Справа № 259/1725/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Добнєв С.С.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року справа №259/1725/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., з участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача Гречаного
І.А., розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м.
Донецька на постанову Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 11 грудня
2013 року у справі № 259/1725/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Відділу примусового
виконання рішень управління держаної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Донецькій
області, Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м.
Донецька про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області (відповідач 1),
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька
(відповідач 2), в якому, з урахуванням
уточнень (а.с. 43-45) просив визнати
бездіяльність Відповідача 1 з приводу
закінчення виконавчого провадження №
30934526 неправомірною; Постанову
головного державного виконавця
Відповідача 1 про закінчення
виконавчого провадження від 14.03.2012 р. за
виконавчим провадженням № 30934526
скасувати; повторно видати виконавчий
лист з поновленими строками;
зобов'язати Відповідача 2 щомісячно
виплачувати позивачу державну пенсію
по інвалідності в розмірі 6-ти
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком,
встановлених ст.ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», а
Відповідача 1 щомісячно стягувати
недоотримані суми пенсії у вказаному
розмірі на підставі постанови
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 20.12.2010 по справі №2а-5180/10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до
01 листопада 2011 року постанова суду у
справі №2а-5180/10 виконувалась належним
чином, але потім розмір пенсії був
безпідставно зменшений. Позивач
отримав в суді виконавчий лист, який
направив до виконавчої служби, але
виконавче провадження було незаконно
закрито, а відповідачі судове рішення з
01.11.2011 року не виконують.

Постановою Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року
уточнений позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано бездіяльність
Відповідача 2 з приводу закінчення
виконавчого провадження № 30934526 з
виконання рішення Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 20.12.2010 у
справі № 2а-5180/10 неправомірною.
Постанову головного державного
виконавця Меженського В.В. про
закінчення виконавчого провадження
від 14.03.2012 за виконавчим провадженням №
30934526 з виконання рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 20.12.2010 у справі № 2а-5180/10
скасовано, виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-а-5180/10 відновлено.
Зобов'язано Відповідача 1 щомісячно
сплачувати позивачу державну пенсію по
інвалідності в розмірі 6-ти мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
встановлених ст.ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», із
розрахунку прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
подальшим її перерахунком у зв'язку зі
змінами прожиткового мінімуму.
Зобов'язано Відповідача 2 щомісячно
стягувати недоотримані суми пенсії по
інвалідності з Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районні
м. Донецька з розміру 6-ти мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію за
шкоду, спричинену здоров'ю з розміру 50 %
мінімальної пенсії за віком з розміру
прожиткового мінімуму для осіб,
втративши працездатність,
встановлених ст.ст. 50. ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи»,
підтверджене постановою
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 20.12.2010 по справі №2а-5180/10. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції помилково дійшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог, оскільки виплата
пенсії ОСОБА_2 в розмірі, визначеному
рішенням суду у справі № 2а-5180/10
здійснювалась управлінням включно по 31
жовтня 2011 року, а з листопада 2011 року
управління привело виплати у
відповідність до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
постанови КМУ № 745 від 06.07.2011 p., а з 01.01.2012
р. і по теперішній час виплата пенсії
здійснюється на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013рік » та
постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 р.

Позивач та його представник просили
апеляційну скаргу відхилити.

Представник Відповідача 2 просив
апеляційну скаргу задовольнити, а
постанову суду скасувати.

Представник відповідача 1 у судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС
України розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах доводів
апеляційної скарги, дійшла до
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
відмовити в задоволенні позовних вимог
з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач відноситься до
1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
знаходиться на обліку - Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька та
отримує пенсію як інвалід 3 групи
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 20 грудня 2010 року у
справі № 2а-5180/10/0531 визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька у
відмові ОСОБА_2 у призначенні пенсії на
підставі Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька
призначити пенсію та провести по ній
перерахунок ОСОБА_2 з 17 серпня 2010 року
відповідно до вимог ст.ст. 49,50,54,67 Закону
України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
державну пенсію в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, додаткову пенсію в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

З наданих в судовому засіданні
розпоряджень відповідача 2 та пояснень
самого позивача судом апеляційної
інстанції також встановлено, що
рішення суду у справі № 2а-5180/10/0531 було
виконано шляхом здійснення
перерахунку та виплати сум пенсій у
визначеному розмірі, які сплачувались
до 01 листопада 2011 року, але з листопада
2011 року у зв'язку зі змінами в
законодавстві пенсія виплачується у
меншому розмірі.

У з зв'язку з невиплатою пенсії на
підставі рішення суду у справі №
2а-5180/10/0531 з 01.11.2011 року, позивач в суді
отримав виконавчий лист № 2а-5180/10,
виданий 27.01.2012 року Куйбишевським
районним судом м. Донецька та пред'явив
його до виконання до Відділу
примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області.

