провадження №1-173-12; номер за
ЄДРВП: 30392407)

Із довідки Управління ПФУ у
Кролевецькому районі від 07.08.2013 року за
№ 3523/04-56 вбачається, що ОСОБА_1 згідно
постанови Кролевецького райсуду від
29.01.2010 року ( справа № 2-а-465/10) за період з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року з урахуванням
виплаченого проведений перерахунок
підвищення до пенсії як дитині війни в
сумі 1240 грн. 20 коп. (а.с.26).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до вимог статті 36 Закону
України "Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до частини 1 статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Реалізація особою права, яке пов'язане
з отриманням бюджетних коштів, що
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань. Європейський суд
з прав людини у своїх рішеннях також
неодноразово зазначав, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань (справи
"Бурдов проти Росії", "Кечко проти
України").

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Кролевецького районного суду від 29
січня 2010 року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної
інстанцій(ст. 198, 223 КАС України).

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

На думку колегії суддів
апеляційної інстанції, викладені
заявником вимоги стосуються в цілому
вчинення відповідних дій, які у випадку
їх задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим, адже
суд не уповноважений прийняти рішення
про зміну витратної частини Державного
бюджету України на відповідний рік, в
тому числі в порядку, встановленому
статтею 263 КАС України.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що задоволення заяви
позивача про встановлення способу і
порядку виконання рішення суду
фактично змінить зміст резолютивної
частини відповідного судового рішення,
в зв'язку з чим, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
відсутні підстави для задоволення
вказаного подання.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що ухвала Кролевецького районного суду
Сумської області від 14.08.2013 року по
справі №579/1235/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Кролевецького районного суду
Сумської області від 14.08.2013р. по
справі № 579/1235/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бенедик А.П.