Справа № 817/4437/13-а
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4437/13-а

17 березня 2014 року 12год. 58хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Зозулі Д. П. за участю
секретаря судового засідання Минько
Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Чучаліна
Катерина Вікторівна,

відповідача: представник Дячук Ігор
Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Дочірнього підприємства "Рівненський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Рівненський
облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні
дороги України" (далі - ДП "Рівненський
облавтодор") звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у
м.Рівному) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 04.07.2013
року збільшення суми грошового
зобов'язання за податком на прибуток в
розмірі 1973081,00 грн., у т.ч. 1315387,00 грн. -
основного платежу та 657694,00 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

До початку розгляду справи по суті,
позивачем було подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог.
Згідно даної заяви, позивач просив суд
додатково визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному: №
від 04.07.2013 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 2 499 672,00
грн., у т.ч. 1 666 448,00 грн. - основного
платежу та 833 224,00 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) та №
від 02.07.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 181512,96
грн., у т.ч. 120328,64 грн. - основного платежу
та 61184,32 грн. - штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів).

В обґрунтування адміністративного
позову, з урахуванням вимог заяви про
збільшення позовних вимог позивач
зазначає наступне.

Обґрунтовуючи безпідставність
визначення податкового зобов'язання по
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість позивач
вказував, що у ревізорів ДПІ у м.Рівному
були відсутні будь-які підстави
вважати, що господарські операції між
ДП "Рівненський облавтодор" та ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" є безтоварними.
Вчинення господарських операцій
підтверджується первинними
документами, оформленими у
відповідності до вимог Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" № 996-XIV від 16.07.1999 р.,
розрахунковими документами та
податковими накладними, що
відповідають вимогам ст.201 Податкового
кодексу України. Зазначає, що
формування витрат та податкового
кредиту з податку на додану вартість
(далі - ПДВ) повність відповідає вимогам
ст.ст.138, 139, 198, 201 Податкового кодексу
України, при цьому товарно-матеріальні
цінності були отримані в повному
обсязі і були використані в рамках
господарської діяльності ДП
"Рівненський облавтодор". На момент
вчинення господарських операцій ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" були включені до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
також мали свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ. Таким чином, позивач
вважає висновки ДПІ у м.Рівному
безпідставними та надуманими.

Також зазначає, що податкові
розрахунки форми 1 ДФ було вчасно
подано до податкового органу, проте
задекларовані суми податку на доходи
фізичних осіб вчасно сплачені не були,
у зв'язку з відсутністю коштів. Вказує,
що спірним податковим
повідомленням-рішенням податковий
орган повторно визначив позивачу суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, яка була
самостійно задекларована. Із
посиланням на ст.58, ст.59 Податкового
кодексу України, стверджує, що
податковим органом було не правомірно
прийняте податкове
повідомлення-рішення за несвоєчасне
перерахування до бюджету узгодженого
податкового зобов'язання.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала адміністративний
позов повністю.

Представник позивача просила суд
задовольнити позовні вимоги повністю.

ДПІ у м. Рівному адміністративний позов
не визнала з підстав викладених в
письмових запереченнях.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив суду, що під час
проведення документальних перевірок
ДП "Рівненський облавтодор" було
виявлено ряд порушень податкового
законодавства. Зокрема, позивачем,
всупереч вимог ст.135, ст.138, 139
Податкового кодексу України, було
занижено суму доходів та завищено суму
витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування.
Крім того, в порушення ст.185, ст.187, ст.188,
ст.196, ст.198, пст.201 Податкового кодексу
України, платником податків було
занижено суму задекларованих
податкових зобов'язань з ПДВ та
завищено суму податкового кредиту з
ПДВ. Ствердив, що господарські операції
між ДП "Рівненський облавтодор" та ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" є безтоварними.
Крім того, перевіркою встановлено, що
позивачем за 2012 рік утриманий, але не
перерахований до бюджету податок на
доходи фізичних осіб по терміну сплати
до 31.12.2012 року в сумі 119341,92 грн., тому
вказану суму податковим органом
визначено як грошове зобов'язання з
ПДФО.

На думку представника ДПІ у м.Рівному,
всі виявлені під час проведення
перевірки є неспростовними і підстав
для задоволення адміністративного
позову не має. Просив суд повністю
відмовити в задоволенні позову ДП
"Рівненський облавтодор" про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши та дослідивши у відкритому
судовому засіданні пояснення
представників сторін, дослідивши
подані письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення частково
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Рівному
була проведена планова виїзна
документальна перевірка Дочірнього
підприємства "Рівненський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01. 2012 року
по 31.12. 2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01. 2012 року
по 31.12. 2012 року, по результатам якої було
складено акт № 414/22-200/31994540 від 19 червня
2013 року.

Як встановлено судом, на підставі
вказаного акту перевірки, були
прийняті: податкове
повідомлення-рішення № від 04.07.2013
року, яким, з посиланнями на абз."а"
п.п.14.1.11, п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44,
п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54, абз.3 п.123.1 ст.123, п.135.1,
п.135.2, п.п.135.4.1 п.135.4, п.п.135.5.1, п.п.135.5.4 п.135.5
ст.135, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.п.138.1.8.1
п.138.8, ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України,
збільшено суму грошового зобов'язання
за податком на прибуток в розмірі 1973081,00
грн., у т.ч. 1315387,00 грн. - основного
платежу та 657694,00 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) позивачу;
податкове повідомлення-рішення №
від 04.07.2013 року, яким, з
посиланнями на п.44.1 ст.44, п.п.54.3.2 п.54.3
ст.54, абз.3 п.123.1 ст.123, п.185.1 ст185, п.187.1
ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.196.1.2 п.196.1 ст.196, п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.10, п.201.14,
п.201.15 ст.201 Податкового кодексу України,
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
2 499 672,00 грн., у т.ч. 1 666 448,00 грн. -
основного платежу та 833 224,00 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
позивачу; податкове
повідомлення-рішення № від 02.07.2013
року, яким, з посиланнями на п.п.14.1.180
п.14.1 ст.14, п.51.1 ст.51, п.54.2, п.п.54.3.5 п.54.3 ст.54,
п.119.2 ст.119, п.123.1 ст.123, п.127.1 ст.127, п.п.163.1.1
п.163.1 ст.163, п.п.164.1.2 п.164.1, п.п.164.2.1, п.п."г",
п.п."е" п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5, п.164.6 ст.164,
п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п."а"
п.п.169.1.3 п.169.1, п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169, п.171.1
ст.171, п.176.2 ст.176 ПК Податкового кодексу
України, розділу ІІІ Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого Наказом Державної
податкової служби України № 1020 від
24.12.2010 року та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2011
року за № 46/18784 (далі - Порядок № 1020),
збільшено суму грошового зобов'язання
податку на доходи фізичних осіб (далі -
ПДФО) в розмірі 181512,96 грн., у т.ч. 120328,64
грн. - основного платежу та 61184,32 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
позивачу.

Позивач на підставі ст.56 Податкового
кодексу України звернувся із скаргою
на названі податкові
повідомлення-рішення в порядку
адміністративного оскарження.
Рішенням про результати розгляду
скарги, прийнятого Міністерством
доходів і зборів України за №
15179/6/99-99-10-01-15 від 13.11.2013 року скаргу
залишено без задоволення.

Судом встановлено, і не заперечується
сторонами, що основним видом
господарської діяльності позивача є
виконання робіт з будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг, інших споруд та
елементів обстановки доріг.

25 січня 2006 року між ТОВ "Продснаб"
(Постачальник, Продавець) та філією
"Доркомплект" ДП "Рівненський
облавтодор" (Покупець) було укладено
Договір № 0125/3 поставки товару. За
умовами Договору, Продавець
зобов'язується поставити Покупцеві
Товар, а Покупець зобов'язується
прийняти та здійснити оплату Товару
(п.п.1.1 п.1 Договору). Предметом
постачання є: запасні частини до АБЗ,
лако-фарбова продукція, спецодяг,
бензопили, кущорізи, віброплити (п.п.1.2
п.1 Договору). З матеріалів справи
вбачається, що 01.06.2011 року було укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору № 0125/3
поставки товару від 25.01.2006 року,
відповідно до якої, Сторони дійшли
згоди, що з 01.06.2011 року вважають
Покупцем, правонаступником всіх прав
та зобов'язань по вказаному Договору
філію "Рівненський райавтодор" ДП
"Рівненський облавтодор".

Виконання сторонами Договору № 0125/3
поставки товару від 25.01.2006 року (у
періоді, охопленому перевіркою) та
отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
"Продснаб" на загальну суму 1175755,80 грн.
(у т.ч. ПДВ - 195959,30 грн.) підтверджується:
накладною № 0406/2 від 06.04..2012 року на
загальну 691702,20 суму грн. (у т.ч. ПДВ -
115283,70 грн.); накладною № 0521/2 від 21.05.2012
року на загальну суму 214080,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 35680,00 грн.); накладною № 0522/2 від
22.05.2012 року на загальну суму 24480,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 4080,00 грн.); накладною № 0525 від
25.05.2012 року на загальну суму 57120,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9520,00 грн.); накладною № 0830/1 від
30.08.2012 року на загальну суму 56941,44 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9490,24 грн.); накладною № 0917/1 від
17.09.2012 року на загальну суму 121740,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 20290,00 грн.); накладною № 1210 від
10.12.2012 року на загальну суму 9692,16 грн. (у
т.ч. ПДВ - 1615,36 грн.); податковою
накладною № 13 від 06.04.2012 року на
загальну 691702,20 суму грн. (у т.ч. ПДВ -
115283,70 грн.); податковою накладною № 25
від 21.05.2012 року на загальну суму 214080,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 35680,00 грн.); податковою
накладною № 28 від 22.05.2012 року на
загальну суму 24480,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4080,00
грн.); податковою накладною № 38 від
25.05.2012 року на загальну суму 57120,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9520,00 грн.); податковою
накладною № 36 від 30.08.2012 року на
загальну суму 56941,44 грн. (у т.ч. ПДВ - 9490,24
грн.); податковою накладною № 13 від
17.09.2012 року на загальну суму 121740,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 20290,00 грн.); податковою
накладною № 14 від 10.12.2012 року на
загальну суму 9692,16 грн. (у т.ч. ПДВ - 1615,36
грн.); товарно-транспортними
накладними: від 06.04.2012 року; від 09.04.2012
року; від 30.08.2012 року; від 17.09.2012 року; від
10.12.2012 року; подорожними листами
вантажного автомобіля: від 17.05.2012 року;
від 21.05.2012 року; від 25.05.2012 року;
платіжними доручення про
перерахування коштів постачальнику: №
1394 від 11.05.2012 року на суму 680000,00 грн., №
1399 від 11.05.2012 року на суму 10000,00 грн., № 1564
від 06.07.2012 року на суму 40000,00 грн., № 1612
від 23.07.2012 року на суму 35000,00 грн., № 1705
від 10.08.2012 року на суму 50000,00 грн., № 11998
від 28.12.2012 року на суму 50000,00 грн.

Використання в господарській
діяльності позивача підтверджується
видатковими накладними: № ДК-0000134 від
09.04.2012 року; № ДК-0000138 від 13.04.2012 року; №
ДК-0000140 від 12.04.2012 року; № ДК-0000135 від
18.04.2012 року; № ДК-0000077 від 30.04.2012 року; №
ДК-0000169 від 17.05.2012 року; № ДК-0000170 від
18.05.2012 року; № ДК-0000208 від 21.05.2012 року; №
ДК-0000262 від 21.05.2012 року; № ДК-0000263 від
21.05.2012 року; № ДК-0000261 від 22.05.2012 року; №
ДК-0000265 від 24.05.2012 року; № ДК-0000187 від
25.05.2012 року; № ДК-0000266 від 26.05.2012 року; №
ДК-0000259 від 28.05.2012 року; № ДК-0000260 від
28.05.2012 року; № ДК-0000264 від 28.05.2012 року; №
ДК-0000121 від 31.05.2012 року; № ДК-0000122 від
31.05.2012 року; № ДК-0000136 від 31.05.2012 року; №
ДК-0000268 від 06.06.2012 року; № ДК-0000270 від
11.06.2012 року; № ДК-0000275 від 12.06.2012 року; №
ДК-0000269 від 14.06.2012 року; № ДК-0000148 від
15.06.2012 року; № ДК-0000273 від 21.06.2012 року; №
ДК-0000140 від 30.06.2012 року; № ДК-0000142 від
30.06.2012 року; № ДК-0000144 від 30.06.2012 року; №
ДК-0000395 від 14.08.2012 року. Оприбуткування
та використання в господарській
діяльності придбаних у ТОВ "Продснаб"
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується: відомостями по
кредиту рахунку 631 (Розрахунки з
постачальниками і підрядчиками);
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку 201 "Сировина й матеріали";
журналами-ордерами по рахунку 201
"Сировина й матеріали"; матеріальними
звітами; звітами про витрати основних
матеріалів на утримання автомобільних
доріг в порівнянні з виробничими
нормами. Як вбачається з матеріалів
справи, пояснень сторін та таблиці 6 до
акту перевірки "ТМЦ, що були отримані
від ТОВ "Продснаб" та включені до
складу витрат за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року" позивачем було включено до
витрат вартість ТМЦ на рівні 938950,00 грн.
(без ПДВ).

Судом встановлено, що 06 квітня 2012 року
між ТОВ "Бюро Ейнштейн" (Поклажодавець)
та ДП "Рівненський облавтодор" Філія
"Рівненський райавтодор" (Зберігач)
було укладено Договір відповідального
зберігання № 05/04з. За умовами даного
Договору, Поклажодавець передає, а
Зберігач приймає на зберігання майно,
яке належить Поклажодавцю на праві
власності, а саме - Бітум БНД 60/90 (п.п.1.1
п.1 Договору). Згідно п.п.2.1.5 п.2 Договору,
Зберігач має право користуватися
майном Поклажедавця. При цьому, для
вчинення будь-яких дій щодо майна
(переміщення, перевезення, демонтаж
тощо), Зберігач зобов'язаний отриманий
попередню письмову згоду Поклажодавця
(п.п.2.1.6 п.2 Договору). А 19 березня 2012 року
між ТОВ "Бюро Ейнштейн" (Постачальник)
та ДП "Рівненський облавтодор" Філія
"Дубно ДЕД" (Покупець) було укладено
Договір поставки № 1/19. За умовами
даного Договору, Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар, а саме
бітум нафтовий дорожній БНД 60/90, 90/130
(п.п.1.1 п.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника позивача, на
балансі філій позивача знаходяться
бітумосховище, склади бітуму та
бітумобаза: у с. Нова Любомирка
(Рівненського району Рівненської
області) вул. Промислова, буд.2, що
підтверджується: Листом № 89 від 11.02.2014
року; Державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою Серії ЯЯ № 260404; витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 16303919 від 16.10.2007 року; витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 16303941 від 16.10.2007 року;
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 16303968 від 16.10.2007
року; витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 16304002 від
16.10.2007 року; та у м.Дубно, що
підтверджується: Довідкою № 77 від
11.02.2014 року; актом передачі майна в
оперативне управління від 31.03.2002 року;
актом передачі майна до статутного
фонду "ДАК" Автомобільні дороги
"України"; актом передачі майна та
фінансових ресурсів згідно з
результатами інвентаризації з балансу
Дубенського ДЕП на баланс Державної
компанії "Автомобільні дороги України"
від 26.04.2002 року; розрахунком вартості
майна Дубенського ДЕП для формування
статутного фонду "ДАК" Автомобільні
дороги України"; зведеним актом
інвентаризації майна Дубенського ДЕП
від 01.04.2002 року; інвентаризаційним
описом основних засобів від 29.03.2002 року.

До вказаних бітумосховищ (бітумобаз)
ТОВ "Бюро Ейнштейн", на підставі
Договору відповідального зберігання №
05/04з від 06.04.2012 року, було передано
бітум БНД 60/90 у кількості 924,324 тони, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 24.05.2012 року та
відповідними залізничними накладними.

На підставі Договору відповідального
зберігання № 05/04з від 06.04.2012 року,
позивачем було отримано дохід, що
підтверджується: рахунком-фактурою №
ДК-0000155 від 29.06.2012 року на загальну суму
600,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 100,00 грн.); актом №
ДК-0000144 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 29.06.2012 року на загальну суму
600,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 100,00 грн.); актом
проведення заліку взаємних вимог між
ДП "Рівненський облавтодор" Філія
"Рівненський райавтодор" та ТОВ "Бюро
Ейнштейн" від 31.08.2012 року на суму 600,00
грн. Керуючись п.п.2.1.6 п.2 Договору
відповідального зберігання № 05/04з від
06.04.2012 року, позивач звернувся до ТОВ
"Бюро Ейнштейн" із проханням надати у
користування бітум дорожній, що
знаходиться на його зберіганні. Листом
№ 50/1 від 06.04.2012 року ТОВ "Бюро Ейнштейн"
дозволило користуватися бітумом в
об'ємі 700 тонн (що йому належить), із
подальшим поверненням такого бітуму в
червні 2012 року, або придбанням такого
бітуму, у кількості, що буде
використана позивачем.

Як вбачається з пояснень представника
позивача та з матеріалів справи,
використаний бітум не був повернутий
позивачем, таку господарську операцію,
а також операцію з додаткового
придбання бітуму, у червні 2012 року було
оформлено як операції з придбання
позивачем ТМЦ на загальну суму 8087346,30
грн. (у т.ч. ПДВ - 1347891,05 грн.), що
підтверджується: рахунком-фактурою №
СФ-0000067 від 27.06.2012 року на загальну суму
8087346,30 грн. (у т.ч. ПДВ - 1347891,05 грн.);
видатковою накладною № РН - 0000066 від
27.06.2012 року на загальну суму 5913224,04 грн.
(у т.ч. ПДВ - 985537,34 грн.); податковою
накладною № 17 від 27.06.2012 року на
загальну суму 5913224,04 грн. (у т.ч. ПДВ -
985537,34 грн.); видатковою накладною №
РН-0000067 від 27.06.2012 року на загальну суму
2174122,26 грн. (у т.ч. ПДВ - 362353,71 грн.);
податковою накладною № 18 від 27.06.2012
року на загальну суму 2174122,26 грн. (у т.ч.
ПДВ - 362353,71 грн.); прибутковими ордерами
матеріалів за квітень 2012 року;
прибутковими ордерами матеріалів за
травень 2012 року; актом проведення
заліку взаємних вимог між ДП
"Рівненський облавтодор" Філія
"Рівненський райавтодор" та ТОВ "Бюро
Ейнштейн" від 31.08.2012 року на суму 600,00
грн.; випискою банку від 02.10.2012 року на
суму 825000,00 грн.; актом прийому-передачі
бітуму зі зберігання № 1 від 30.04.2012 року;
актом прийому-передачі бітуму зі
зберігання № 2 від 30.05.2012 року; актом
прийому-передачі бітуму зі зберігання
№ 3 від 28.06.2012 року.

