Справа № К/9991/63559/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/63559/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу виконавчої
дирекції Полтавського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2011 року у справі за
позовом Управління освіти виконавчого
комітету Полтавської міської ради до
виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа -
ОСОБА_2 про скасування припису, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Управління освіти
виконавчого комітету Полтавської
міської ради звернулося до суду з
позовом до виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа - ОСОБА_2 про скасування
припису від 27.08.2010 року № 202 про
повернення допомоги по тимчасовій
непрацездатності у розмірі 2 278 грн. 42
коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
тимчасова втрата працездатності
застрахованої особи - працівника
Управління освіти ОСОБА_2 була
спричинена травмою, не пов'язаною з
нещасним випадком на виробництві.
Вважає правомірним надання
відповідачем матеріального
забезпечення потерпілій за рахунок
коштів відділення Фонду.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року, яка залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2011 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
припис відповідача від 27.08.2010 року № 202
в частині пропонування усунути
виявлені перевіркою порушення шляхом
перерахування сум неправомірних
витрат коштів Фонду в загальному
розмірі 2 247 і грн. 19 коп.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 19, 27 серпня 2010 року
головним спеціалістом контрольно
ревізійного відділку виконавчої
дирекції Полтавського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності втрати проведена
планова перевірка нарахування, сплати
та використання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності Управлінням
освіти виконавчого комітету
Полтавської міської ради.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ч. 1 ст. 35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", а саме: за рахунок коштів
Фонду третій особі надана допомога по
тимчасовій непрацездатності внаслідок
травми, зв'язаної з нещасним випадком
на виробництві, у розмірі 2 247 грн. 19 коп,
про що складено відповідний акт.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем видано припис від 27.08.2010
року № 202 про усунення виявленого
порушення в термін до 28.09.2010 року.

27.09.2010 року виконавчою дирекцією
Полтавського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
складено довідку перевірки виконання
припису, у якій значено про повне
виконання припису від 27.08.2010 року № 202, у
зв'язку із взаємозаліком неправомірних
виплат, виявлених в ході перевірки, в
рахунок заборгованості Фонду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій вірно послалися
на наступне.

Приписами статті 14 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998 року № 16/98-ВР, страхові фонди є
органами, які здійснюють керівництво
та управління окремими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, провадять
збір та акумуляцію страхових внесків,
контроль за використанням коштів,
забезпечують фінансування виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та здійснюють
інші функції згідно з ствердженими
статутами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05.2009 року № 502 "Про тимчасові
обмеження щодо здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності на період до
31 грудня 2010 року" зобов'язано органи і
посадові особи, уповноваженим законами
здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності до 31 грудня 2010 року видавати
суб'єктові господарювання припис про
усунення протягом 30 діб виявлених
порушень, підготовлений на підставі
акта про проведення перевірки, якщо
інший строк не передбачено законом.

Перевірка виконання приписів
здійснюється органом Фонду, який
проводив перевірку по закінченню
терміну дії припису та оформлюється
довідкою про стан усунення
страхувальником порушень, яка є
додатком до акта перевірки.

Заходи фінансово-правової
відповідальності застосовують
державні органи та їх посадові особи,
перелік яких визначено чинним
законодавством, в тому числі Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності. Ці органи
застосовують санкції в
адміністративному порядку без
звернення до судових органів, що
зумовлено спрямованістю
фінансово-правових санкцій на
забезпечення загальнодержавних
інтересів у галузі фінансів та
необхідністю оперативного реагування
на фінансове правопорушення. З підстав
вищенаведеного приходимо до висновку,
що позивач має право на оскарження
прийнятого відповідачем припису в
судовому порядку.

Судами під час розгляду справи було
встановлено, що 05.01.2010 року о 16 год. 45 хв.
із ОСОБА_2 - працівником позивача стався
нещасний випадок, а саме - вона отримала
травму, яка призвела до тимчасової
втрати працездатності.

Наказом позивача від 29.01.2009 року № 51
"Про створення комісії соціального
страхування" була утворена комісія.

Відповідно до п. 7 Порядку
розслідування та обліку нещасних
випадків «виробничого характеру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 2.03.2001 року № 270
(далі - Порядок № 270) передбачено, що
розслідування нещасних випадків
проводиться з метою визначення їх
обставин та причин. У процесі
розслідування беруться до уваги листок
непрацездатності чи довідка
лікувально-профілактичного закладу,
також пояснення потерпілого та
свідчення очевидців, а у разі потреби -
керівника органу організації), на
території чи об'єкті якого стався
нещасний випадок.

Згідно п. 11 Порядку № 270, нещасні
випадки (за винятком групових), які
сталися з працюючими особами,
розслідуються комісією, утвореною
організацією, де працює потерпілий, у
складі голови комісії - посадова особа,
яку визначає керівник організації, і
членів комісії - керівника
відповідного структурного підрозділу,
представника профспілкової
організації, членом якої є потерпілий,
або уповноваженого трудового
колективу, якщо потерпілий не є членом
профспілки.

Так, під час проведення розслідування
комісія розглянула наступні документи:
довідку від 05.01.2010 року № 335 та лист від
25.10.2010 року № 3376 1-ої міської клінічної
лікарні; листки непрацездатності серії
АБГ № 375784 від 05.10.2010 року, серії АБГ №
36192 від 10.10.2010 року, серії АБГ № 240386 від
11.02.2010 з відміткою "невиробнича травма",
та письмові пояснення потерпілої.

За результатами проведення
розслідування комісією, керуючись
пунктом 12 Порядку № 270, складено акт (за
формою НТ) про нещасний випадок
невиробничого характеру, затверджений
начальником управління освіти від
26.01.2010 року.

Згідно пункту 2 Порядку № 270, під
нещасними випадками невиробничого
характеру слід розуміти не пов'язані з
виконанням трудових обов'язків травми,
у тому числі отримані внаслідок
заподіяних тілесних ушкоджень іншою
особою, отруєння, самогубства, опіки,
обмороження, утоплення, ураження
електричним струмом, блискавкою,
травми, отримані внаслідок стихійного
лиха, контакту з тваринами тощо, які
призвели до ушкодження здоров'я або
смерті потерпілих.

Пунктом 14 Порядку про деякі питання
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 25.08.2004 року № 1112
передбачено, що розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві визнаються пов'язаними з
виробництвом нещасні випадки, що
сталися з працівниками під час
виконання трудових обов'язків, у тому
числі у відрядженні, а також ті, що
сталися у період перебування на
робочому місці, на території
підприємства або в іншому місці,
пов'язаному з виконанням роботи,
починаючи з моменту прибуття
працівника на підприємство до його
відбуття, який повинен фіксуватися
відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, у тому числі протягом
робочого та надурочного часу, або
виконання завдань роботодавця в
неробочий час, під час відпустки, у
вихідні, святкові та неробочі дні.

Наказом позивача про внесення змін до
правил внутрішнього трудового
розпорядку для ОСОБА_2, ОСОБА_3" від
31.12.2009 року № 653 режим роботи третьої
особи у понеділок-четвер встановлено з
7.00 до 16.15 год.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що обставини, викладені в
акті розслідування нещасного випадку,
підпадають під визначення нещасного
випадку невиробничого характеру.

Пунктом 3 частини 1 статті 29 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (надалі - Закон
№ 240-ІІІ) передбачено, що застраховані
особи мають право отримувати у разі
настання страхового випадку
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 35
Закону № 2240-ІІІ допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків, як тимчасова
непрацездатність внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до положень пункту 3 частини
1 статті 13 Закону № 2240-ІІІ відповідач
здійснює матеріальне забезпечення та
надає соціальні послуги за цим Законом,
що кореспондується з пунктом 3 частини 2
статті 27 Закону, яким передбачено, що
страховик зобов'язаний забезпечувати
фінансування матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг відповідно до цього Закону.

На підставі вищевикладено, колегія
суддів погоджується з висновком судів
першої та апеляційної інстанції, що
надання відповідачем матеріального
забезпечення потерпілій за рахунок
коштів відділення Фонду є правомірним,
та визнали протиправним і скасували
припис відповідача від 27.08.2010 року № 202
в частині пропонування усунути
виявлені перевіркою порушення шляхом
перерахування сум неправомірних
витрат коштів Фонду в загальному
розмірі 2 247 грн. 19 коп

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення суду першої
та апеляційної інстанцій постановлені
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судових рішеннях,
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 13
квітня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2011 року у справі за
позовом Управління освіти виконавчого
комітету Полтавської міської ради до
виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа -
ОСОБА_2 про скасування припису - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній