Справа № 9101/17419/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2013 рокусправа № 2а-15716/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шкуропадська В.М.

за участю представників:

позивача: - Белікова К.Г. дов
від 18.05.2010 № 1

Гончарова І.В. дов від 15.02.2013

П’ятниця М.І. - директор

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2010 року

у справі № 2а-15176/09/0470

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Сєв-Євродрайв»

до Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська

про визнання нечинними рішень,-

встановила:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сєв-Євродрайв»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 18
вересня 2009 року № 1/0 про
визначення позивачу суми податкового
зобов'язання за платежем податку на
додану вартість в загальному розмірі
89677,94 грн., в т.ч. 59785,29 грн. за основним
платежем, 29892,65 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями, прийняте на
підставі акту перевірки від 26.08.2009 №
5196/23-2-26/33384533, як таке, що не відповідає
чинному законодавству України, а також
порушує права та охоронювані інтереси
позивача.

Позов обґрунтовано правомірністю
формування товариством податкового
кредиту з ПДВ за договором про
придбання у ТОВ «Група-ЮГВ» послуг з
оренди нежитлового приміщення, які
використовувались позивачем у власній
господарській діяльності для
функціонування структурного
підрозділу товариства. Висновки
податкового орану про порушення
позивачем Закону України «Про податок
на додану вартість» є помилковими, не
відповідають фактичним обставинам
справи. .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15.10.10 адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.09.09 №
1/0.

Постанову суду мотивовано тим, що
наданням позивачем всіх необхідних
первинних документів спростовується
висновок акту перевірки про порушення
товариством п.5.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та
відсутність зв'язку понесених витрат
по сплаті оренди та комунальних послуг
з господарською діяльністю ТОВ
«СЄВ-ЄВРОДРАЙВ", відсутність
документів, що свідчать про
використання даних приміщень в
виробничий діяльності останнього.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу (т.2 а.с. 132), в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Відповідач
зазначає, що до перевірки надані
договори оренди, які нотаріально не
засвідчені, також відсутні документи,
що свідчать про використання даних
приміщень в виробничій діяльності
підприємства. При цьому, відповідач
уточнює, що до перевірки не надані всі
необхідні первинні документи
(обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку), які б
підтверджували зазначені витрати, а
саме: до перевірки надано документи,
які не відповідають вимогам ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та не
містять необхідних реквізитів, які
повинні мати первинні документи
бухгалтерського обліку.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає оскаржену
постанову суду першої інстанції цілком
обґрунтованою та правомірною,
зазначаючи, що відповідачу від час
проведення перевірки надавались всі
необхідні підтверджуючі документи з
питання роботи структурного
підрозділу позивача у м.Києві, у т.ч. і
первинні документи на підтвердження
понесених витрат на оренду приміщень
та сплати податку на додану вартість.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська проведена планова
виїзна перевірка ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2006 по
31.03.2009, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2006 по
31.03.2009, за результатами якої складено
акт від 26.08.2009 № 5196/23-2-26/33384533 (т.1, а. с.8-50).

Згідно висновків акту перевірки в
порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
товариством завищено податковий
кредит в сумі 59785,29 грн. за період 2008-2009
років.

На підставі даного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2009 №
/0, яким товариству визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в
загальному розмірі 89677,94 грн., у т.ч.
59785,29 грн. - за основним платежем, 29892,65
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1, а. с.51).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини,колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність означеного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
підставою прийняття вказаного
податкового повідомлення-рішення
стали висновки акту перевірки від
26.08.2009, для вирішення спору необхідним є
дослідження правомірності та
обґрунтованості саме цих висновків.

Стосовно порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» акт перевірки від 26.08.2009 має
відсилку до пп.3.1.2. даного акту (т.1 а.
с.29).

У вказаному розділі акту перевірки
зазначено, що між ТОВ «Група ЮГВ»
(Орендодавець) та ТОВ «СЄВ-Євродрайв»
(Орендар) укладено договір оренди
нежитлового приміщення № 01/07/06 від
01.07.2006 (т.1, а. с.82).

За умовами даного договору ТОВ
«СЄВ-Євродрайв» взяв в платне
користування під офіс приміщення
загальною площею 81,5 кв. м, що
знаходиться у м.Київ, вул.Є.Олійника, 21.

Термін дії договору неодноразово
продовжувався додатковими угодами, а
також таким угодами змінювався розмір
орендної плати.

Ці обставини підтверджуються
матеріалами справи і не заперечуються
сторонами.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.94 № 334/94-ВР валові витрати
виробництва та обігу сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт,послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Не належить до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

У відповідності до п.2 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за №168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України
Закону Україна «Про податок на додану
вартість» від 03.04.97 № 168/97 визначено, що
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Згідно п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97 якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Відповідачем не заперечується,
підтверджується матеріалами справи, що
до перевірки товариством були надані
первинні документи, що підтверджують
отримання позивачем послуг з оренди
нежитлового приміщення від ТОВ «Група
ЮГВ» за договором № 01/07/06 від 01.07.2006,
зокрема: рахунки-фактури, акти
здачі-прийняття виконаних робіт,
податкові накладні, платіжні
доручення, що свідчать про оплату
товариством послуг оренди (т.1 а. с.97-250;
т.2, а. с.1-64).

За позицією податкового органу до
перевірки не надані всі необхідні
первинні документи (обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку),
які б підтверджували зазначені
витрати, а саме: до перевірки надано
документи, які не відповідають вимогам
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та не містять необхідних
реквізитів, які повинні мати первинні
документи бухгалтерського обліку.

При цьому, відповідачем не визначено,
які саме документи не містять
необхідних реквізитів і які саме
реквізити не містять такі документи, і
як відсутність таких реквізитів
впливає на висновок податкового органу
про невикористання отриманих
позивачем послуг з оренди у власній
господарській діяльності товариства.

Стосовно висновків акту перевірки про
неможливість встановлення, які саме
товариству надавались комунальні
послуги та факту використання
вказаного орендованого приміщення у
господарській діяльності (т.1 а. с.20),
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до визначення, наведеного у
п.1.32 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
господарська діяльність - це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«СЄВ-Євродрайв» (з місцем реєстрації у
м.Дніпропетровську) створено Технічний
офіс, який згідно відповідного
Положення є функціональним
структурним підрозділом (структурною
одиницею) товариства, що здійснює
інформаційно-консультаційну
діяльність у межах господарської
діяльності товариства. Функціями
підрозділу, визначеними у Положенні, є:
збір, обробка, та аналіз інформації
відносно ринків збуту продукції та
послуг товариства; пошук нових
партнерів товариства; робота з
контрагентами та потенційними
контрагентами товариства щодо питань
підбору продукції товариства у
відповідності до технічних вимог;
обговорення технічних питань та
надання пропозицій товариству по
складанню договорів з потенційними
контрагентами товариства;
налагодження контактів, організація та
проведення ділових зустрічей з іншими
підприємствами.

За поясненнями позивача, через
структурний підрозділ «Технічний
офіс» у м.Києві безпосередньо
здійснюється господарська діяльність
товариства, оскільки у м.Києві та
Київському регіоні позивач має
багатьох контрагентів за договорами
поставки машин та устаткування
(мотор-редукторів), безпосередню роботу
з якими проводить структурний
підрозділ.

При цьому, про здійснення товариством
господарських операцій з придбання
фоторедукторів, електродвигунів та
запчастин зазначено самим податковим
органом в акті перевірки (т.1, а. с.29), що
також відповідає діяльності
Товариства, визначеної у Статуті ТОВ
«СЄВ-Євродрайв» (т.1, а. с.57).

За приписами п.5 ст.55 ГК України суб'єкти
господарювання мають право відкривати
свої філії, представництва, інші
відокремлені підрозділи без створення
юридичної особи.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведена наявність
підстав для висновку податкового
органу про не пов'язаність витрат,
понесених Товариством в зв'язку з
придбанням у ТОВ «Груп ЮГВ» послуг з
оренди нежитлового приміщення, з
господарською діяльністю позивача та,
в свою чергу, для висновку про
неправомірність формування останнім
податкового кредиту за рахунок ПДВ,
сплаченого у ціні придбання цих послуг.

Щодо посилань податкового органу на
неможливість встановлення, які саме
надавались товариству комунальні
послуги, то з умов договору оренди від
01.07.2006 (п.5.4) вбачається, що комунальні
послуги, послуги з електроенергії,
теплопостачання тощо не входять до
переліку послуг, які надаються за
вказаним договором (т.1, а. с.84).

Щодо посилань відповідача на
відсутність нотаріального посвідчення
договору оренди від 01.07.2006, чим порушено
ч.2 ст.793 ЦК України, колегія суддів
зазначає наступне.

Дійсно, ч.2 ст.793 ЦК України (в редакції
станом на момент кладення договору
оренди) передбачала, що договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) строком на один
рік і більше підлягає нотаріальному
посвідченню.

Разом з тим, слід враховувати, що ст.10
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» (що діяв на момент
проведення перевірки у 2009 році)
визначені функції податкових органів,
з якої вбачається, що на органи ДПС не
покладено повноважень щодо здійснення
контролю за додержанням
цивільно-правового законодавства
України.

При цьому, доказів нікчемності
вищевказаного договору оренди або
визнання його недійсним матеріали
справи не містять.

Отже, посилання на відсутність
нотаріального посвідчення договору
оренди від 01.07.2006 колегією суддів до
уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає безпідставним прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 18 вересня 2009
року № 1/0.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Так, наводячи в апеляційній скарзі
витяг з акту перевірки від 26.08.2009 р.,
податковий орган не визначає в чому
саме полягає неправомірність
оскарженої постанови суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку, застосував до правовідносин, як
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 КАС України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2010 року у справі № 2а-15716/09/0470 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко