Справа № 808/1163/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року 18 год. 30 хв. Справа
№ 808/1163/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Білик О.В.

представника відповідача Терехової
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна»

до: Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області

про: визнання протиправними рішень та
стягнення переплати ввізного мита

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(далі - ПАТ «Дніпроспецсталь» або
позивач) звернулось з адміністративним
позовом до Запорізької митниці
Міндоходів (далі - відповідач 1),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області (далі - ГУ ДКСУ у
Запорізькій області або відповідач 2)
про визнання протиправними та
скасування рішення Запорізької
митниці про коригування митної
вартості товарів за шостим методом
№112030000/2013/000614/2 від 13.09.2013 та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2013/00659 від 13.09.2013
за ВМД №112030000/2013/019960, та про стягнення з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Дніпроспецсталь» переплату
ввізного мита у сумі 27829 грн. 49 коп.

Позивач вважає протиправним рішення
щодо коригування митної вартості
товарів за шостим методом, оскільки
вважає, що ним були подані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за першим методом, у
зв'язку з чим вважає прийняті
відповідачем рішення протиправними,
просить їх скасувати та стягнути
переплату ввізного мита.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, та надала
суду пояснення в їх обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечила у повному обсязі, про
що подала до суду заперечення проти
адміністративного суду, відповідно до
яких позов не визнає в повному обсязі
та просить у задоволенні позову
відмовити, у зв'язку з тим, що вважає
оскаржувані рішення обґрунтованими, і
тому підстав для їх скасування не
вбачає.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не прибув, надіслав до суду
письмові пояснення, відповідно до яких
зазначає про те, що оскільки висновку
про повернення позивачу помилково або
надмірно сплаченого ввізного мита у
сумі 27829 грн. 49 коп. від відповідача 1 не
надходило, тому підстави для
перерахування коштів у ГУ ДКСУ у
Запорізькій області відсутні.

Також відповідач 2 зазначає, що позивач
звертається з вимогою щодо повернення
з державного бюджету переплати
ввізного мита, при цьому до позовної
заяви не додано жодних платіжних
доручень, якими вищевказані кошти було
перераховано до державного бюджету або
на рахунок Запорізької митниці.
Просить суд розгляд справи проводити
без його участі (т. 2 а.с. 141-142).

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
суддя приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2013 між ПАТ
«Дніпроспецсталь» (покупець) і «Lintorfer
Eisengiesserei GmbH» (виробник - продавець)
Ратиген, Германія, укладено контракт
№13130290, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується поставити
покупцю товар відповідно до
специфікацій №2 від 19.06.2013 на умовах DAP
Запоріжжя у відповідності до Інкотермс
2010.(т. 1 а.с. 35-40).

Для проведення митного оформлення
поставленого за зазначеним контрактом
товару згідно зі специфікацією №2 від
19.06.2013 до вищевказаного договору
позивачем до митного органу 12.09.2013
подана вантажна митна декларація №
112030000/2013/019960 ( т.1 а.с.41).

Відповідно до даної ВМД платежі з
ввізного мита повинні становити - 102 079
грн. 19 коп., що відображено в гр. 47
«Нарахування мита та митних платежів
декларації».

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані
зовнішньоекономічний договір №13130290;
специфікація №2 від 19.06.2013; лист №213-1656;
лист №11/2496; інвойс №40.063 від 30.07.2013,
DELIVERY-NOTE №27.272 від 30.07.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE55E2;
інвойс №41.064 від 30.07.2013, DELIVERY-NOTE №27.273 від
30.07.2013, сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR, експертна
декларація №MRN 13DE19E0; інвойс №41.072
від 31.07.2013, DELIVERY-NOTE №27.280 від 31.07.2013,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR, експертна декларація
№MRN 13DE86E0; інвойс №41.073 від 31.07.2013,
DELIVERY-NOTE №27.281 від 31.07.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE85E5;
інвойс №41.110, 40.111 від 07.08.2013, DELIVERY-NOTE
№27.301 від 07.08.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE0E7;
інвойс №41.115, 40.116 від 08.08.2013, DELIVERY-NOTE
№27.305 від 08.08.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE129E0;
інвойс №41.117, 40.118 від 08.08.2013, DELIVERY-NOTE
№27.306 від 08.08.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE9E7;
інвойс №41,121, 40.122 від 09.08.2013, DELIVERY-NOTE
№27.311 від 09.08.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE7Е5;
інвойс №41.123, 40.124 від 09.08.2013, DELIVERY-NOTE
№27.312 від 09.08.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE69E9.

Також разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару
форми ДМВ- 1, в якій митна вартість
товару визначена позивачем згідно зі
статтями 57, 58 Митного кодексу України
за основним методом (за ціною контракту
щодо товарів, які імпортуються).

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «Виливниці з
розважуванням у 3.6 т., 4.5 т.
Використовуються для заповнення
розплавленим металом для отримання
злитка розважуванням у 3.6 т., 4.5 т.
Виготовлені з чавуну з кулястим
графітом. Виробник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH»,
заявленого до митного оформлення за
ВМД від 12.09.2013 № 112030000/2013/019960, митним
органом перевірено подані позивачем
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю, та у зв'язку із наявними у них
розбіжностями, відповідності до
частини 3 статті 53 Митного кодексу
України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- виписки з бухгалтерської
документації;

- копії митної декларації країни
відправлення

про що письмово зазначено у декларації
митної вартості (т. 1 а.с. 44).

