Справа № П/805/54/14
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 р.
Справа №П/805/54/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 28
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 м. Красноармійськ

до: Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про: визнання незаконною вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013 року
№ Ф-291473-17 на суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
недоїмки 9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на
загальну суму 10016,15 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за довір.,

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 м. Красноармійськ,
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконною вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 07.12.2013 року № Ф-291473-17 на
суму недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
недоїмки 9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на
загальну суму 10016,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він є пенсіонером
за віком відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
отримує пенсійні виплати та працює на
спрощеній системі оподаткування
відповідно до ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в зв'язку з чим
звільняється, як фізична особа -
підприємець та пенсіонер за віком від
сплати єдиного внеску, зазначаючи, що
такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В зв'язку з наведеним позивач просить
суд визнати вимогу Красноармійської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) від 07.12.2013 року № Ф - 29143-17 на
суму недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
недоїмки 9846,15 грн. та штрафу 170
грн., на загальну суму 10016,15 грн.
незаконною.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити їх
в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи. Через канцелярію суду надані
заперечення на позовну заяву
відповідно до яких просили суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
та розглянути справу без участі
представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, про часткове
задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є суб'єктом
підприємницької діяльності
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців 17.06.2004 року за
№ 1000517, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
пенсіонером з 20.11.2001 р. на все життя, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_3 виданим 19.02.2001
року.

Відповідно до законодавства контроль
за дотриманням законодавства зі збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи міністерства
доходів і зборів.

07.12.2013 року Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, на підставі ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
облікової картки прийнято Вимогу № Ф -
29143-17 про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 10016,15 грн.,
а саме: недоїмка - 9846,15 грн. та штраф - 170
грн.

Як вбачається з матеріалів справи сума
яка визначена відповідно до вимоги в
розмірі 10016,15 грн. виникла за не сплату
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску
та штрафних санкцій у період: за січень
2011 року - 326,53 грн., вересень 2011 р. - 333,12
грн., жовтень 2011 р. - 341,80 грн., листопад
2011 року - 341,80 грн., грудень 2011 року. - 348,39,
грн., січень 2012 р. - 372,33 грн., лютий 2012 р. -
372,33 грн., березень 2012 року - 372,33 грн.,
квітень 2012 р. - 379,62 грн., травень 2012 р. -
379,62 грн. червень 2012 року - 379,62 грн.,
липень 2012 р. - 382,39 грн., серпень 2012 р. - 382,39
грн., вересень 2012 року - 382,39 грн., жовтень
2012 р. - 387,95 грн., листопад 2012 року - 387,95
грн., грудень 2012 року - 393,50 грн., з січня
2013 р. по вересень 2013 року по 398,01 грн.
щомісячно, а також штраф за не подання
річного звіту за 2012 р. в сумі 170 грн.
Також як вбачається з зворотнього боку
облікового рахунку платника станом на
21.10.2013 р. нарахована сума в розмірі 1199,03
грн.

У судовому засіданні було встановлено,
що 08.04.2013 р. УПФУ в м. Красноармійську та
Красноармійському районі проведено
перевірку та складно акт № 244 про
неподання звіту щодо сум нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Актом
перевірки встановлено, що позивачем не
подано звіт за 2012 р. тоді як граничний
строк подання звіту за 2012 р. - 11.02.2013 р.

На підставі акту перевірки УПФУ в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі 25.04.2013 р. прийнято рішення № 790 - ф
про застосування штрафних санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» яким
застосовано до позивача штраф в
розмірі 170 грн.

Суд зазначає, що позивачем не надано
суду доказів того, що рішення про
застосування штрафних санкцій від
25.04.2013 р. № 790 - ф оскаржено в
адміністративному або судовому
порядку, за результатом якого воно є
скасованим.

Відповідно до Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 N 21-5, вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на суму боргу, що перевищує 10
грн. Органи Пенсійного фонду
надсилають платникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках: якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника або інформація
територіальних органів органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію єдиної державної
податкової політики про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
(зменшення) сум єдиного внеску або
органами Пенсійного фонду у
повідомленнях-розрахунках визначено
суми єдиного внеску, які підлягають
доплаті; якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску; якщо платник має на
кінець календарного місяця борги зі
сплати фінансових санкцій.

