Справа № 2а-12360/10/0570
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
справа №2а-12360/10/0570

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., за участю представника
позивача Шутова Р.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Артемвугілля» на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі № 2а-12360/10/0570 за позовом
Державного підприємства
«Артемвугілля» до Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у задоволені позову Державного
підприємства «Артемвугілля» до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про скасування
рішення № 330/32270533 від 06 травня 2010 року
про застосування фінансових санкцій
за несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів зі страхових
внесків, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подана апеляційна
скарга, в якій він просить скасувати
постанову суду першої інстанції через
порушення ним норм матеріального права
і прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що судом першої
інстанції не було прийнято до уваги, що
сплачені позивачем в серпні 2009 р. кошти
на заробітну плату є розрахунком по
заробітній платі за липень 2009 року, том
нарахування до Пенсійного фонду на цю
суму є не авансовими платежами,
оскільки вони сплачуються не за
базовий період, а підлягають сплаті
позивачем як страхові внески.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати. Уточнив, що згодні
з рішенням відповідача про
застосування штрафу лише в сумі 145,91
грн., а іншу частину вважають
протиправною.

Представник відповідача у судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є юридичною
особою та був платником страхових
внесків на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідачем було проведено планову
перевірку державного підприємства
"Артемвугілля", за результатами якої
складено акт від 06 січня 2010 року № 1 про
результати планової перевірки з питань
дотримання вимог законодавства щодо
нарахування, обчислення і сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, інших
платежів за період з 01 липня 2008 року до
01 жовтня 2009 року та надання достовірних
відомостей до органів Пенсійного фонду
за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2009
року.

Актом перевірки виявлено порушення
позивачем вимог частини 6 статті 20
Закону №1058 в частині пропорційної
сплати страхових внесків при отриманні
коштів на виплату заробітної плати (а.с.
24-34). Порушення полягає в тому, що
перераховуючи 31.07.2008 р. платіжним
дорученням № 04867 кошти на заробітну
плату за липень 2008 року в сумі 5220 грн.,
позивач недоплатив внесок в сумі 0,04
грн., перераховуючи 25.09.2008 р. платіжним
дорученням № 3066 кошти на заробітну
плату за вересень 2008 року в сумі 2445,08
грн., позивач недоплатив внесок в сумі
291,77 грн., а перераховуючи 21 серпня 2009
року платіжними дорученнями №№ 524, 502,
527, 488, 489, 513, 539, 475, 694, 509, 602, 600, 632, 690, 704, 616,
617, 703, 566, 512, 487, 692, 601, 702, 536, 689, 489, 691, 603, 490,
510, 701, 537, 484, 567, 668, 670 сплачено заробітну
плату працівникам за липень 2009 року у
розмірі 10858288,30 гривень, позивачем
одночасно недоплачено страхових
внесків в розмірі 1127696,73 гривень.

На підставі акту перевірки прийнято
рішення від 06 травня 2010 року №330/32270533,
яким за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків на підставі п. 7 ч. 9
ст. 106 Закону № 1058 накладено штраф у
розмірі 50% сум несплачених або
несвоєчасно сплачених авансових
платежів у розмірі 563994,27 гривень (а.с. 9).

Нарахування фінансової санкції
здійснювалось на підставі облікових
даних картки особового рахунку
підприємства (а.с. 94-110).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволені позовних вимог, виходив з
того, що оскільки виплати заробітної
плати за платіжними дорученнями від 21
серпня 2009 року були здійснені
позивачем за базовий звітний період -
липень 2009 року, тому позивач повинен
був сплатити й авансові платежі із
страхових внесків за цей період, як
встановлено частиною 6 статті 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
підпунктом 5.1.4 пункту 5 Інструкції "Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на вимогах
закону та всебічному дослідженні
обставин справи.

За приписами частини 6 статті 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж за 20 календарних днів з дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для позивача є
календарний місяць.

При цьому, в разі здійснення протягом
базового звітного періоду виплат
(виплати доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, страхувальники одночасно з
видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати авансові платежі у вигляді
сум страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід).

Згідно з пунктами 14 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про підвищення престижності
шахтарської праці" та 14 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
гірничі підприємства зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше як через 28 календарних днів
з дня закінчення цього періоду.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що страхові внески
підлягають сплаті одночасно з видачею
з сум виплат (виплати доходу), на які
нараховуються страхові внески,
пропорційно їх розміру, але в будь
якому разі не пізніше граничного
строку для сплати страхових внесків за
відповідний базовий період.

Як встановлено судом, у вищенаведених
випадках позивач здійснював
перерахування коштів на виплату
заробітної плати до закінчення
граничного строку сплати страхових
внесків, але при цьому одночасно не
здійснював сплати відповідної суми
страхових внесків пропорційно виплаті
доходу, які за своєю природою є
авансовими, тому його дії вірно
розцінені відповідачем як порушення
частини 6 статті 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за що передбачена
відповідальність згідно пункту 7
частини 9 статті 106 вказаного Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 9 статті
106 Закону виконавчі органи Пенсійного
фонду застосовують до страхувальників
такі фінансові санкції: за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків, передбачених цим Законом, -
штраф у розмірі 50 відсотків сум
несплачених або своєчасно не сплачених
авансових платежів.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність рішення
відповідача про застосування
фінансових санкцій за порушення
приписів ч. 6 ст. 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, справа по суті
вирішена правильно і підстави для
скасування або зміни постанови
відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Артемвугілля» залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі № 2а-12360/10/0570 за позовом
Державного підприємства
«Артемвугілля» до Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі ухвала виготовлена 14
березня 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

М.І. Старосуд