Справа № 802/37/14-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2014 р.
Справа № 802/37/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Богдана Анатолійовича

представника позивача:
ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

відповідачів:
не з`явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

до: управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА,
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА Чорнобай Наталії
Іванівни

про: визнання дій неправомірними,
зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_2 з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА,
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА Чорнобай Наталії
Іванівни про визнання дій
неправомірними, зобов`язання вчинити
дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що вона є спадкоємицею
ОСОБА_8, її дочкою, що підтверджується
свідоцтвом про народження.

Указом Президента України від 24.08.2013
року № 440/2013 ОСОБА_8 було присвоєно
почесне звання "Мати-героїня". 12 вересня
2013 року управлінням праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА на підставі заяви від
12.09.2013р. та доданих до неї документів,
ОСОБА_8 призначено одноразову
винагороду за почесне звання України
"Мати-героїня" в розмірі 11470,00 грн.
Грошові кошти на виплату одноразової
винагороди були перераховані на
рахунок Бершадського відділення
Ощадбанку 18.10.2013 року.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1р., що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

25 жовтня 2013 року ОСОБА_2, як спадкоємець
ОСОБА_8, звернулася до управління праці
та соціального захисту населення
Бершадської РДА із проханням виплатити
її одноразову грошову винагороду,
однак 04.11.2013 року отримала відповідь, що
вона не має права на отримання такої
винагороди.

Не погоджуючись з такими діями
відповідачів, позивач просить суд:

визнати неправомірними дії начальника
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА,
щодо відмови у виплаті її, призначеної
та нарахованої за життя її матері,
ОСОБА_8, одноразової винагороди, в
зв`язку з присвоєнням почесного звання
"Мати-героїня";

зобов`язати управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА виплатити її, дочці та
члену сім`ї покійної ОСОБА_8, призначену
та нараховану за її життя одноразову
винагороду у розмірі 11470,00 грн., в
зв`язку з присвоєнням почесного звання
"Мати-героїня".

Крім того, в прохальній частині
позовної заяви позивач просила у
відповідності до ст. 166 КАС України,
винести окрему ухвалу на адресу
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА, в зв`язку з порушенням
нею чинного законодавства України.

В судовому засіданні позивач та її
повноважний представник позовні
вимоги підтримали та, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові та пояснення,
надані в судових засіданнях, просили
задовольнити його повністю.

Ухвалою суду від 26.02.2014р. до участі у
справі залучено в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Треті особи в судове засідання не
з`явились, при цьому подали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності та підтримання позовних
вимог.

Представник відповідачів в судовому
засіданні не з`явився. В матеріалах
справи містяться письмові заперечення
представника відповідача, в яких
зазначено, що управління праці та
соціального населення Бершадської РДА,
відмовляючи позивачу у виплаті
одноразової грошової винагороди, діяло
згідно із нормами чинного
законодавства, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши надані у
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Указом
Президента України від 24.08.2013 року №
440/2013 ОСОБА_8, яка є матір'ю позивачки,
було присвоєно почесне звання
"Мати-героїня", яке є видом державної
нагороди відповідно до Закону України
«Про державні нагороди України».

Згідно із п. 2 Указу Президента України
№ 1254 від 25.12.2007 року жінкам, яким
присвоєно почесне звання
«Мати-героїня», відповідно до Закону
України «Про державні нагороди
України», виплачується одноразова
винагорода у десятикратному розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб.

Грошові кошти на виплату одноразової
винагороди перераховані відповідачем
на рахунок Бершадського відділення
Ощадбанку 18.10.2013 року.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1р., що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

25 жовтня 2013 року ОСОБА_2, як спадкоємець
ОСОБА_8, звернулася до управління праці
та соціального захисту населення
Бершадської РДА із проханням виплатити
її одноразову грошову винагороду.

Листом управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА від
04.11.2013р. № З-146 повідомлено ОСОБА_2, що
виплата одноразової винагороди
померлої матері-героїні її спадкоємцям
не передбачена.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив із наступного.

Так, статтею 1227 ЦК України передбачено,
що суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але були ним одержані за
життя, передаються членам його сім'ї, а
у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини враховуються всі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Отже, за загальним правилом до спадщини
переходять всі цивільні права та
обов'язки спадкодавця. Виняток
становлять ті з них, які є
невідчужуваними, нерозривно пов'язані
з його особою, а відтак не здатні
передаватися іншим суб'єктам (ст.1219 ЦК
України). Пунктом 4 частини 1 статті 1219
ЦК України передбачено, що не входять
до складу спадщини права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема: права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

Встановлена Указом Президента України
від 25.12.2007 року № 1254/2007 одноразова
винагорода визначається як винагорода
(відзначення) багатодітним жінкам за їх
особистий внесок у виховання дітей в
сім'ї, а отже нерозривно пов'язана з
такою особою.

Оскільки одноразова винагорода
«Мати-героїня», право на виплату якої
просила визнати за собою ОСОБА_2,
призначається безпосередньо особі, яка
має відповідне почесне звання
«Мати-героїня», при наявності якого
законодавство України надає такій
особі право на отримання даної
винагороди, суд вважає, що право на
призначення та виплату одноразової
допомоги не може входити до складу
спадщини.

Отже, здійснивши системний аналіз
діючого на момент виникнення спірних
правовідносин законодавства та
наданих у справу доказів, суд приходить
до висновку, що начальником управління
праці та соціального захисту населення
Бершадської РДА правомірно та
відповідно до вимог чинного
законодавства відмовлено ОСОБА_2 в
отриманні одноразової винагороди, а
тому адміністративний позов в частині
визнання неправомірними таких дій
задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов`язання управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА виплатити ОСОБА_2,
дочці та члену сім`ї покійної ОСОБА_8,
призначену та нараховану за її життя
одноразову винагороду у розмірі 11470,00
грн., в зв`язку з присвоєнням почесного
звання "Мати-героїня", то вони також не
підлягають задоволенню, оскільки судом
встановлено, що відмова начальником
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА у
виплаті такої винагороди, є
правомірною.

Таким чином, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не відповідають дійсним
обставинам, встановленим у справі та не
підтверджуються належними,
достовірними та допустимими доказами,
дослідженими у судовому засіданні за
участю присутніх учасників процесу, а
тому не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про винесення
судом, у відповідності до ст. 166 КАС
України, окремої ухвали на начальника
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА за
порушення чинного законодавства
України, то в даному випадку варто
зазначити, що ст. 116 КАС України
передбачено, що суд, виявивши під час
розгляду справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону.

Тобто, з аналізу норм даної статті
слідує, що винесення окремої ухвали і
направлення її відповідачу для вжиття
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли порушенню закону можливе
лише у разі виявлення судом під час
судового розгляду такого порушення.
Крім того, винесення окремої ухвали є
безпосереднім правом суду, а не його
обов`язком.

Враховуючи те, що під час судового
розгляду справи судом не встановлено в
діях відповідача порушення закону, суд
приходить до висновку, що в даному
випадку відсутні підстави для
винесення окремої ухвали.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного
строку.

В судовому засіданні встановлено, що
всі дії відповідачів, пов'язані з
предметом даного позову, відповідають
критеріям щодо правомірності в
контексті статті 2 КАС України, а тому
підстав для задоволення позову в суду
не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
документів на підтвердження
відповідних судових витрат, судові
витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Поліщук Ірина Миколаївна