30.01.2012 року постановою старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області Меженським В.В. було
відкрито виконавче провадження ВП №
30934526 з виконання виконавчого листа №
2а-5180/10, виданого 27.01.2012 року
Куйбишевським районним судом м.
Донецька.

14.03.2012 року постановою старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області Меженським В.В. на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
було закінчено виконавче провадження
ВП № 30934526 у зв'язку з виконанням
рішення суду.

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
розгляді справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідачами фактично
рішення суду виконано не було, тому
наявні підстави для задоволення
позову.

В частині відмови в задоволені решти
позовних вимог постанова суду першої
інстанції сторонами по справі не
оскаржується.

Колегія суддів, проаналізувавши
досліджені докази та встановлені
фактичні обставини в їх сукупності,
вважає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають
встановленим по справі обставинам, а
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального права з наступних
підстав.

Преамбулою Закону України «Про
виконавче провадження», визначено, що
цей Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Позивачем не заперечується той факт, що
на підставі рішення Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 20 грудня
2010 року, за яким було видано виконавчий
лист № 2а-5180/10/0531, було здійснено
перерахунок його пенсії з 17.08.2010 р.,
однак, як зазначає позивач, з листопада
2011 року розмір його пенсії
виплачується в меншому розмірі, тобто
на думку позивача відповідачі
перестали незаконно виконувати
рішення суду.

Колегія суддів встановила, що рішення
та дії управління Пенсійного Фонду по
зменшенню розміру пенсії позивача з
01.11.2011 року стали наслідками прийняття
цим органом певного рішення,
пов'язаного зі зміною законодавства, що
регулює питання пенсійного
забезпечення осіб у відповідності до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Вказані дії та рішення не
були предметом розгляду у справі №
2а-5180/10/0531 і фактично є новими
обставинами.

Враховуючи те, що рішення суду у справі
2а-5180/10/0531 щодо призначення та
перерахунку пенсії боржником було
фактично виконано, колегія суддів
вважає, що Відповідач 1, приймаючи
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 30.01.2012 року діяв в межах
наданих йому повноважень та у спосіб,
що передбачений Конституцією та
законами України, оскільки рішення
згідно з виконавчим документом №
2а-5180/10 боржником фактично виконано в
повному обсязі.

Що стосується вимог позивача щодо
зобов'язання Відповідача 1 щомісячно
стягувати з Відповідача 2 суми пенсії,
колегія суддів вважає їх також
необґрунтованими, вони є похідними від
вимог про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження №
30934526, яка є законною.

Крім того, вимоги позивача про
зобов'язання Відповідача 1 щомісячно
стягувати з боржника пенсію на
підставі рішення суду у справі №
2а-5180/10/0531 є необґрунтованими і через те,
що в постанові суду взагалі не
міститься рішення про стягнення
яких-небудь сум або прямого обов'язку
здійснювати виплати.

Щодо вимог про зобов'язання
Відповідача 2 щомісячно сплачувати
позивачу державну пенсію по
інвалідності в розмірі 6-ти мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
встановлених ст.ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів вважає їх також
необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а
також хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по I групі інвалідності - 10
мінімальних пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

В той же час, Законом України від 14
червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4 певним
змістом, яким серед іншого установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову N 745 від 6
липня 2011 року, якою встановлено зовсім
інші розміри основної державної та
додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50
та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначена постанова
набрала чинності 23.07.2011 року.

Крім того, ч. 3 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2012 рік» встановлено, що у 2012
році положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Законом України від 6 грудня 2012 року №
5515-17 «Про Державний бюджет України на
2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми
і положення статей 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23 листопада 2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено зовсім інші розміри
основної державної та додаткової
пенсії, передбачені ст. ст. 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, виплата основної та
додаткової пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи з 01.11.2011 року здійснюється в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на відповідні
роки.

Пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного
Суду України від 13.01.2012 року № 3-рп/2012
вирішено наступне:

«2. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

3. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті
19,частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Таким чином, вимоги позивача
здійснювати нарахування основної
державної та додаткової пенсії у
розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з листопада 2011 року, не ґрунтуються на
вимогах законодавства, оскільки з
урахуванням вищенаведених правових
норм виплата цього виду пенсійного
забезпечення здійснюється порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при вирішенні справи дійшов
висновків, які не відповідають
обставинам справи, та припустив
порушення норм матеріального права, що
призвели до неправильного вирішення
справи, що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька
задовольнити.

Постанову Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року у
справі № 259/1725/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Відділу примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області, Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Відділу
примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Донецькій області, Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 13
березня 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А. Василенко

М.І. Старосуд