Справа № 812/43/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа №812/43/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Геращенка І.В.

суддів Арабей
Т.Г., Губської Л.В.

секретар судового засідання
Мосіна К.С.

за участю представників сторін:

прокурора - Григор'єва Н.П. - за
посвідченням № 006963

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року у справі № 812/43/14 за
позовом Прокурора м. Свердловська
Луганської області в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
у м. Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
соціального внеску,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Свердловська Луганської
області в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
соціального внеску з 01.11.2013 року по
01.12.2013 року в розмірі 1124675,58 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 812/43/14 (суддя Матвєєва
В.В.) позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» недоїмку зі сплати єдиного
соціального внеску за період з 01.11.2013
роек по 01.12.2013 року у розмірі 1124675,58 грн.,
одержувач - Державна податкова
інспекція у м. Свердловську Головного
управління Міндоходів у Луганської
області.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій просить скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вимога про сплату боргу
(недоїмки) № Ю-711-17 від 05.12.2013 року
складена за формою, яка є додатком № 4
до Інструкції про порядок нарахування
і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року № 21-5,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 27.10.2010 року за № 994/18289 (далі
Інструкція).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції ця
Інструкція визначає процедуру
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) страхувальниками, визначеними
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон), нарахування і сплати фінансових
санкцій органами Пенсійного фонду
України, стягнення заборгованості зі
сплати страхових коштів.

Наголошує на тому, що згідно даної
Інструкції, саме органи Пенсійного
фонду здійснюють контроль за
надходженням єдиного внеску до
державного бюджету. Розділ 6 Інструкції
встановлює порядок здійснення заходів
по стягненню недоїмки з єдиного внеску
саме органами Пенсійного фонду.

У судовому засіданні прокурор
заперечував проти доводів апеляційної
скарги.

Представник позивача та представник
відповідача у судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, клопотань про участь у розгляді
справи в апеляційної інстанції не
заявляли.

Заслухавши прокурора, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та наданих заперечень, колегія
суддів встановила.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія», ідентифікаційний код 32727602,
зареєстроване як юридична особа
Виконавчим комітетом Свердловської
міської ради Луганської області 12.11.2003
року, види діяльності за КВЕД-2010:
добування вугілля; виробництво
продуктів нафто перероблення;
будівництво інших споруд; оптова
торгівля твердим, рідким, газоподібним
паливом і подібними продуктами;
неспеціалізована оптова торгівля.

Відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області з
12.11.2003 року, як платник страхових
внесків, з 01.01.2011 року є платником
єдиного внеску.

Згідно розрахунку суми заборгованості
недоїмка відповідача по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.11.2013 року по 01.12.2013 року складає 1124675,58
грн., що також підтверджується
обліковою карткою платника податків.

05.12.2013 року позивачем була винесена
вимога відповідачу про сплату боргу №
Ю-711-17 у розмірі 1124675,58 грн.

Зазначена вимога була отримана
уповноваженою особою підприємства
09.12.2013 року, про що свідчить підпис в
рекомендованому повідомленні про
отримання поштового відправлення.

Відповідач суму боргу у встановленому
законом порядку протягом 10 днів з дня
отримання вимоги не оскаржив.

На момент звернення до суду сума боргу
в добровільному порядку не сплачена.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції,
апелянт вказує на порушення норм
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41
Податкового органу визначено, що
органи державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Статтею 61, 62 Податкового кодексу
України встановлено, що органи
державної податкової служби межах їх
повноважень, встановлених цим
Кодексом, здійснюють податковий
контроль - систему заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
шляхом ведення обліку платників
податків; інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
від 04.07.2013 року № 406-VII та «Про внесення
змін до Податкового кодексу України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи» від 04.07.2013 року № 404-VII та
функції адміністрування єдиного
внеску передано органам Міністерства
доходів і зборів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», органи доходів
і зборів мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» органи доходів
і зборів зобов'язані здійснювати
контроль за дотриманням платниками
єдиного внеску вимог цього Закону.

Тобто, податковий орган - орган владних
повноважень, який виконує контролюючі
функції у сфері оподаткування відносно
інших суб'єктів, зокрема, здійснює
контроль за дотриманням законодавства
зі збору єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є:

1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;

2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав;

3) додержання законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності.

Згідно ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» Представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний стан,
недосягнення повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорювані права або
реалізувати процесуальні
повноваження. Наявність таких підстав
має бути підтверджена прокурором
шляхом надання суду відповідних
доказів.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Представництво інтересів громадянина
або держави здійснюється прокурором
також на підставі заподіяння
громадянину або державі шкоди
внаслідок вчинення кримінального
правопорушення чи іншого суспільно
небезпечного діяння, передбаченого
законом про кримінальну
відповідальність.

За наявності підстав, передбачених
частинами другою - четвертою цієї
статті, з метою представництва
громадянина або держави прокурор має
право в порядку, передбаченому
процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами
(заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за
позовами (заявами, поданнями) інших
осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у
тому числі у справі, порушеній за
позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва,
передбачену частиною п'ятою цієї
статті, прокурор визначає, в чому
полягає порушення або загроза
порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

З метою вирішення питання про
наявність підстав для ініціювання
перегляду судових рішень у справі,
розглянутій без участі прокурора,
вступ у розгляд справи за позовом
(заявою, поданням) іншої особи прокурор
має право знайомитися з матеріалами
справи в суді, робити виписки з неї,
отримувати копії документів, що
знаходяться у справі.

Підставою для звернення прокурора до
суду з даною позовною заявою є
необхідність захисту економічних
інтересів держави, оскільки внаслідок
несплати відповідачем єдиного
соціального внеску до бюджету не
надійшли грошові кошти.

Таким чином, звернувшись до суду
із зазначеним позовом прокурор діяв в
межах наданих повноважень, у
передбаченому законом порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є: підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

За приписами ч. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1
частини першої статті 4 цього Закону,
під час кожної виплати заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення),
на суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
таких платників (авансові платежі).
Винятком є випадки, якщо внесок,
нарахований на ці виплати, вже
сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
органом доходів і зборів за платником
визнана переплата єдиного внеску, сума
якої перевищує суму внеску, що підлягає
сплаті, або дорівнює їй. Кошти
перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 5 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів (звітним періодом), є
календарний місяць, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону, для яких
звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» 1. Рішення,
прийняті органами доходів і зборів та
органами Пенсійного фонду з питань, що
належать до їх компетенції відповідно
до цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами.

Положення цієї статті поширюються лише
на тих платників, які відповідно до
цього Закону зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

У разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного
внеску подається до органу доходів і
зборів вищого рівня у письмовій формі
протягом десяти календарних днів, що
настають за днем отримання платником
єдиного внеску вимоги про сплату
єдиного внеску, з повідомленням про це
органу доходів і зборів, який прийняв
вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає
скаргу платника єдиного внеску,
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його платнику
єдиного внеску протягом 30 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника єдиного
внеску поштою з повідомленням про
вручення або надати йому під розписку.
Якщо протягом цього строку вмотивоване
рішення органом доходів і зборів не
надсилається платнику єдиного внеску,
така скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника
єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з
єдиного внеску встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і
зборів не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці
дев'ятому цієї частини, орган доходів і
зборів також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.
При цьому заходи досудового
врегулювання спорів, передбачені
законом, не застосовуються.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог у повному обсязі, оскільки
відповідач у встановлений законом
10-денний строк з моменту отримання
вимоги не сплатив зазначену в ній суму
боргу, не оскаржив вимогу до суду та не
звернувся до податкового органу за
узгодженням суми боргу.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст.160, ст.
167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Східна
вугільна компанія» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 812/43/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 812/43/14 за позовом
Прокурора м. Свердловська Луганської
області в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
соціального внеску - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
апеляційного перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
визначених Кодексом адміністративного
судочинства України, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 12.03.2014 року
проголошена вступна та резолютивна
частина ухвали, повний текст ухвали
виготовлений 17.03.2014 року.

Головуючий суддя
І.В.Геращенко

Судді
Т.Г.Арабей

Л.В.Губська