Справа № 826/750/14
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 826/750/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Донця В.А.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доДержавної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києвіпро визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних санкцій
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.
Позов мотивований тим, що оскаржуване
рішення прийняте з порушенням
встановленого порядку його прийняття,
а саме: відповідачем не було враховано
заперечення позивача та несвоєчасно
надано на них відповідь. Окрім того, як
зазначено у позовній заяві, висновки
акта перевірки за наслідками якої
прийняте оскаржуване рішення, не
відповідають дійсності та суперечать
нормам чинного законодавства, оскільки
відповідачем донараховано єдиний
соціальний внесок на суму отриманого
позивачем доходу, хоча відповідно до
законодавства, яке визначає порядок
сплати єдиного соціального внеску,
такий внесок нараховується на суму
доходу лише тієї фізичної
особи-підприємця, яка перебуває на
загальній системі оподаткування.

Представник позивача під час судового
розгляду позов підтримала, просила
задовольнити позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач участі повноважного
представника у судовому розгляді
справи не забезпечив, про час, дату та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, що підтверджується
розпискою уповноваженої особи
відповідача про отримання повістки,
примірник якої наявний у матеріалах
справи.

На підставі частин четвертої, шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України судом ухвалено
здійснювати судовий розгляду справи
без участі представника відповідача за
наявними в матеріалах судової справи
доказами та про продовження розгляду
справи в письмовому провадженні.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні, 19.02.2014, пояснення
представника позивача, дослідивши
докази, які містяться в матеріалах
справи, судом встановлено наступне.

Згідно з даними Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований з 29.07.2009 як фізична
особа-підприємець.

Відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку від 01.01.2011 серії НОМЕР_2
позивач є платником єдиного податку,
термін дії свідоцтва - 2011 рік.

На підставі наказу від 29.11.2013 №935
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
проведено позапланову невиїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
з питань дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 05.12.2013, про що складено
акт від 12.12.2013 №2793/26-58-17-01-17-.

Не погоджуючись із висновками
перевірки, позивачем подано
заперечення від 26.12.2013 вих. №26/12/13 на акт
від 12.12.2013 №2793/26-58-17-01-17-.

За наслідками зазначеної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
прийнято рішення від 30.12.2013 № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, яким позивачу донараховано
15822,51 грн. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та нараховано
7911,26 грн. штрафних санкцій.

Листом Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 09.01.2014 №24/Ш/26-58-17-01-11 позивача
повідомлено про залишення акта
перевірки від 12.12.2013 №2793/26-58-17-01-17-
без змін.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку встановлені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами і
доповненнями, далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону №2464-VI, платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

З матеріалів справи убачається, що
позивач з 29.07.2009 був зареєстрований як
фізична особа-підприємець, відтак
належав до платників єдиного внеску
відповідно до Закону №2464-VI та
відповідно до Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 №727/98
(чинного на час виникнення спірних
відносин), перебував на спрощеній
системі оподаткування, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом.

Пунктом першим частини другої статті 6
Закону №2464-VI встановлено, що платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно з частиною першою статті 7
Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), єдиний
внесок нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних
осіб-підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток) (абзац перший пункту 2);
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу (пункт 3).

Частиною одинадцятою статті 8 Закону
№2464-VI (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
встановлювалось, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Згідно з частиною восьмою статті 9
Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом (абзац
перший). Базовим звітним періодом є
календарний місяць, а для платників,
зазначених в абзацах третьому та
четвертому пункту 1 частини першої
статті 4 цього Закону, - календарний рік
(абзац третій).

Водночас, зі змісту Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
(чинного на час виникнення спірних
відносин) убачається, що звітним
(податковим) періодом для суб'єктів
господарювання, які обрали спрощену
систему оподаткування, є квартал.

Як убачається з акта перевірки від
12.12.2013 №2793/26-58-17-01-17-, у зв'язку із
встановленням факту перевищення
позивачем граничного обсягу виручки 500
тис. грн. на 44525,00 грн., який мав місце в
грудні 2011 року, відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем
частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI
відповідно до якої: "Платники єдиного
внеску, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік, до 10
лютого наступного року, крім фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, які сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок." (сторінка 4 акта перевірки).

Разом з тим, зазначена редакція частини
восьмої статті 9 Закону №2464-VI була
внесена до Закону №2464-VI Законом
України "Про внесення змін до статей 9 і
25 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
18.09.2012 №5292-VI, який набрав чинності на
наступний день після його
опублікування (пункт 2 Закону №5292-VI) в
офіційному виданні - Голос України,
12.10.2012 №192, тобто з 13.10.2012.

Відтак, посилання відповідача у акті
перевірки, за наслідками якої прийняте
оскаржуване рішення, на порушення
позивачем у грудні 2011 року частини
восьмої статті 9 Закону №2464-VI в
редакції Закону №5292-VI є безпідставним,
оскільки спірні відносини виникли до
набрання чинності Законом №5292-VI.

Також, пунктом 5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
(чинного на час виникнення спірних
відносин) встановлювалось, що у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Як уже зазначалось, перевіркою
встановлено факт перевищення
позивачем граничного обсягу виручки 500
тис. грн. на 44525,00 грн., який мав місце в
грудні 2011 року, що також не
заперечувалось представником
позивача. Відтак, з урахуванням
положень пункту 5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
позивач перейшов на загальну систему
оподаткування починаючи з 01.01.2012.

Водночас, за акта перевірки убачається,
що відповідачем суму 44525,00 грн. взято як
дохід позивача за 2011 рік та нараховано
на цю суму 34,7% єдиного внеску, що
складає 15450,18 грн.

За висновком суду, оскільки позивач до
01.01.2012 перебував на спрощеній системі
оподаткування, відповідач не мав
правових підстав нараховувати єдиний
внесок на суму доходу (прибутку)
позивача, оскільки відповідно до вимог
частини першої статті 7 Закону №2464-VI (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) єдиний внесок на суму
доходу (прибутку), отриманого від
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб,
нараховується для фізичних
осіб-підприємців крім тих, які обрали
спрощену систему оподаткування.

При цьому, в акті перевірки зазначено,
що позивачем, як фізичною
особою-підприємцем, яка обрала
спрощену систему оподаткування, за 2011
рік сплачено 4010,30 грн. єдиного внеску,
звіти з єдиного соціального внеску за
2011 рік подані вчасно.

На думку суду, позивачу після переходу
зі спрощеної системи оподаткування на
загальну, слід було нарахувати та
сплатити суми єдиного внеску у вигляді
авансових платежів на підставі
квартальної декларації, яка подається
ним після закінчення кварталу, в якому
відбувся перехід, відповідно до
положень частини восьмої статті 9
Закону №2464-VI VI (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин).

Таким чином, зважаючи на безпідставне
посилання відповідача в акті
перевірки, за наслідками якої прийнято
оскаржуване рішення, на положення
частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI в
редакції Закону №5292-VI, враховуючи
неправомірність нарахування
відповідачем позивачу єдиного внеску
на дохід за 2011 рік, оскільки позивач до
01.01.2012 перебував на спрощеній системі
оподаткування, та дохід за 2011 рік не
підлягав обкладенню податком на доходи
фізичних осіб, суд дійшов висновку про
необґрунтованість висновків Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, викладених в
акті перевірки, за наслідками якої
прийнято оскаржуване рішення, щодо
несплати позивачем 15450,00 грн. єдиного
внеску за 2011 рік.

Також, суд погоджується з доводами
позивача про порушення відповідачем
порядку прийняття оскаржуваного
рішення.

Так, порядок проведення органами
доходів і зборів перевірок та
оформлення їх результатів
визначається Главою 8 Розділу ІІ
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 86.7 статті 86
Податкового кодексу України (в чинній
редакції на час прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення), у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами та даними, викладеними в
акті (довідці) перевірки, вони мають
право подати свої заперечення протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
(довідки). Такі заперечення
розглядаються органом державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях (абзац перший). Участь
керівника відповідного органу
державної податкової служби (або
уповноваженого ним представника) у
розгляді заперечень платника податків
до акта перевірки є обов'язковою. Такі
заперечення є невід'ємною частиною
акта (довідки) перевірки (абзац третій).
Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
органу державної податкової служби
(або його заступником) з урахуванням
результатів розгляду заперечень
платника податків (у разі їх наявності).
Платник податків або його законний
представник може бути присутнім під
час прийняття такого рішення (абзац
четвертий).

Як убачається з акта про проведення
перевірки від 12.12.2013 №2793/26-58-17-01-17-,
зазначена перевірка проводилась
відповідачем на підставі підпункту 78.1.7
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України.

Представник позивача зазначила, що акт
про проведення перевірки від 12.12.2013
№2793/26-58-17-01-17- позивач отримав
20.12.2013, зазначивши як доказ конверт,
копія якого міститься в матеріалах
адміністративної справи.

Не погоджуючись із зазначеним актом,
позивач подав заперечення від 26.12.2013
вих. №26/12/13 на вказаний акт, які
прийняті Державною податковою
інспекцією у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві 26.12.2013, про що свідчить
відмітка про прийняття на примірнику
заперечень, копія яких наявна у
матеріалах справи.

Таким чином, позивачем подано
заперечення на акт перевірки від 12.12.2013
№2793/26-58-17-01-17- протягом п'яти
робочих днів з дня його отримання.

Разом з тим, як убачається з листа
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 09.01.2014 №24/Ш/26-58-17-01-11, заперечення на
акт розглянуті відповідачем поза
межами встановленого п'ятиденного
стоку для їх розгляду. Крім того, зі
змісту вказаного листа та
оскаржуваного рішення убачається, що
воно було прийняте без урахування
результатів розгляду заперечень
позивача.

Крім того, відповідно до частини
четвертої статті 25 Закону №2464-VI, орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Частиною третьою статті 25 Закону №2464-VI
встановлено, що суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Відповідно до частини чотирнадцятої
статті 25 Закону №2464-VI, про нарахування
пені та застосування штрафів,
передбачених цим Законом, посадова
особа органу доходів і зборів у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

Форма рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску
встановлювалась "Інструкцією про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 №21-5, зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 27.10.2010
за №994/18289, (чинною на час прийняття
оскаржуваного рішення) - Додаток 11 до
Інструкції №21-5.

Як убачається з оскаржуваного рішення
воно не відповідає за змістом Додатку
11, оскільки містить в собі вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі
15822,51 грн., що не передбачено Додатком 11
до Інструкції №21-5. Відповідно до
частини четвертої статті 25 Закону
№2464-VI у разі наявності у платника
єдиного внеску недоїмки, йому
надсилається вимога, яка є виконавчим
документом. За висновком суду, вказане
рішення може містити лише вимогу про
сплату сум штрафу, нарахованих
відповідно до цього рішення.

Щодо строку звернення до суду, то суд
зазначає, що згідно з частиною першою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Відповідно до абзацу другого
частини чотирнадцятої статті 25 Закону
№2464-VI рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску може бути
оскаржено до органу доходів і зборів
вищого рівня або до суду платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після його надходження. Як
убачається з наявної у матеріалах
справи копії конверту, оскаржуване
рішення надійшло позивачу 10.01.2014, про що
свідчить відбиток штемпеля поштового
відділення на конверті, водночас до
суду позивач звернувся з
адміністративним позовом 23.01.2014, що
убачається з відмітки суду про
прийняття на позовній заяві. Таким
чином рішення Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 30.12.2013 № оскаржене
позивачем до суду протягом десяти
робочих днів з дня його отримання.

Враховуючи необґрунтованість
висновків акта перевірки, за
наслідками якої прийнято оскаржуване
рішення, щодо наявності у позивача
недоїмки з єдиного внеску за 2011 рік, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог щодо визнання
протиправним та скасування рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 30.12.2013 № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, відтак
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 182,70 грн. (квитанція від 23.01.2014
№ПН2569138).

Оскільки, позов задоволено повністю, на
користь позивача слід присудити
понесені ним судові витрати у вигляді
сплаченого ним судового збору за
подання до Окружного
адміністративного суду міста Києва
адміністративного позову в розмірі 182,70
грн.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 30.12.2013 № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання Державною
казначейською службою України
(відповідним підрозділом Державної
казначейської служби України) за
рахунок бюджетних асигнувань
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Донець