Виконання умов Договору поставки № 1/19
від 19.03.2012 року підтверджується:
видатковою накладною № РН-0000001 від
28.03.2012 року на загальну суму 110946,43 грн. (в
т.ч. ПДВ - 18491,07 грн.); податковою
накладною № 1 від 28.03.2012 року на
загальну суму 1109446,43 грн. (в т.ч. ПДВ -
18491,07 грн.); товарно-транспортними
накладними; випискою банку від 01.10.2012
року на суму 110946,43 грн.

Придбаний у ТОВ "Бюро Ейнштейн" бітум
було використано в господарській
діяльності позивача на суму 5022941,00 грн.
(без ПДВ), що підтверджується:
видатковою накладною № ДК-0000326 від
27.06.2012 року на отримання 125 т. бітуму;
видатковою накладною № ДК-0000327 від
27.06.2012 року на отримання 123т. бітуму;
довіреністю на отримання бітуму № 125;
актами переробки матеріалів (для
виготовлення А/Б) за квітень 2012 року,
відповідно до яких було використано
185,688 т. бітуму; актами переробки
матеріалів (для виготовлення А/Б) за
травень 2012 року, відповідно до яких
було використано 300,421 т. бітуму; актами
переробки матеріалів (для виготовлення
А/Б) за червень 2012 року, відповідно до
яких було використано 116,86 т. бітуму;
актами переробки матеріалів (для
виготовлення А/Б) за липень 2012 року,
відповідно до яких було використано
83,205 т. бітуму. Виготовлений з вказаного
бітуму асфальтобетон був використаний
в господарській діяльності позивача,
що підтверджується: видатковою
накладною № ДК-0000176 від 19.04.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000237 від
13.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000294 від 28.06.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000364 від 31.07.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000177 від
20.04.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000238 від 13.05.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000294 від 28.06.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000365 від
20.07.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000187 від 30.04.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000239 від 31.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000296 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000357 від 31.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000179 від 30.04.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000240 від
24.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000297 від 28.06.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000366 від 31.07.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000180 від
30.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000241 від 31.05.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000298 від 28.06.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000367 від
31.07.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000181 від 25.04.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000242 від 31.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000299 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000368 від 31.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000243 від 30.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000300 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000369 від 16.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000182 від 30.04.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000244 від
31.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000301 від 28.06.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000302 від 28.06.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000370 від
31.07.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000185 від 30.04.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000246 від 24.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000303 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000371 від 31.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000168 від 30.04.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000248 від
31.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000304 від 28.06.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000372 від 31.07.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000183 від
30.04.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000249 від 31.05.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000305 від 28.06.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000373 від
31.07.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000171 від 30.04.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000228 від 31.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000289 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000172 від 20.04.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000229 від 14.05.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000290 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000359 від 20.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000173 від 30.04.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000230 від
14.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000291 від 28.06.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000360 від 31.07.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000174 від
19.04.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000233 від 30.05.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000363 від 31.07.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000292 від
28.06.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000387 від 25.07.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000293 від 28.06.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000235 від
31.05.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000175 від 30.04.2012 року; матеріальним
звітом за грудень 2012 року; звітами про
рух матеріалів у майстра, прораба;
відомостями по кредиту рахунку 631
(Розрахунки з постачальниками і
підрядчиками); відомостями по рахунку
201 "Сировина й матеріали". Дані
обставини були підтверджені під час
перевірки та відображені у таблиці 2 до
акту перевірки "Розрахунок вартості
бітуму, списаного на виробництво
асфальтобетонних сумішей по Філії
"Рівненський РАД"" та у таблиці 3 до акту
перевірки "Розрахунок вартості бітуму,
списаного на виробництво
асфальтобетонних сумішей, отриманого
від ТОВ "Бюро Ейнштейн".

11 жовтня 2012 року між Філією
"Рівненський райавтодор" ДП
"Рівненський облавтодор" (Виконавець)
та ТОВ "Регіонметал-Захід" (Замовник)
було укладено Договір № 11/10-12 про
надання послуг по приготуванню
асфальтобетону. За умовами Договору,
Замовник доручає, а Виконавець бере на
себе зобов'язання по виконанню послуг
по приготуванню асфальтобетонної
суміші з матеріалів Замовника (п.п.1.1 п.1
Договору). Строк дії Договору до 31.12.2012
року, із можливістю його пролонгації
(п.п.6.4 п.6 Договору).

В листопаді 2012 року, на виконання
вказаного Договору, Замовником ТОВ
"Регіонметал-Захід" було передано
позивачу матеріали для виготовлення
асфальтобетонної суміші (далі - а/б), що
підтверджується актом
приймання-передачі за листопад 2012 року.
Виконання робіт (приготування а/б)
підтверджується: рахунком-фактурою №
ДК-0000307 від 30.11.2012 року на загальну суму
703874,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 117312,40 грн.); актом №
ДК-0000252 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 30.11.2012 року на загальну суму
703874,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 117312,40 грн.);
податковою накладною № 38/014 від 31.10.2012
року на загальну суму 182487,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 30414,60 грн.); податковою накладною №
13/014 від 30.11.2012 року на загальну суму
521386,74 грн. (у т.ч. ПДВ - 86897,79 грн.); актами
переробки матеріалів за листопад 2012
року. В господарській діяльності
позивача виникла потреба у а/б, яка була
придбана ТОВ "Регіонметал-Захід", що
підтверджується: рахунком-фактурою №
5314 від 15.11.2012 року на загальну суму 135759,85
грн. (у т.ч. ПДВ - 22626,65 грн.); накладною №
853 від 30.11.2012 року на загальну суму 135759,85
грн. (у т.ч. ПДВ - 22626,65 грн.); податковою
накладною № 203 від 30.11.2012 року на
загальну суму 135759,85 грн. (у т.ч. ПДВ - 22626,65
грн.); актом проведення заліку взаємних
вимог між ДП "Рівненський облавтодор"
Філія "Рівненський райавтодор" та ТОВ
"Регіонметал-Захід" від 30.11.2012 року на
суму 135759,85 грн. Використання придбаного
а/с в господарській діяльності
позивача підтверджується: накладною на
внутрішнє переміщенні № ДК-0000299 від
30.11.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000515 від 30.11.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000516 від 30.11.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000517 від
30.11.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000518 від 30.11.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000519 від 30.11.2012 року;
видатковою накладною № ДК-0000520 від
30.11.2012 року; видатковою накладною №
ДК-0000521 від 30.11.2012 року; видатковою
накладною № ДК-0000522 від 30.11.2012 року;
матеріальним звітом за грудень 2012 року;
звітами про витрати основних
матеріалів на утримання автомобільних
доріг в порівнянні з виробничими
нормами за грудень 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень сторін та таблиці 5 до акту
перевірки "ТМЦ, що були отримані від ТОВ
"Регіонметал-Захід" та включені до
складу витрат за період з 01.01.2012 року"
позивачем було включено до витрат
вартість ТМЦ на рівні 103547,00 грн. (без
ПДВ).

Згідно ч. 1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р.
- підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р.
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України, витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат та порядок їх визнання
встановлений ст.138 Податкового кодексу
України, зокрема, у п.п.138.1.1 п.138.1
вказаної норми передбачено, що витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Приписами п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, передбачено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України передбачено, що не
включаються до складу витрат - витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. "а" п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, зокрема, встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної. У п.201.8 вказаної
норми встановлено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом наведених норм
законодавства, вбачається, що
необхідною умовою для включення
витрат платником податків, до складу
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, та до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість є, фактична наявність
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з
господарською діяльністю платника
податків та підтвердження
відповідними первинними документами, у
тому числі податковими накладними. При
цьому, наслідки у податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто дії, які
викликають зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства та відповідають змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

Як встановлено судом, згідно
інформації з офіційного веб-сайту
Міністерства доходів та зборів України
свідоцтво платника ПДВ контрагента ТОВ
"Продснаб" почало діяти з 18.08.1997 року,
станом на 03 лютого 2014 року не
анульовано, тобто, і на момент
складання акту перевірки, і після
перевірки, вказаний контрагент був
зареєстрованим платником ПДВ;
свідоцтво платника ПДВ контрагента ТОВ
"Бюро Ейнштейн" анульоване 21.11.2012 року, а
свідоцтво ТОВ "Регіонметал-Захід"
анульовано 29.03.2013 року, тобто через
декілька місяців після здійснення
господарських операцій із позивачем.

Судом встановлено, що суми витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування та податкового кредиту
з податку на додану вартість,
сформованого позивачем за
господарськими операціями з ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" підтверджуються
видатковими накладними, податковими
накладними, виписками банку про
перерахування коштів
контрагентам-постачальникам,
товарно-транспортними накладними.

