Справа № 813/243/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
№ 813/243/14
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
з участю представників: позивача
ОСОБА_1, відповідача Лешика І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області про
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, в якому просить
скасувати виданий відповідачем 22.10.2013
року на її ім'я припис №17л про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, відповідно до якого від неї
вимагається у 60-денний термін знести
самовільно збудований гараж розміром
3,60м х5,15 м по АДРЕСА_1 та привести
житловий будинок АДРЕСА_1 до
попереднього стану шляхом знесення
житлових кімнат на горищі будинку
площею 51,5 кв.м та знесення веранди
розміром 5,60м х3,82м. В обґрунтування
позовних вимог, з посиланням на ст.19
Конституції України, ст. ст. 34 та 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
покликається на те, що відповідач
перевищив надані йому повноваження
вимагаючи привести у попередній стан
житловий будинок, оскільки жодним
нормативним актом таких повноважень не
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.
Додатково пояснив, що позивачем та
іншими співвласниками будинку АДРЕСА_1
виготовлені документи на узаконення
права власності на самочинно здійснену
до 2007 року реконструкцію будинку та
будівництво будівель. Просив позов
Представник відповідача Лешик І.П. в
судовому засіданні позову не визнав з
підстав, викладених у письмовому
запереченні. Пояснив, що в результаті
проведеної Інспекцією ДАБК у
Львівській області перевірки було
встановлено самовільне здійснення
ОСОБА_3 реконструкції житлового
будинку АДРЕСА_1 шляхом добудови
приміщень та самовільного будівництва
гаражу та літньої кухні. Таким чином,
позивач порушив ст.7, ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27
Закону України «Про архітектурну
діяльність» та ч.ч.1,2,3,17 ст. 29 Закону
України «Про планування і забудову
територій». З посиланням на вказані
норми, а також на Закон України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Земельний кодекс України,
Постанову КМУ №553 від 23.05.2011 року,
Положення про інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області зазначив, що
позивач немає жодних документів на
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій він
проводив будівництво, що давало
підстави Інспекції для винесення
спірного припису. Наявність звіту
обстеження конструктивних елементів
житлової будівлі не спростовує
правомірності прийняття припису,
оскільки припис не стосується
порушення позивачем будівельних норм,
а стосується відсутності у позивача
правовстановлюючого документа на
землю, на якій він здійснив самочинне
будівництво. Вважає оскаржений припис
законним. Просив відмовити у
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, встановив
наступні фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.
22.10.2013 року Інспекцією ДАБК у
Львівській області здійснено
позапланову перевірку на предмет
додержання вимог містобудівного
законодавства щодо проведення
будівельних робіт на АДРЕСА_1.
Підставою проведення перевірки, як
вказано у направленні від 21.10.2013 року
№1434/1-3/4, стало звернення ЛКП 507
(вх.Реєстр№7/13/13/4-1068 від 10.10.2013 р.)
Результати перевірки оформлені актом
№114-л від 22.10.2013 року.
Як слідує з акту, перевіркою
встановлено, що ОСОБА_3, будучи
власником 1/6 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, самовільно здійснила
реконструкцію цього будинку шляхом
влаштування на горищі будинку площею
51,5 кв.м житлових кімнат та добудови
веранди розміром 5,60м х 3,82м, а також
самовільно здійснила будівництво
гаражу розміром 3,60м х 5,15 м без
затвердженої проектної документації,
чим порушено ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
та без дозволу на виконання
будівельних робіт, чим порушено
ч.ч.1,2,3,17 ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову територій».
За наслідками перевірки складено
протокол № 22-л від 22.10.2013 року про
порушення ОСОБА_3 частини першої ст. 96
КУпАП та винесено припис № 17л від 22.10.2013
року, яким запропоновано в 60-денний
термін знести самовільно збудований
гараж розміром 3,60м х 5,15 м по АДРЕСА_1 та
привести житловий будинок АДРЕСА_1 до
попереднього стану шляхом знесення
житлових кімнат на горищі будинку
площею 51,5 кв.м та знесення веранди
розміром 5,60м х 3,82м, про виконання якого
письмово повідомити інспекцію до 22.12.2013
Постановою заступника начальника
Інспекції ДАБК у Львівській області
№1л/354-ф від 23.10.2013 року ОСОБА_3 визнана
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною першою ст. 96 КУпАП, та на неї
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 170 грн.
Цього ж числа ОСОБА_3 сплатила 170 грн
штрафу, що підтверджується квитанцією
№61 від 23.10.2013 року.
Водночас, судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи такі
14.03.2013 року Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» (далі - ОКП «БТІ та
ЕО») виготовлено технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, відповідно до якого
власниками будинку є чотири особи, троє
з яких (ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5) є
власниками 1/6 частини будинку кожний,
та один (ОСОБА_6) - власником Ѕ частини
Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на
будинок підтверджується
реєстраційними посвідченнями
Львівського БТІ від 13.12.1980 року, право
власності ОСОБА_6 - свідоцтвом про
право власності на будівлі від 24.01.1967
року, виданого Шевченківським
райвиконкомом м. Львова.
Вказаним документам передувало
рішення виконкому Новояричівської
районної ради від 17.07.1961 року №314 про
виділення ОСОБА_7 земельної ділянки під
будівництво житлового будинку, яким
дозволено проводити будівництво
житлового будинку в с. Кривчиці на
земельній ділянці за №898, площею 0,12 га,
відведеній в натурі у відповідності до
акту від 11.07.1961 року №155, а також рішення
виконкому Шевченківської районної
ради від 20.01.1967 року №37 про оформлення
права власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1, яким право власності на нього
визнано по половині за ОСОБА_6 та ОСОБА_7

22.08.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
стосовно погодження самочинного
будівництва.

14.09.2013 року за № 33-зв-1432 Личаківська
районна адміністрація повідомила
власників будинку АДРЕСА_1, в т.ч.
ОСОБА_3, про те, що на засіданні
міжвідомчої комісії при Личаківській
районній адміністрації звернення було
розглянуто та надано висновок про
технічну можливість експлуатації
будинку після самовільно здійсненої
реконструкції.

Одночасно заявникам було роз'яснено, що
висновок носить рекомендаційний
характер для голови районної
адміністрації та підлягає
затвердженню відповідним
розпорядженням. Для цього заявникам
необхідно подати постанову про
притягнення порушника до
адміністративної відповідальності за
самочинні дії, долучивши квитанцію про
сплату штрафу, довідку про власників
будинку та укласти угоду про
погодження самочинного будівництва,
сплативши за це відповідні кошти.

01.10.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до Управління контролю та
аудиту департаменту «Адміністрації
міського голови» Львівської міської
ради з проханням погодити кошторисну
вартість самочинно виконаних робіт з
реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_1 шляхом влаштування мезоніну,
прибудов тамбура і двох веранд та
будівництва двох гаражів і літньої
кухні по АДРЕСА_1.

Висновком від 07.10.2013 року за №2103-198
Управління контролю та аудиту погодило
кошторисну вартість самочинно
виконаних робіт з реконструкції
житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом
влаштування мезоніну, прибудов тамбура
і двох веранд та будівництва двох
гаражів і літньої кухні по АДРЕСА_1 в
сумі 210946 тис. грн.

Підставою для прийняття такого
висновку стали вказані у ньому
документи: проект на відповідність
нормативним вимогам самовільно
здійснених реконструкцій житлового
будинку АДРЕСА_1 шляхом влаштування
мезоніну в об'ємі існуючого горища з
прибудовами тамбура і двох веранд та
будівництва двох гаражів і літньої
кухні по АДРЕСА_1; акт-попередження ЛКП
№507 від 04.09.2013 року №б/н щодо самочинно
здійсненого переобладнання та
самочинного будівництва вказаних
будівель; технічний паспорт житлового
будинку АДРЕСА_1, складений станом на
14.03.2013 року (інвентарний №1187); витяг з
протоколу засідання міжвідомчої
комісії при Личаківській районній
адміністрації від 22.08.2013 року « 5-27,
параграф 12 щодо технічної можливості
експлуатації житлового будинку
АДРЕСА_1 після самочинно виконаних
робіт з реконструкції шляхом
влаштування мезоніну в об'ємі
існуючого горища з прибудовами тамбура
і двох веранд та будівництва двох
гаражів і літньої кухні по АДРЕСА_1;
дефектний акт від 11.01.2013 року,
затверджений директором ЛКП
«Архітектурно-будівельний нагляд»;
зведений кошторисний розрахунок
вартості будівництва, складений в
поточних цінах станом на 11.01.2013 року на
суму 210946 тис. грн.; порядковий локальний
кошторис та відомість ресурсів.

Таким чином, встановлені судом
фактичні обставини свідчать про те, що
станом на дату проведення Інспекцією
ДАБК у Львівській області та винесення
оскарженого припису - - 22.10.2013 року -
позивачем ОСОБА_3 та іншими
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 вчинялися дії, спрямовані на
узаконення права власності на
самочинно переобладнані та збудовані
до цього будинку приміщення та будівлі.

Для завершення цієї процедури
власникам необхідно було подати
постанову про притягнення порушника до
адміністративної відповідальності за
самочинне будівництво та долучивши
квитанцію про сплату штрафу.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України зобов'язано органи державної
влади та їх посадових осіб діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Згідно статті 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон
№ 3038-VI) державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті
41 Закону № 3038-VI, посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право,
в тому числі, складати протоколи про
вчинення правопорушень, акти перевірок
та накладати штрафи відповідно до
закону та видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо: а) усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності, визначає
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 р. №
553 (далі - Порядок).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2
Порядку державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції.

Державний архітектурно-будівельний
контроль, відповідно до пункту 5
Порядку, здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Підстави для проведення позапланової
перевірки визначені пунктом 7 Порядку,
серед яких є виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта та
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.

Як на підставу проведення 22.10.2013 року
Інспекцією ДАБК у Львівській області
позапланової перевірки на предмет
додержання вимог містобудівного
законодавства щодо проведення
будівельних робіт на АДРЕСА_1,
відповідач посилається на звернення
ЛКП №507 (вх.Реєстр№7/13/13/4-1068 від 10.10.2013
р.).

Однак, як видно з листа ЛКП «№507»
Личаківської районної адміністрації
від 10.10.20113 року №786, у ньому йдеться про
внесення змін до протоколу №518,
складеному ЛКП «№507» щодо фактів
самочинного будівництва у вигляді
заміни слів «ОСОБА_3» на «ОСОБА_5».

Повноваження посадових осіб інспекцій
під час здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені пунктом 11 Порядку,
відповідно до якого вони мають право,
зокрема, складати протоколи про
вчинення правопорушень та акти
перевірок, і накладати штрафи у межах
повноважень, передбачених законом та
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу
на виконання будівельних робіт.

Згідно пункту 17 Порядку, у разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу
на виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Аналіз частини четвертої статті 41
Закону № 3038-VI та пунктів 11 та 17 Порядку
дає підстави вважати, що посадові особи
інспекції вправі видавати лише два
види приписів, а саме: про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу
на виконання будівельних робіт.

Позивач не заперечує порушення вимог
ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та ч.ч.1,2,3,17
ст. 29 Закону України «Про планування і
забудову територій», яке полягає у
реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_1 шляхом влаштування мезоніну,
прибудови веранди та будівництва
гаражу по АДРЕСА_1 без затвердженої
проектної документації та без дозволу
на виконання будівельних робіт.

Більше того, знаючи, що реконструкція
житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом
влаштування мезоніну, прибудов тамбура
і двох веранд та будівництво двох
гаражів і літньої кухні по АДРЕСА_1
здійснені у період з 1990 по 2007 рік
(згідно даних звіту про проведення
технічного обстеження житлового
будинку) самочинно, ОСОБА_3 разом з
іншими співвласниками будинку ОСОБА_5
та ОСОБА_6 в 2013 році вчиняють дії,
спрямовані на узаконення самочинного
будівництва.

Саме під час здійснення позивачем та
іншими співвласниками будинку
процедури узаконення самочинного
будівництва відповідач здійснює
позапланову перевірку, за наслідками
якої складає акт перевірки, протокол
про вчинення правопорушення та видає
оскаржений припис.

Суть припису №17л від 22.10.2013 року
полягає у вимозі знести самовільно
збудований гараж по АДРЕСА_1 та
привести житловий будинок АДРЕСА_1 до
попереднього стану шляхом знесення
житлових кімнат на горищі будинку та
знесення веранди розміром.

Тобто, фактично припис містить єдину
вимогу - знесення самочинного
будівництва.

Згідно наведеного по тексту постанови
вище аналізу чинного законодавства,
жодна з вказаних норм не передбачає
права відповідача на видачу такого
виду приписів.

Питання, пов'язані із самочинним
будівництвом, регулюються статтею 376 ЦК
України, відповідно до частини першої
якої житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Отже, знесення самочинного будівництва
можливе лише якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб.

Інших підстав для знесення самочинного
будівництва законодавством не
передбачено.

Судом встановлено, що між позивачем та
іншими співвласниками будинку є згода
на узаконення самочинного будівництва,
яким не порушено ні їхні права, ні права
будь-яких інших осіб. Це
підтверджується узгодженими спільними
діями позивача та інших співвласників
будинку та відсутністю будь-яких скарг
з цього приводу.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повно важення надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При вирішенні даного спору суд вважає
за доцільне дати оцінку спірного
припису виходячи з принципу
пропорційності, який є
загальноправовим принципом,
спрямованим на забезпечення у
правовому регулюванні розумного
балансу приватних і публічних
інтересів, відповідно до якого цілі
обмежень прав мають бути істотними, а
засоби їх досягнення обґрунтованими і
мінімально обтяжливими для осіб, чиї
права обмежуються, та дозволяє досягти
розумного співвідношення між цілями
державного впливу та засобами їх
досягнення.

Отже, принцип пропорційності являє
собою загальний, універсальний принцип
права, який вимагає співрозмірного
обмеження прав та свобод людини для
досягнення публічних цілей.

17 липня 1997 року Верховна Рада України
ратифікувала Європейську конвенцію
про захист прав людини та основних
свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини
перевірку та забезпечення
справедливої збалансованості
інтересів людини з інтересами
(потребами) суспільства вважає одним з
основних засобів забезпечення
правомірності відносин «людина -
держава».

Аналіз практики Європейського суду з
прав людини свідчить про те, що цей
принцип пов'язаний насамперед із
проблемою правомірностей обмежень
прав людини. Завдяки діяльності суду в
праві Конвенції щодо кожного з прав
людини склалися критерії припустимого
втручання держави, засновані на
принципі пропорційності, унаслідок
чого він набуває універсального
значення. При цьому такі критерії
стосуються як нормативно-правових, так
і індивідуально-правових заходів.

При встановлені обмежень має
зберігатися сутність суб'єктивного
громадянського права, що здійснюється
на розсуд особи, якщо це не йде у розріз
з важливими суспільними інтересами та
правами інших уповноважених осіб.

Вимога мінімальності
державно-правового впливу на суспільні
відносини означає, що засоби повинні
бути якнайменш обтяжливими для
суб'єктів права. В умовах правової
держави заборона надмірного
державного втручання у свободу особи
розглядається як аксіоматична вимога:
держава має право обмежувати право
людини тільки тоді, коли це дійсно
необхідно, і тільки в такому обсязі, в
якому її заходи будуть співмірними з
поставленою метою. Іншими словами, у
цій сфері проголошується і діє принцип
пропорційності (розмірності,
адекватності).

Даючи оцінку припису №17л від 22.10.2013
року через призму принципу
пропорційності, суд дійшов висновку, що
відповідач використав надані йому
повноваження щодо видачі припису без
дотримання балансу між суспільними
інтересами та правом позивача. За
відсутності об'єктивних підстав для
видачі припису про знесення
самочинного будівництва (який чинним
законодавством не передбачений), за
відсутності доказів про порушення
позивачем будь-яких прав інших осіб, та
за наявності достатніх доказів про
вчинення позивачем дій, спрямованих на
узаконення самочинного будівництва,
припис такого змісту є неспіврозмірним
з метою державного
архітектурно-будівельного контролю.

Перевіривши оскаржений позивачем
припис№17л про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, виданий 22.10.2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, суд
дійшов висновку, що такий суперечить
вимогам Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю і
прийнятий з порушенням передбачених
статтею 2 КАС України принципів, тому
його слід скасувати, задовольнивши
позовні вимоги.

Відповідно до положень статті 94 КАС
України підлягають відшкодуванню з
Державного бюджету України понесені
позивачем судові витрати у вигляді
судового збору, сплаченого за
квитанцією №111 від 14.01.2014 року.

Керуючись ст.ст.7-14,69-71,86,87,94,159,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати припис №17л про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, виданий 22.10.2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області.

Стягнути з Державного бюджету
України в користь ОСОБА_3 73 (сімдесят
три) гривні 08 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома
О.П.

Повний текст постанови
виготовлений 17 березня 2014 року.