Як зазначено митним органом при
витребуванні додаткових документів,
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно частини 2 статті 53
Митного кодексу України були наявні
наступні розбіжності в поданих до
митного оформлення документах: згідно
п. 3 контракту від 26.03.2013 №13130290 - ціна на
виливниці базується на ціні скрапу 2
категорії, в той час як в розрахунку
ціни наданій до митного оформлення,
розрахунок здійснюється з ціни скрапу 8
категорії; умови формування ціни
товару, зазначені у п. 3 контракту від
26.03.2013 №13130290 не дають можливості
перевірити рівень заявленої вартості
товару.

Запис про ознайомлення представником
декларанта ПАТ «Дніпроспецсталь»
Сичовою О.В. зроблено 12.09.2013.

13.09.2013 декларантом ПАТ
«Дніпроспецсталь» була надана
відповідь на запит митного органу
стосовно витребування додаткових
документів, відповідно до якого
декларант стосовно додатково
витребуваних митницею Міндоходів
документів повідомив, що в якості
виписки з бухгалтерської документації
було надано інвойси та
відвантажувальні відомості. Іншої
бухгалтерської документації виробник
немає, оскільки використовує лише 2
вищевказаних документи у своєму
діловодстві. Митні декларації було
подано в пакеті для митного оформлення.
Також додатково декларант повідомив
митний орган про те, що ПАТ
«Дніпроспецсталь» надані всі наявні на
момент декларування документи, інші
документи надаватися не будуть (т. 1 а.с
45).

13.09.2013 митним органом прийнято Рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів № 112030000/2013/000614/2,
відповідно до якого митна вартість
визначена за резервним методом - 1,33 EUR
за кілограм (т. 1 а.с. 173).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість не
може бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий, тому що у
декларанта немає даних про вартість
операцій з ідентичним товарами. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий, тому що
у декларанта немає даних за вартістю
операцій з побідними товарами. Метод
визначення митної вартої на основі
віднімання вартості не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних за ціною одиниці товару, по якій
найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
територію України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат. Понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 1, 33 EUR за кілограм для
товару № 1 (МД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013;
МД № 12030000/2013/017843 від 09.08.2013).

Як зазначено у рішенні, з декларантом
проведено процедуру консультацій, під
час яких митним органом і декларантом
здійснено обмін наявною у кожного
інформацією. За результатами
проведеної консультації узгоджено та
прийнято рішення про визначення митної
вартості за методом № 6 згідно з
вимогами статті 64 Митного кодексу
України.

13.09.2013 митним органом видано Картку
відмови у митному оформленні товару №
112030000/2013/00659 за поданою ВМД №112030000/2013/019960
(т. 1 а.с. 174-178).

У вищевказаній картці відмови як
причину у відмові вказано те, що митним
органом проведене коригування митної
вартості та винесене відповідне
рішення, що вимагає внесення змін до
ВМД.

В картці відмови також зазначено про
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення та пропуск товарів
через митний кордон України, а саме
подання нової ВМД згідно з рішенням про
корегування заявленої митної вартості.

13.09.2013 позивач подав митному органу
нову митну декларацію №112030000/2013/020046,
яку прийнято до митного оформлення, про
що свідчить проставлений на ВМД штамп
«Під митним контролем» (т. 1 а.с. 176-178).

Платежі за ВМД №112030000/2013/020046 з ввізного
мита становлять 129 908 грн. 68 коп.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні
повноваження митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55
Митного кодексу України, Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів , які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Тобто, відповідно до норм Митного
кодексу України, митним органом при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів повинна бути
зазначена послідовність застосування
методів визначення митної вартості та
причин, через які не був застосований
кожний з методів, що передує методу,
обраному митним органом.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів у п. 33
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості» не містить
обґрунтування щодо відсутності
обставин, які унеможливлюють
визначення митної вартості товару за
першим методом, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що позивачем
було подано всі необхідні та належні
документи, які дозволяли визначити
митну вартість товару за методом
оцінки за ціною угоди щодо товарів
(метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної
статті, декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному
оформленні товару за першим методом,
митний орган послався на неподання
позивачем усіх додатково витребуваних
документів, що не відповідає
обставинам справи, оскільки позивачем
відповідно до вищенаведених приписів
Митного кодексу України надавались
відповідні документи, що підтверджують
митну вартість, а у випадку об'єктивної
неможливості та відсутності цих
документів - письмові поясненням
причин їх ненадання.

Також як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
13.09.2013 декларантом ПАТ
«Дніпроспецсталь» була надана
відповідь на запит митного органу
стосовно витребування додаткових
документів, відповідно до якого
декларант стосовно додатково
витребуваних митницею Міндоходів
документів повідомив, що в якості
виписки з бухгалтерської документації
було надано інвойси та
відвантажувальні відомості. Іншої
бухгалтерської документації виробник
немає, оскільки використовує лише 2
вищевказаних документи у своєму
діловодстві. Митні декларації було
подано в пакеті для митного оформлення.
Також додатково декларант повідомив
митний орган про те, що ПАТ
«Дніпроспецсталь» надані всі наявні на
момент декларування документи, інші
документи надаватися не будуть.