При цьому, вказані податкові накладні
сформовані відповідно до вимог ст.201
Податкового кодексу України, Наказу
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 р. № 1379 "Про затвердження форми
податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної",
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 р. за № 1333/20071
(чинного на момент здійснення
правочинів) містять усі обов'язкові
реквізити та видані особами,
зареєстрованими як платник податку на
додану вартість на момент видачі таких
податкових накладних. Вказані
обставини не заперечуються сторонами.
Вищевказані документи є первинними
документами у розумінні ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 р. та повністю підтверджують
факт здійснення господарських
операцій, розкривають їх зміст та
обсяг. Отже, вказані первинні
документи, за дослідженими
господарськими операціями, є підставою
для їх відображення в бухгалтерському
та податковому обліку позивача.

Суд критично оцінює висновки ДПІ у
м.Рівному про безтоварність правочину
позивача з ТОВ "Продснаб", ТОВ "Бюро
Ейнштейн" ТОВ "Регіонметал-Захід" з
огляду на обставини щодо відсутності у
таких контрагентів основних фондів,
технічного персоналу, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів, оскільки такі
обставини не можуть бути доказом
неспроможності виконання тих чи інших
господарських операцій з огляду на
відсутність законодавчого обмеження
щодо використання у господарській
діяльності лише власних основних та
транспортних засобів, як і найманої
праці шляхом укладення трудових
договорів.

Поза увагою відповідача залишився той
факт, що як позивач, так і його
контрагент виконали умови укладених
між ними договорів чим і підтвердили
факт їх укладення. Податковим органом
не було доведено, що сторони, укладаючи
обумовлені договори, мали умисел на
укладення їх з іншою метою ніж та, яка
вказана у договорі. ДПІ у м.Рівному не
надано суду будь-яких доказів, які
давали б підстави для сумніву у
реальності проведених господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" та вказували б на
те, що дані видаткових та податкових
накладних, виписаних продавцем
(постачальником) не відповідають
дійсності.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено про умисне
укладення угод позивача з та ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, оскільки не надано
рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
"безтоварності" здійснених позивачем
господарських операцій. Висновок
відповідача про "безтоварність"
господарської операції носить
характер припущення, яке не
підтверджено належними доказами.

Долученими до матеріалів справи
первинними документами
підтверджується, як реальність
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами, так і
використання, придбаних
товарно-матеріальних цінностей у ТОВ
"Продснаб", ТОВ "Бюро Ейнштейн" ТОВ
"Регіонметал-Захід" в господарській
діяльності позивача.

За даних обставин суд приходить до
висновку про не відповідність нормам
чинного законодавства України
збільшення податкового зобов'язання
позивачу за податком на прибуток
підприємства у розмірі 1 910 613,00 грн. та
податку на додану вартість у розмірі 1
584 968,00 грн.

Щодо інших порушень, встановленого
актом перевірки № 414/22-200/31994540 від 19
червня 2013 року, зокрема щодо заниження
задекларованих позивачем сум податку
на прибуток підприємств та заниження
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, суд зазначає, що до
матеріалів справи не долучено доказів
щодо спростування висновків
податкового органу, тому суд не може
об'єктивно та повно дослідити всі
обставини справи, у зв'язку з чим, суд
вважає висновки податкового органу
правомірними.

Як вбачається з акта перевірки №
414/22-200/31994540 від 19 червня 2013 року,
податковим органом встановлено, що ДП
"Рівненський облавтодор" було утримано
але не перераховано до бюджету податок
на доходи фізичних осіб за 2012 рік, по
терміну сплати до 31.12.2012 року в сумі
119341,92 грн.

За період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року,
згідно самостійно поданих податкових
розрахунків форми № 1ДФ за 1, 2, 3, 4
квартали 2012 року, ДП "Рівненський
облавтодор" було утримано (нараховано)
податок на доходи фізичних осіб в
розмірі 327359,61 грн. Вказані обставини
підтверджуються і довідкою № 14/240 від
11.02.2014 року.

Станом на 31.12.2012 року за позивачем
обліковувався утриманий та
задекларований в 2012 році, але не
перерахований до бюджету податок на
доходи фізичних осіб в сумі 119341,92 грн.,
про що зазначено в акті перевірки та не
заперечується представниками позивача
та відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України,
податковим агентом щодо податку на
доходи фізичних осіб є юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або не грошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України,
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Базою оподаткування податком на доходи
фізичних осіб, відповідно до п. 164.1 ст. 164
Податкового кодексу України, є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. А загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу
України, грошове зобов'язання щодо суми
податкових зобов'язань з податку, що
підлягає утриманню та сплаті
(перерахуванню) до бюджету в разі
нарахування/виплати доходу на користь
платника податку - фізичної особи,
вважається узгодженим податковим
агентом або платником податку, який
отримує доходи не від податкового
агента, в момент виникнення
податкового зобов'язання, який
визначається за календарною датою,
встановленою розділом IV цього Кодексу
для граничного строку сплати податку
до відповідного бюджету.

Відповідно до п.п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України встановлено, що
податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Згідно п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України, якщо оподатковуваний
дохід нараховується податковим
агентом, але не виплачується (не
надається) платнику податку, то
податок, який підлягає утриманню з
такого нарахованого доходу, підлягає
перерахуванню до бюджету податковим
агентом у строки, встановлені цим
Кодексом для місячного податкового
періоду.

Отже, суми податку на доходи фізичних
осіб, що визначені ДП "Рівненський
облавтодор" у поданих до податкового
органу податкових розрахунках форми
1ДФ, є узгодженими та підлягали сплаті
до бюджету у строки, встановлені для
місячного податкового періоду.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України,
податковий борг це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податкова вимога
-письмова вимога органу державної
податкової служби до платника податків
щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України, податкове
повідомлення-рішення є письмовим
повідомленням контролюючого органу
(рішенням) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

У ст. 58 Податкового кодексу України
визначено поняття податкового
повідомлення-рішення, а саме - у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у
разі коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Згідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган
державної податкової служби надсилає
(вручає) йому податкову вимогу в
порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи узгодженість податкових
зобов'язань позивача у зв'язку з
підтвердженим перевіркою своєчасним
поданням податкових розрахунків форми
1ДФ за 2012 рік, несвоєчасно та не в
повному обсязі перераховані до бюджету
суми податку на доходи фізичних осіб
відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України мають
статус податкового боргу, щодо
погашення якого платнику податків
підлягала до надіслання податкова
вимога.

Щодо відповідальності позивача, як
податкового агента з ПДФО, за
несвоєчасне перерахування податку до
бюджету, то він повинен нести
відповідальність у межах, ст. 126 ПК
України, якою передбачено, що у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Згідно п.п. 2.1 п. 2 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
за № 1236 від 28.11. 2012 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 р. за №
2135/22447 (далі - Порядок № 1236) орган
державної податкової служби визначає
суму нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у випадках, якщо:
а) платник податків не подає в
установлені строки податкову
декларацію; б) дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових деклараціях, уточнюючих
розрахунках; в) згідно з податковим та
іншим законодавством особою,
відповідальною за нарахування сум
податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
орган державної податкової служби; г)
рішенням суду, що набрало законної
сили, особу визнано винною в ухиленні
від сплати податків; ґ) дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених Кодексом, у тому
числі податку на доходи фізичних осіб,
таким податковим агентом; д) в інших
випадках, коли здійснення такого
розрахунку передбачено статтею 58 глави
4 розділу ІІ Кодексу.

Відповідно п.п.2.2. п.2 Порядку № 1236, у
випадках, зазначених у пункті 2.1 цього
розділу, відповідний структурний
підрозділ органу державної податкової
служби складає податкове
повідомлення-рішення: за формою згідно
з додатком 2 за наслідками перевірок
(форма „Р"); за формою згідно з додатком
3 за порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання (форма „Ш").

Факт заниження податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 119341,92 грн.,
перевіркою не встановлений, в акті
перевірки не відображений, на його
наявність відповідач не вказує. За
таких обставин, збільшення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 119341,92 грн.
суд вважає безпідставним, а прийняття
до позивача податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 02.07.2013 року у даній частині є
неправомірним.

Щодо збільшення податку на доходи
фізичних осіб на суму 986,72 грн., у зв'язку
із неправильним визначенням позивачем
сум нарахованого податку, суд вказує,
що до матеріалів справи не долучено
доказів на спростування висновків
податкового органу, у зв'язку з чим суд
вважає їх правомірними.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При розгляді справи, судом були
досліджені первинні документи, що
містять відомості про обставини, які є
предметом доказування у цій справі, та
пов'язані з рухом активів, виконанням
зобов'язань, отриманням економічних
вигод, що описані вище, та
підтверджують обґрунтованість
визначення сум витрат та податкового
кредиту з податку на додану вартість.
При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до часткового задоволення,
а заперечення відповідача суд частково
відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать чинному законодавству та
фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачу відмовлено. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
частково на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити із Державного
бюджету України 440 (чотириста сорок)
грн. 35 коп. судового збору, сплаченого
згідно платіжного доручення № 574 від
24.12. 2013 р. (т. 1 а.с. 14).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби № від 04.07. 2013
року в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 2377452,00 грн., у тому
числі 1584968,00 грн. за основним платежем
та 792484,00 грн. - штрафними (фінансовими)
санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби № від 04.07. 2013
року в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на суму 1910613,00 грн., у тому
числі 1273742,00 грн. за основним платежем
та 636871,00 грн. - штрафними (фінансовими)
санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби № від 02.07. 2013
року в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 179012,00 грн., у тому
числі 119341,92 грн. за основним платежем та
59670,96 грн. - штрафними (фінансовими)
санкціями.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Дочірнього підприємства "Рівненський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 440 (чотириста сорок) грн.
35 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.