Справа № 121/929/14-а
Суддя: Берещанський Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 121/929/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Ялта

Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді - Берещанського Ю.В.,
при секретарі - Савватєєві О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялта
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Лівадійської селищної ради
про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до
Ялтинського міського суду з позовом, в
якому просить визнати дії відповідача
протиправними в частині відмови в
задоволенні її клопотання про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд у
межах норм безоплатної приватизації
орієнтованою площею 0,15 га в межах смт.
Ореанда, АР Крим. Скасувати рішення
Лівадійської селищної ради від 06.12.2013
року №242, прийняте на 34-й сесії 6-го
скликання щодо відмови у задоволені
клопотання ОСОБА_1 про надання їй
безоплатно у власність земельної
ділянки, орієнтованою площею 0,15 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в межах смт. Ореанда
АР Крим, також просить Лівадійську
селищну раду винести на засідання
найближчої сесії Лівадійської
селищної ради та розглянути клопотання
ОСОБА_1 про виділення та передачу їй у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд у межах норм
безоплатної приватизації орієнтованою
площею 0,15 га в межах смт. Ореанда АР
Крим.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
завчасно та належним чином. До суду
надійшло клопотання про розгляд справи
у її відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засіданні не з'явився, до суду надав
заперечення, які мотивовані тим, що
оскаржуване рішення прийнято
Лівадійською селищною радою в межах
своїх повноважень з дотриманням вимог
закону, також позивачем не було
визначено яку земельну ділянку вона
бажає отримати, не надано доказів
неправомірності дій Лівадійської
селищної ради.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю сторін.

Повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши
відповідно докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини, ратифікованої Верховною Радою
України 17 липня 1997 року, кожен при
вирішенні питань щодо його цивільних
прав і обов'язків або встановленні
обґрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Конвенція про захист прав і
основних свобод людини є складовою
частиною загальнонаціонального
законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України
права і свободи громадян захищаються
судом.

Це означає, що суд не може
відмовити у правосудді, якщо
громадянин України, іноземець, особа
без громадянства вважають, що їх права
і свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації, або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та
Конституції з цього питання відтворені
в ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України про завдання
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування та їх посадови особи
зобов'язані діяти на підставі та у
межах повноважень та засобами,
передбаченими Конституцією та
законами України.

Зазначені положення Конституції
України кореспондовані в ст. 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Повноваження органів місцевого
самоврядування в галузі земельних
відносин визначено главою 2 Земельного
кодексу України. Так, згідно із ст. 12
Земельного кодексу України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить право розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу, а також надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 5 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Рішення ради
приймаються на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. ст. 26, 33 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
виключною компетенцією сільських,
селищних та міських рад є врегулювання
земельних правовідносин, зокрема, до
яких відноситься надання під забудову
та для інших потреб земель, що
перебувають у власності
територіальних громад.

Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України,
громадяни і юридичні особи здобувають
право власності й права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їхніх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного Кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Судом встановлено, що 13 вересня 2013
року позивачка ОСОБА_1 через свого
повіреного ОСОБА_4 звернулась до
Лівадійської селищної ради із
клопотанням в якому просить в порядку
реалізації її гарантованого права на
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки, визначити та
виділити їй земельну ділянку
орієнтованим розміром 0.15 га в межах
селища смт. Ореанда АР Крим з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
Кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів
у межах норм безоплатної

приватизації, подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та
документи, що

підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим. Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу,
забороняється вимагати додаткові
матеріали та документи, не передбачені
цією статтею.

Судом достовірно встановлено, що
позивачем ОСОБА_1 при зверненні до
Лівадійської селищної ради були надані
графічні матеріали населеного пункту
смт. Ореанда, а не бажаного місця
розташування конкретної земельної
ділянки. Також, запитане місце не
відповідає місцю розташуванню
запитуваної земельної ділянки вимогам
законодавства. Враховуючи пропозиції
постійної комісії ради з
землекористування та екології
позивачу було відмовлено.

До клопотання ОСОБА_1 не булі надані
графічні матеріали та не було
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, що суперечить ч. 6 ст.
118 ЗК України.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місце самоврядування», виключно
на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин, це є виключною компетенцією
сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України, відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Рішенням Лівадійської селищної ради
від 06.12.2013 року №242, прийняте на 34-й
сесії 6-го скликання, гр. ОСОБА_1 було
відмовлено в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою відносно
відведення у власність земельної
ділянки площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АР Крим, в межах смт. Ореанда.
Рішення прийнято на підставі заяви
ОСОБА_1 Відмова мотивована
невідповідністю місця розташування
запитуваної земельної ділянки вимогам
законодавства та з урахуванням
пропозицій постійної комісії ради по
курортам, будівництву, архітектури и
землекористуванню, охорони
навколишнього середовища.

Зазначене рішення є законним та
обґрунтованим та не підлягає
скасуванню, оскільки ОСОБА_1 при
зверненні до суб'єкту владних
повноважень не була визначена
конкретна земельна ділянка щодо якої
вона просить надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо її відведення
у власність. Зазначена відмова
Лівадійської селищною радою є
мотивованою та відповідає вимогам ч. 7
ст. 118 ЗК України.

Оцінюючи правомірність
оскаржуваного рішення Лівадійської
селищної ради суд керується вимогами
ст. 2 КАС України та перевіряє, чи
прийняте воно: на підставі, в межах
повноважень та у спосіб , що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-яким
несприятливими наслідками для прав і
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оскільки судом не було
встановлено протиправних дій
відповідача у задоволені позову слід
відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 14, 19, 55 Конституції
України, ст. ст. 6, 11, 71, 159-163, КАС України,
ст. ст. 24-26, Закони України «Про місцеве
самоврядування в України», -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного
позову ОСОБА_1 до Лівадійської селищної
ради про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Ялтинський міський суд в порядку та
строки, передбачені ст. ст. 184, 186 КАС
України.

Суддя: