Справа № 2а/1270/10055/12
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Київ К/800/17708/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді, -

встановила:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2011
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04 грудня 2012 року скасовано
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано визнано накази Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області від 29 червня 2011
року № 1211 в частині звільнення ОСОБА_2 з
органів внутрішніх справ України та
наказ від 15 липня 2011 року № 225 о/с.
Поновлено позивача на посаді
оперуповноваженого сектору боротьби з
груповою злочинністю відділу карного
розшуку Луганського міського
управління УМВС України в Луганській
області з 16 липня 2011 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

На зазначені рішення судів першої та
апеляційної інстанцій Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
подало касаційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування судових
рішень та прийняття нового, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушень судами норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішень, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 2000 року ОСОБА_2
проходив службу в органах внутрішніх
справ, а з квітня 2010 року займав посаду
оперуповноваженого сектору боротьби з
груповою злочинністю відділу карного
розшуку Луганського міського
управління УМВС України в Луганській
області.

Наказом УМВС України у Луганській
області від 24 грудня 2010 року № 1998
ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді
попередження про неповну посадову
відповідність, за порушення вимог
статей 2, 10 Закону України «Про
міліцію», наказу МВС України від 08
вересня 2009 року № 760 «Щодо вжиття у
найкоротший термін заходів,
спрямованих на документування доказів
вини конкретної особи, яка встановлена
в ході розслідування кримінальної
справи, порушеної за фактом скоєного
злочину», вимог вказівок МВС України №
1718/АН від 22 березня 1999 року та № 4127/АН
від 30 травня 2001 року, невжиття заходів
щодо доставляння громадянина ОСОБА_3 до
Жовтневого РВ ЛМУ УМВС України у
Луганській області.

В подальшому, за фактом порушення
кримінальної справи щодо перевищення
службових повноважень окремими
працівниками міліції ЛМУ УМВС України
у Луганській області, управлінням
кадрового забезпечення УМВС України у
Луганській області проведено службове
розслідування, згідно висновку якого, 25
жовтня 2010 року з м. Щастя до приміщення
ЛМУ УМВС України у Луганській області
доставлено громадянина ОСОБА_3, якого
підозрювали у скоєнні злочинів. В
порушення вимог вказівок МВС України
від 22 березня 1999 року № 1718/АН «Про
профілактичні заходи попередження
фактів перевищення влади, побиття
громадян в органах і підрозділах
внутрішніх справ» та від 30 травня 2001
року № 4127/АН «Про попередження фактів
перевищення влади або посадових
повноважень та побиття громадян в
органах і підрозділах внутрішніх
справ», до книги осіб, доставлених до
приміщення ЛМУ УМВС України у
Луганській області він внесений не був,
протокол на предмет виявлення у нього
видимих тілесних ушкоджень не
складався. Про факт знаходження
підозрюваного у приміщенні ЛМУ УМВС
України у Луганській області
повідомлено керівництво Жовтневого РВ
ЛМУ УМВС України у Луганській області
та зазначено, що через деякий час його
доставлять до зазначеного органу
внутрішніх справ для проведення
слідчих дій за кримінальною справою №
05/10/0180. Після чого, ОСОБА_2 та інші
співробітники разом із підозрюваним
покинули приміщення, та інші повезли
підозрюваного до м. Щастя, де останній,
скориставшись неуважністю працівників
міліції вистрибнув із автомобіля та
втік.

Наказом УМВС України у Луганській
області від 29 червня 2011 року № 1211
позивача притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ, за грубе
порушення службової дисципліни,
ігнорування вимог статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, Кодексу честі та Етичного
кодексу працівників міліції, що
виявилось у заподіянні тілесних
ушкоджень громадянину ОСОБА_3 з метою
примушення визнати вину у скоєнні
злочину.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в органах внутрішніх справ в
запас, зокрема, за порушення
дисципліни.

Згідно статті 12 зазначеного Статуту на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. У разі
притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову. Доказування правомірності
рішення, означає також і доказування
фактичних обставин, за яких може бути
прийнято відповідне рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем, в
порушення вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, не було повідомлено позивача
про проведення службового
розслідування та не ознайомлено з його
результатами, також відсутні докази
того, що у позивача відбиралися
письмові пояснення.

Колегія суддів вважає, що суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку щодо поновлення
ОСОБА_2 на службі, з огляду на те, що
звільнення позивача було проведено
незаконно, оскільки при винесенні
Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
оскаржуваних наказів про звільнення
було порушено порядок накладення
дисциплінарного стягнення, з огляду на
те, що службове розслідування з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку проведено
відповідачем за відсутності
необхідних доказів, які б
підтверджували протиправність
поведінки позивача, тоді як, наявність
в провадженні суду кримінальної справи
не характеризує особу як винуватого у
скоєнні злочину.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

М.М. Заїка