З урахуванням викладених обставин
справи, суд приходить до висновку, що на
вимогу митного органу та згідно
Податкового кодексу України, щодо
поставки «Виливниць з розважуванням у
3.6 т., 4.5 т. Використовуються для
заповнення розплавленим металом для
отримання злитка розважуванням у 3.6 т.,
4.5 т. Виготовлені з чавуну з кулястим
графітом. Виробник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH»
надані обґрунтовані пояснення з
підстав не надання витребуваних
документів, у зв'язку з чим вважає, що
ПАТ «Дніпроспецсталь» на вимогу
Запорізької митниці надані всі
документи, можливість надання яких
об'єктивно існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, у разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів.

За змістом статті 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59 і 60 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 62,
або обчислена відповідно до вимог
статті 63 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товарів від 13.09.2013
№112030000/2013/000614/2 зазначено, що заявлена
декларантом митна вартість не може
бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий, тому що у
декларанта немає даних про вартість
операцій з ідентичним товарами. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий, тому що
у декларанта немає даних за вартістю
операцій з побідними товарами. Метод
визначення митної вартої на основі
віднімання вартості не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних за ціною одиниці товару, по якій
найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
територію України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат. Понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 1, 33 EUR за кілограм для
товару № 1 (МД № 112030000/2013/016001 від 11.07.2013;
МД № 12030000/2013/017843 від 09.08.2013).

При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості товару та
застосовано метод № 6.

Разом з цим, як встановлено судом, митна
вартість товару за МД № 112030000/2013/016001 від
11.07.2013; МД № 12030000/2013/017843 від 09.08.2013, на які
послався митний орган при прийнятті
оскаржуваного рішення, також була
визначена відповідачем Запорізькою
митницею Міндоходів за шостим методом,
про що зазначено у графі 31 таких
декларацій та підтверджується
наданими відповідачем 1 копіями Рішень
про коригування митної вартості
товарів № 112030000/2013/000524/2 від 11.07.2013 та №
112030000/2013/000561/2 від 09.08.2013 (т. 2 а.с. 155-163).

При цьому, прийняті відповідачем 1
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 112030000/2013/000524/2 від
11.07.2013 та № 112030000/2013/000561/2 від 09.08.2013 також
оскаружються позивачем в судовому
порядку, що не заперечується
представника сторін та
підтверджується копіями ухвал
Запорізького окружного
адміністративного суду про відкриття
провадження в адміністративних
справах (справи № П/808/107/14 та № П/808/912/14)
(т. 2 а.с. 87-88, 98-99)

Окрім того, заявлена позивачем при
митному оформленні товару митна
вартість відповідає рівню імпортних
цін, яка зазначена у листі Державного
підприємства «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 10.09.2013 № 9/449.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем не надано
переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваного рішення щодо
коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень
не вбачається наявність потреби
витребування у позивача даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товару, наявність виникнення у нього
об'єктивних обставин та обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про митну
вартість товару та/або неправильності
обрання позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою митного органу заповнюється
картка відмови у прийнятті митної
декларації за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом не дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, у зв'язку з чим Рішення
про коригування митної вартості
товарів за резервним методом №
112030000/2013/000614/2 від 13.09.2013 та відповідно
Картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№112030000/2013/00659 від 13.09.2013 прийняті
протиправно, а відтак позовні вимоги в
частині визнання їх протиправними та
скасування підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4)безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дескримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9)з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що при митному оформленні
товару позивачем до митного органу
наданні всі необхідні документів для
визначення митної вартості товару,
тому оскаржувані рішення про
коригування митної вартості та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України прийняті
необґрунтовано, всупереч вимогам
діючого законодавства, та є таким, що
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню.

Заявлені позивачем вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Дніпроспецсталь»
переплати ввізного мита у сумі 27 829 грн.
49 коп. суд вважає необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями Митного кодексу
України, питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

У зв'язку з чим, у разі визнання
протиправними та скасування рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару, суд не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачені
платежі з такої вартості, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Зазначені висновки викладені у рішенні
Верховного суду України від 17.12.2013 у
справі №21-439а13.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи, що при подачі
адміністративного позову позивачем
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, відповідно до частини 3
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» стягненню з позивача підлягає
сума судового збору у розмірі 730 грн. 80
коп.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
Рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів за шостим методом №
112030000/2013/000614/2 від 13.09.2013 та Картку
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 112030000/2013/00659 від 13.09.2013
за ВМД № 112030000/2013/019960.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» () на користь
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Запоріжжя (р/р 4006, МФО 813015, , банк отримувача Головне
управління Державної казначейської
служби у Запорізькій області, код
бюджетної класифікації 22030001,
призначення платежу: судовий збір, код
35450335) суму судового збору у розмірі 730
(сімсот тридцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша