Справа № 826/17381/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Мельничука В.П.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
екологічної інспекції у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної екологічної інспекції у
м.Києві до товариства з обмеженою
відповідальністю «Воздвиженський» про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 23
грудня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову Державної
екологічної інспекції у м.Києві до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Воздвиженський» про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності ТОВ «Воздвиженський» в
частині здійснення операцій в сфері
поводження з відходами до отримання
дозволу на розміщення відходів на 2013
рік, ліміту на утворення та розміщення
відходів на 2013 рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції з мотивів порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції не враховано, що
господарська діяльність ТОВ
«Воздвиженський» супроводжується
утворенням відходів різного
морфологічного складу (відпрацьовані
люмінесцентні лампи; макулатура,
полімерні відходи та ін.). Водночас,
відсутність у підприємства ліміту на
утворення та розміщення відходів на 2013
рік, дозволу на розміщення відходів на
2013 рік є порушенням ст.ст.32, 33 Закону
України «Про відходи», ст.55 Закону
України «Про охорону навколишнього
середовища», постанови Кабінету
Міністрів України №1218 від 03 серпня 1998
року «Про затвердження порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів». У зв'язку з викладеним, на
думку державного органу, діяльність
підприємства має бути тимчасово
заборонена до отримання
вищезазначених дозвільних документів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції було правильно
встановлено обставини, які спричинили
спір між сторонами, вірно визначено
норми матеріального права, які
підлягають застосуванню, а також не
допущено порушень норм процесуального
права, які б впливали на правильність
вирішення спору по суті.

Як встановлено судом першої інстанції,
співробітниками Державної екологічної
інспекції у м.Києві в період з 14 жовтня
2013 року по 18 жовтня 2013 року було
здійснено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої складено акт №05/1561а. В ході
перевірки виявлено, що відповідачем не
вжито заходів до отримання дозволу на
розміщення відходів, ліміту на
утворення та розміщення відходів, в т.ч.
на небезпечні відходи на 2013 р. За
результатами перевірки винесено
припис №05/888п від 18 жовтня 2013 року про
усунення порушень природоохоронного
законодавства в термін до 18 листопада
2013 року, отримання дозвільних
документів та надання їх копій
позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не заперечується, що на
момент перевірки та винесення припису
№05/888п від 18 жовтня 2013 року у
підприємства був відсутній дозвіл на
розміщення відходів, ліміт на
утворення та розміщення відходів, в т.ч.
на небезпечні відходи на 2013 р.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про
відходи» з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється, зокрема, вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги та
утворення відходів.

Частиною 2 ст.55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» встановлено, що розміщення
відходів дозволяється лише за
наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Вимогами ч.5 ст.4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», з урахуванням змін,
внесених Законом України від 20 червня
2013 №353-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
усунення обмежень у провадженні
господарської діяльності»,
передбачено, що повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. Вжиття інших заходів
реагування, передбачених законом,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Крім того, вимоги до дій, а також
розпорядчих документів органу
державного контролю (нагляду) за
результатами проведених перевірок
встановлено ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». Зокрема, відповідно до ч.6
зазначеної статті за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт. Згідно ч.7
цієї ж статті на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Таким чином, з метою усунення перешкод
та обмежень у провадженні діяльності
суб'єктами господарювання
законодавство України зобов'язує
контролюючі органів звертатися до суду
для застосування або підтвердження
правомірності застосування будь-яких
заходів реагування у випадку якщо
контролюючий орган за результатами
перевірки дійде висновку про
необхідність їх застосування.

Відповідно до ч.3 ст.6 КАС України
суб'єкти владних повноважень мають
право звертатися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією або законами України.

Враховуючи вищенаведені норми
законодавства України, перевіривши
матеріали справи колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що у Державної
екологічної інспекції у м.Києві були
наявні підстави для звернення до
адміністративного суду, однак,
враховуючи винесення відповідачем
припису за наслідками перевірки,
останній був позбавлений права на
звернення до суду з позовом про
тимчасову заборону діяльності
підприємства - в іншому разі
порушуються вимоги ч.7 ст.7 Закону «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», а отже, як наслідок,
суб'єктом владних повноважень не
дотримано положень ч.2 ст.19 Конституції
України щодо обов'язку органів
державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, як вірно зазначив суд першої
інстанції, на момент подання позову до
адміністративного суду, 04 листопада 2013
року, ще не сплив термін виконання
вимог припису (18 листопада 2013 року), а
отже позов контролюючого органу про
тимчасову заборону діяльності
підприємства є передчасним.

Також колегія суддів звертає увагу, що
до моменту винесення судом першої
інстанції рішення у справі,
відповідачем було виконано вимоги
припису №05/888п від 18 жовтня 2013 року, що
підтверджується документами,
долученими позивачем до матеріалів
справи. Крім того, як вбачається з
матеріалів справи про виконання вимог
припису Державну екологічну інспекцію
у м.Києві було повідомлено листом від 16
грудня 2013 року. Таким чином, обставини,
які обумовлювали звернення державного
органу до суду з позовом про тимчасову
заборону діальності відповідача,
перестали існувати на момент розгляду
справи та винесення в ній рішення.
Доказів, які б спростовували виконання
ТОВ «Воздвиженський» вимог припису,
позивачем надано не було, а отже
підстави для задоволення позову
відпали.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необхідним звернути увагу на порушення
судом першої інстанції при розгляді
зазначеної справи норм процесуального
права, які проте не вплинули на
правильність вирішення справи по суті
чи наведене судом обґрунтування
прийнятого рішення.

Як вбачається з постанови, суд
здійснював розгляд справи за правилами
встановленими ст.183-6 КАС України та
зазначив, що припис від 18 жовтня 2013 року
не є розпорядчим документом про вжиття
заходів реагування, обов'язкова
наявність якого передбачена вимогами
зазначеної статті.

Колегія суддів із зазначеним
твердженням не погоджується. Так,
стаття 183-6 КАС України встановлює
особливості провадження у справах щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
суб'єктами владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності. Водночас, як
було зазначено вище Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачає звернення
суб'єкта владних повноважень у двох
випадках: для застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
(контролю), якщо вони можуть бути
застосовані виключно за судовим
рішенням; для підтвердження
обґрунтованості вжиття суб'єктами
владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» тимчасова заборона
(зупинення) діяльності підприємства
можлива виключно за судовим рішенням у
справі, прийнятим за результатами
розгляду відповідного позову органу
державного нагляду (контролю).
Необхідність прийняття цим органом
будь-яких інших розпорядчих документів
до подання позову законодавством не
передбачено. Розгляд зазначених справ
здійснюється за правилами ст.183-2 КАС
України (п.5 ч.1). Водночас, відповідно до
правил ст.183-6 КАС України здійснюється
розгляд справ за позовами органів
контролю щодо підтвердження
обґрунтованості вжиття заходів
реагування (крім повного або
часткового зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг).

Не зважаючи на порушення судом першої
інстанції вищезазначених норм
процесуального закону, враховуючи, що
положення ст.ст.183-2, 183-6 КАС України
встановлюють подібні вимоги щодо
розгляду справ за позовами органів, що
здійснюють державний нагляд (контроль),
колегія суддів вважає, що підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що в силу ч.2 ст.200 КАС України
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань, судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у м.Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.