Суд зазначає, оскільки на момент
складання вимоги про сплату боргу № Ф -
29143-17 від 07.12.2013 року за позивачем
обліковувалась заборгованість в
розмірі 170 грн. відповідно рішення про
застосування штрафних санкцій від
25.04.2013 р. № 790 - ф, яке є чинним на момент
розгляду справи відповідачем
правомірно складено цю вимогу в
частині суми боргу зі штрафних санкцій
в розмірі 170 грн.

Щодо визначення суми боргу в розмірі
9846,15 грн. відповідно до вимоги № Ф - 29143-17
від 07.12.2013 року суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464 (далі по
тексту рішення № 2464)
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України №
2464 платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Частинами 1, 5 статті 9 Закону України №
2464 визначено, що єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.
Сплата єдиного внеску здійснюється
виключно у національній валюті шляхом
внесення відповідних сум єдиного
внеску на рахунки територіальних
органів Пенсійного фонду, відкриті в
органах Державного казначейства
України для його зарахування.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону
України № 2464 платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника, як передбачено частиною 12
статті 9 Закону України № 2464.

Але суд зазначає, що частиною 4 статті 4
Закону України № 2464 визначено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

ОСОБА_1 є пенсіонером згідно пенсійного
посвідчення НОМЕР_3 виданого 19.02.2002 р.
довічно.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 (далі по тексту
рішення Закон України № 1058) визначене
поняття «пенсія» - як, щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №
1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 26 Закону України № 1058 особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України №
1058 пенсія по інвалідності
призначається в разі настання
інвалідності, що спричинила повну або
часткову втрату працездатності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства) за
наявності страхового стажу,
передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ч. 1. ст. 36 Закону України № 1058
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Отже, нормами зазначеного Закону
встановлено загальне правила набуття
(призначення) пенсії.

Позивач є пенсіонером, та відповідно до
вимог Закону України № 2464 може бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови його добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Відповідачем не надано суду доказів
того, що позивач виявив бажання на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В зв»язку з чим суд вважає, що
відповідач не мав підстав для
прийняття вимоги про сплату боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску за
період з вересня 2011 р. по червень 2013 р. в
загальній сумі 8325,59 грн.

Щодо суми єдиного внеску в розмірі 326,53
грн. яка увійшла до суми недоїмки
згідно вимоги про сплату боргу за
період січень 2011 р., суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
(зворотній бік арк. справи 16) позивачем
була сплачена сума єдиного внеску за
січень 2011 р. в розмірі 326,53 грн., ще в
лютому 2011 р., тому відповідач не мав
права визначати цю суму як недоїмку та
включати її до вимоги.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім цього відповідно до вимог частини
2 статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно приписів статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду доказів,
щодо правомірність прийняття спірної
вимоги про сплату боргу зі сплати
єдиного внеску в розмірі 9846,15 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 м. Красноармійськ до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання незаконню вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013
року № Ф-291473-17 на суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі недоїмки
9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на загальну
суму 10016,15 грн. підлягають задоволенню
частково в сумі недоїмки 9846,15 грн.

Крім того суд відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд зазначає, що для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача
окрім визнання незаконної вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2013 року
№ Ф-291473-17 в частині нарахування суми
недоїмки в розмірі 9846,15 грн. є
необхідність її скасування.

Керуючись Конституцією України,
Кодексом адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 м.
Красноармійськ до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання незаконню вимогу про сплату
боргу (недоїмки) від 07.12.2013 року №
Ф-291473-17 на суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі недоїмки
9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на загальну
суму 10016,15 грн. - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу (недоїмки) від
07.12.2013 року № Ф - 29143-17 на суму недоїмки
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 9846,15
грн.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 03 березня 2014 року в
присутності позивача та його
представника.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.