Справа № 822/65/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/65/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі :головуючого-судді
суддівФелонюк Д.Л. Ковальчук О.К.
Данилюк У.Т. при секретарі за
участі:Польовій В.Є. представника
позивача - Джурбія В.М. за довіреністю
№01 від 02.01.2014р. представника
відповідача - Рисюка П.В. за довіреністю
від 11.09.2013 року №3372/10/10-013
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємство з іноземними
інвестиціями "Едпол" до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.09.2013 року № та №, -

У судовому засіданні проголошено
вступну і резолютивну частини
постанови згідно ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю підприємство з
іноземними інвестиціями "Едпол" (далі -
ТОВ ПзІІ "Едпол", позивач) звернулось в
суд з позовом до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
(далі - відповідач, Кам'янець-Подільська
ОДПІ) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 02.09.2013 року
№ (форма "Р"), яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в тому
числі 1468495,00 грн. за основним платежем
та 367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) та № (форма
"П"), яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
у розмірі 17903715,00 грн. в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 17504534,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що частково не погоджується
із прийнятими відповідачем
податковими повідомленнями-рішеннями,
оскільки вважає їх безпідставними та
такими, що суперечать законодавству
України. Так, в акті перевірки
відповідачем зазначено, що в порушення
вимог п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), позивачем знижено дохід від
операційної діяльності в результаті не
включення до його складу вартості
послуг за користування майном, наданих
для пов'язаної особи - ТОВ
"Модуль-Україна" на безоплатній основі,
всього на суму 17355343,00 грн.. Зазначає, що
сторони за договором оренди №01-02/12 від
01.12.2012р. (позивач та ТОВ "Модуль-Україна")
передбачили всі істотні умови договору
передбачені Цивільним кодексом
України (далі - ЦК України), а саме
визначили об'єкти оренди, оплату,
термін дії оренди, що в свою чергу дає
право на його повноцінну реалізацію.
Відповідно до п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК
України, безоплатно надані товари,
роботи, послуги: а) товари, що надаються
згідно з договорами дарування, іншими
договорами, за якими не передбачається
грошова або інша компенсація вартості
таких товарів чи їх повернення, або без
укладення таких договорів; б) роботи
(послуги), що виконуються (надаються)
без висування вимоги щодо компенсації
їх вартості; в) товари, передані
юридичній чи фізичній особі на
відповідальне зберігання і
використані нею. Не дивлячись на
відсутність у договорі №01-02/12 від
01.02.2012р. умов, які передбачають
безоплатність надання послуг оренди в
розумінні приписів визначених п.п.14.1.13
п.14.1 ст.14 ПК України відповідач
безпідставно робить протилежний
висновок про безоплатне надання послуг
оренди позивачем своєму контрагенту.
Пунктом 135.4 ст.135 ПК України
передбачено, що дохід від операційної
діяльності визначається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає:
дохід від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, у тому
числі винагороди комісіонера
(повіреного, агента тощо); особливості
визначення доходів від реалізації
товарів, виконаних робіт; наданих
послуг для окремих категорій платників
податків або доходів від окремих
операцій встановлюються положеннями
цього розділу. Пунктом 137.1 ст.137 ПК
України передбачено, що дохід від
реалізації товарів визнається за датою
переходу покупцеві права власності на
такий товар. Дохід від надання послуг
та виконання робіт визнається за датою
складення акта або іншого документа,
оформленого відповідно до вимог
чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг. Отже, на виконання
зазначених вище правових норм позивач
виходячи із договірної вартості
послуг, які передбачені договором
оренди №01-02/12 від 01.02.2012р. та на підставі
актів виконаних робіт (наданих послуг)
за вказаним договором, за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р., відобразив у
бухгалтерському та податковому обліку
дохід від реалізації товарів (робіт,
послуг), який склав 2250000,00 грн.. Таким
чином, позивач характеризує свої дії,
як такі, що відповідають вимогам
законодавства України та жодним чином
не протирічать п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1
ст.137 ПК України.

Щодо висновків відповідача, які лягли в
основу зменшення позивачу від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р. в сумі 17903715,00 грн., а
саме встановлення відповідачем, що за
період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. сума
амортизаційних відрахувань по
основних засобах (цілісного майнового
комплексу), переданих в тимчасове
платне користування ТОВ
"Модуль-Україна" по договору оренди від
01.02.2012р. значно перевищує суму доходів
від надання послуг оренди основних
засобів (а всі витрати понесені у
зв'язку з такими операціями, не повинні
перевищувати отримані від таких
операцій доходи, коли така різниця є
економічною та юридично
необґрунтованою) позивач зазначає, що з
ними не погоджується з огляду на їх
суб'єктивність та відсутністю
будь-яких законодавчих обґрунтувань,
що жодним чином не узгоджується із
принципом викладеним в ч.2 ст.19
Конституції України.

Вказує на хибність висновків
відповідача щодо завищення позивачем
адміністративних витрат, що
відображаються в р.06.1 декларації з
податку на прибуток, в результаті
віднесення до їх складу витрат на
оплату праці з відрахуваннями на
соціальні внески особам, факт
здійснення якими покладених на них
посадових обов'язків підприємством
документально не підтверджено. Так, у
відповідності до пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК
України до адміністративних витрат,
спрямованих на обслуговування
управлінням підприємством
відносяться, зокрема, витрати на
службові відрядження й утримання
апарату управлінням підприємством (у
тому числі витрати на оплату праці
адміністративного апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу.
Зазначає, що у відповідності до п.2.1
статуту позивач створений з ціллю
одержання прибутку для задоволення
потреб фізичних та юридичних осіб в
товарах та послугах, що надаються
товариством, основною метою діяльності
позивача є здійснення підприємницької
діяльності. Положеннями
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), а саме ст.44 передбачено
право підприємця на вільний найм
працівників. У відповідності до ст.46 ГК
України підприємці мають право
укладати з громадянами договори на
використання їх праці, при укладанні
трудового договору підприємці повинні
забезпечити працівникам належні і
безпечні умови праці, та своєчасну
виплату заробітної плати. Підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розклад (ст.46 ГК України). Звертає увагу
на те, що державною інспекцією України
з питань праці в період з 20.11.2012р. по
26.11.2012р. здійснено перевірку позивача з
питань дотримання останнім вимог
законодавства про працю (акт №22-03-24/655)
згідно висновків якої будь-яких
порушень пов'язаних з "фіктивністю"
наявних штатних одиниць, як то
стверджує відповідач, не виявлено. Як
слідує із ст.21 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпПУ), працівники
мають право укладати трудові договори
за сумісництвом. Всі працівники
позивача уклали з підприємством
трудові договори за сумісництвом і
виконують свої трудові обов'язки у
вільний від основної роботи час, що не
заперечується відповідачем.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задоволити позовні вимоги, в
повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні та поданих
письмових запереченнях (вх.№3665 від
06.02.2014р.) проти позову заперечує та
просить відмовити в задоволенні
позову.

Зазначає, що позивачем в порушення
вимог пп.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК
України занижено дохід операційної
діяльності, в результаті не включення
до його складу вартості послуг в сумі
17355343,00 грн. за користування майном на
умовах операційної оренди, наданих
пов'язаній особі ТОВ "Модуль-Україна" на
безоплатній основі; в порушення вимог
пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України ТОВ ПзІІ "Едпол" завищено
адміністративні витрати, що
відображаються в рядку 06.1 Декларації з
податку на прибуток, в результаті
віднесення до їх складу витрат на
оплату праці з відрахуваннями на
соціальні внески особам, факт
здійснення якими покладених на них
посадових обов'язків підприємством
документально не підтверджено,
завищення всього на суму 173433,00 грн..
Зазначає, що засновником позивача і ТОВ
"Модуль-Україна" є нерезидент - компанія
"Юріа Холдінгз Лімітед". Відповідно до
пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 ПК України пов'язані
особи - юридичні та/або фізичні особи,
взаємовідносини між якими можуть
впливати на умови або економічні
результати їх діяльності чи діяльності
осіб, яких вони представляють і які
відповідають будь-якій з наведених
нижче ознак: юридична особа, що
здійснює контроль за господарською
діяльністю платника податку або
контролюється таким платником податку
чи перебуває під спільним контролем з
таким платником податку. Під контролем
господарської діяльності платника
податку слід розуміти: володіння
безпосередньо або через пов'язаних
фізичних та/або юридичних осіб
частково (паєм, пакетом акцій)
статутного фонду платника податку в
розмірі не менше як 20 відсотків
статутного фонду платника податку.
Тому, згідно пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 ПК України
позивач і ТОВ "Модуль-Україна" для цілей
податкового обліку є пов'язаними
особами. Зазначає, що перевіркою
встановлено, що відповідно до договору
оренди №01-02/12 від 01.02.2012р. позивач
передає в тимчасове платне
користування ТОВ "Модуль-Україна"
цілісний майновий комплекс, за
винятком двох приміщень
інженерно-адміністративного корпусу
(кабінет директора і бухгалтерії),
вартість орендованих об'єктів - 226938573
грн., розмір місячної орендної плати -
300000 грн. з ПДВ. За даними ж регістрів
бухгалтерського обліку - відомостей по
основних засобах за ІІ-ІV квартали 2012р.
амортизаційні відрахування по
основних засобах, переданих в оренду
склали 19605343 грн., при цьому у звітних
періодах ІІ квартал - ІV квартал 2012 року
дохід від передачі в оренду ТОВ
"Модуль-Україна" цілісного майнового
комплексу склав 2250000 грн. без ПДВ.
(перевищення суми амортизаційних
відрахувань над сумою доходів від
надання послуг оренди основних засобів
складає 17355343 грн.). Пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 ПК
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що витрати, понесені у
зв'язку з продажем/обміном товарів,
виконанням робіт, наданням послуг
пов'язаним з таким платником податку
особам або за операціями з
давальницькою сировиною, визнаються у
розмірі, що не перевищує доходи,
отримані від такого продажу/обміну.
Таким чином, при здійсненні платником
податку операцій з продажу/обміну
товарів, виконання робіт, надання
послуг з пов'язаними з таким платником
особами або за операціями з
давальницькою сировиною всі витрати,
понесені у зв'язку з такими операціями,
не повинні перевищувати отримані від
таких операцій доходи, тобто ці
операції не призводять до виникнення
збитків у податковому обліку. Сума ж
амортизаційних відрахувань по
основних засобах (цілісного майнового
комплексу), переданих у тимчасове
платне користування ТОВ
"Модуль-Україна" по договору оренди від
01.02.2012р. значно перевищує суму доходів
від надання послуг оренди основних
засобів. В результаті чого, позивачем
надано послуги для ТОВ "Модуль-Україна"
без висування вимоги щодо компенсації
їх вартості в частині амортизаційних
відрахувань та без відображення
вартості наданих послуг у складі
доходів від операційної діяльності
(доходів від реалізації послуг).

Вказує, що перевіркою не заперечується
факт, що ТОВ ПзІІ "Едпол" відповідно із
ст.46 ГК України має право на вільний
найм працівників, укладання договорів
з громадянами на використання їх праці,
самостійне визначення структури,
чисельності та штатного розпису. Ціллю
даної перевірки не було встановлено
будь-яких порушень, пов'язаних із
"фіктивністю" наявних штатних одиниць,
оскільки до повноважень податкових
органів не входить контроль за
дотриманням суб'єктами господарювання
вимог законодавства про працю. Вказує
на те, що перевіркою встановлено штучне
формування позивачем витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за рахунок відображення
витрат на оплату праці та відрахувань
на соціальні внески, оскільки факт
здійснення функціональних обов'язків
на відповідних робочих місцях особами,
зазначеними в штатному розписі
позивача документально не
підтверджено.

Заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку і сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги належать до
задоволення на підставі наведеного
нижче.

Суд встановив, що товариство з
обмеженою відповідальністю
підприємство з іноземними
інвестиціями "Едпол" як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа, зареєстроване 22.09.2004 року
виконавчим комітетом
Кам'янець-Подільської міської ради (), номер запису про державну
реєстрацію -0000097, що
підтверджується копією довідки
управління статистики у
Кам'янець-Подільському районі
Головного управління статистики у
Хмельницькій області з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) АБ №714628.
Взято на податковий облік в органах
державної податкової служби 24.09.2004р. за
№3962.

Основними видами діяльності
товариства за КВЕД-2010 є: надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна (68.20);
неспеціалізована оптова торгівля (46.90);
оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням (46.73);
вантажний автомобільний транспорт
(49.41); організація будівництва будівель
(41.10).

В період часу з 18.07.2013р. по 07.08.2013р.
(термін проведення перевірки
продовжувався з 01.08.2013р. по 07.08.2013р. на
підставі наказу Кам'янець-Подільської
ОДПІ від 31.07.2013р. №215) працівниками
Кам'янець-Подільської ОДПІ на підставі
направлень, виданих
Кам'янець-Подільською ОДПІ від 18.07.2013р.
№49, від 18.07.2013р. №50, від 18.07.2013р. №51, від
18.07.2013р. №52, від 18.07.2013р. №53, від 23.07.2013р.
№69, згідно із ст.20, ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК
України від 02.12.2010р. №2755-VI, наказу
Кам'янець-Подільської ОДПІ №19 від
04.07.2013р. та відповідно до плану-графіка
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання, проведена
документальна планова виїзна
перевірка товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Едпол" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р. відповідно до затвердженого
плану перевірки.

У період, за який проводилась
перевірка, товариство з обмеженою
відповідальністю підприємство з
іноземними інвестиціями "Едпол" було
платником: податку на прибуток; податку
на додану вартість (свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 20.09.2010р. №100301435, виданого
Кам'янець-Подільською ОДПІ,
індивідуальний податковий номер -
96, було зареєстроване платником
ПДВ з 01.04.2012р. по 31.12.2012р.); податку з
доходів фізичних осіб; податку
(орендної плати) за землю; екологічного
податку.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 14.08.2013
року №234/22-09-22-01/33168743 "Про результати
документальної планової виїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Едпол", , з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р.. Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення
вимог:

1) підпункту 135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137,
п.138.2, підпункту 138.10.2 п.138.10 ст.138,
підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.150.1 ст.150 п.3
підрозділу 4 розділу ХХ ПК України від
02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
станом на 31.12.2012 року на суму 17903715,00 грн.,
в т.ч. за півріччя 2012 року - завищення на
6241234,00 грн., за 3 квартали 2012 року -
завищення на 12072162,00 грн., за 2012 рік -
завищення 17903715,00 грн.;

2) підпункту 14.1.13, підпункту "в"
підпункту 14.1.185 п.14.1 ст.14, підпункту "б"
п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК
України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами
та доповненнями), в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 1468495,00 грн., у тому числі по
періодах: вересень 2012 року - 150060,00 грн.,
жовтень 2012 року - 439547,00 грн., листопад 2012
року - 439404,00 грн., грудень 2012 року - 439484,00
грн.;

- завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
Декларації) за грудень 2012 року в сумі
121136,00 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації) станом на
31.12.2012р. в сумі 2002574,00 грн.;

3) п.3.1, 3.2, 3.5, 3.6 розділу 3 "Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу (нарахованого) сплаченого на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку",
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010р. №1020 та ст.176 ПК України від
02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та
доповненнями) - не відображено дані про
доходи виплачені СПД фізичній особі;

4) ст.24 Закону України "Про оплату праці"
№108/95-ВР від 24.03.1995р. (зі змінами та
доповненнями) та ст.115 Кодексу законів
про працю від 10.12.1971р. №322-VІІІ - у квітні
2012 року заробітна плата працівникам не
виплачувалась, у вересні та жовтні 2012
року заробітна плата виплачена один
раз на місяць.

На підставі висновків акту перевірки
від 14.08.2013 року №234/22-09-22-01/33168743
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 02.09.2013 року
№ (форми "Р"), яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіть,
послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в тому
числі 1468495,00 грн. за основним платежем
та 367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) та № (форми
"П"), яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
у розмірі 17903715,00 грн..

Не погоджуючись із висновками
відповідача викладеними в акті,
позивач подав до Кам'янець-Подільської
ОДПІ заперечення до акту перевірки
№234/22-09-22-01/33168743 від 14.08.2013р., на що
отримав відповідь на заперечення до
акту перевірки від 14.08.2013р.
№234/22-09-22-01/33168743 "Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ ПзІІ "Едпол", , з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р." від 30.08.2013р. за №8443/10/22-109 згідно
якої висновки, викладені в акті
перевірки від 14.08.2013р. №234/22-09-22-01/33168743 є
правомірними, а заперечення до акту
задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області (скарга №95 від
13.09.2013р.) та Міністерства доходів і
зборів України (повторна скарга №105 від
21.10.2013р.). За результатами розгляду
скарги позивача Головним управлінням
Міндоходів у Хмельницькій області
прийнято рішення про результати
розгляду первинної скарги
№5669/10/22-01-10-02-14 від 07.10.2013р., яким
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської ОДПІ від 29.09.13р.
№001782201, №, а скаргу - ТОВ ПзІІ
"Едпол" - без задоволення. Рішенням
Міністерства доходів і зборів України
про результати розгляду скарги
№17014/6/99-99-10-01-15 від 06.12.2013р. залишено без
змін податкові повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської ОДПІ від 02.09.13р.
за №, № та рішення, прийняте
за розглядом первинної скарги, а скаргу
- без задоволення.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями від 02.09.2013
року № та № (в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 17504534,00 грн.) ТОВ ПзІІ
"Едпол" оскаржило їх в судовому порядку.

Підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
02.09.2013 року є викладені в акті перевірки
висновки відповідача про порушення
позивачем пп.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137
ПК України, а саме заниження у ІІ-ІV
кварталах 2012р. позивачем доходу від
операційної діяльності на 17355343,00 грн.
та податкові зобов'язання з ПДВ на 3471069
грн., в результаті не включення до
складу доходу та податкових
зобов'язань вартості послуг за
користування майном на умовах
операційної оренди, наданих пов'язаній
особі ТОВ "Модуль-Україна" на
безоплатній основі; пп.138.10.2 п.138.10, п.138.2
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, а саме завищення
адміністративних витрат на суму 173433,00
грн., що відображаються в рядку 06.1
Декларації з податку на прибуток, в
результаті віднесення до їх складу
витрат на оплату праці та відрахувань
на соціальні внески особам, факт
здійснення якими покладених на них
посадових обов'язків підприємством
документально не підтверджено.

Досліджуючи правомірність зазначених
вище висновків відповідача, суд
встановив наведене нижче.

За період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. позивачем
задекларовано доходи що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування у
сумі 4919740 грн..

Щодо висновків відповідача про
заниження доходів, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, за
період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р., а саме
доходу від операційної діяльності, в
результаті не включення до його складу
вартості послуг в сумі 17355343,00 грн. (в
тому числі: за півріччя 2012р. в сумі 5810207
грн., за три квартали 2012р. в сумі 11582775
грн., за 2012р. в сумі 173555343 грн.) за
користування майном на умовах
операційної оренди, наданих пов'язаній
особі ТОВ "Модуль-Україна" на
безоплатній основі, суд зазначає
наступне.

01.02.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю підприємство з
іноземними інвестиціями "Едпол"
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Модуль
Україна" (орендар) укладено договір
оренди №01-02/12, відповідно до якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування майно згідно актів
приймання-передачі (далі по тексту
орендовані об'єкти), за винятком двох
приміщень інженерно-адміністративного
корпусу - кабінету директора (54 кв.м.) та
бухгалтерії (18 кв.м.) ТОВ ПзІІ "Едпол"
(п.1.1. договору); вартість орендованих
об'єктів складає: 226938572,68 грн. (п.1.5.
договору); орендовані об'єкти
передаються орендарю з метою
здійснення виробничої діяльності
останнього (п.2.1 договору); передача
орендованих об'єктів в оренду
здійснюється за актами
прийому-передачі (п.3.2. договору);
орендовані об'єкти рахуються
переданими в оренду з моменту
підписання сторонами актів прийому
передачі (п.3.3. договору); сторони
прийшли до спільної згоди, що строк
оренди орендованих об'єктів
встановлюється до 31 січня 2015 року (п.4.2.
договору); розмір орендної плати
складає 300000 (триста тисяч) гривень 00
копійок. Розмір орендної плати включає
в себе ПДВ (п.5.1. договору); орендодавець
має право один раз на місяць
здійснювати перевірку порядку
використання (цільового використання)
орендарем орендованих об'єктів, у
відповідності з умовами даного
договору (п.6.1. договору); орендар
зобов'язаний самостійно та за свій
рахунок здійснювати поточний та
капітальний ремонт орендованих
об'єктів, а також їх реконструкцію,
перебудову, добудову, перепланування
тощо за письмовим погодженням з
орендодавцем; за свій рахунок усувати
пошкодження комунікацій орендованих
об'єктів (п.7.1. договору); амортизацію
орендованих об'єктів та використання
амортизаційних відрахувань здійснює
орендодавець в порядку, встановленим
чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Отже, істотними умовами договору
оренди є: об'єкт оренди, плата, термін
дії оренди. Зі змісту договору оренди
№01-02/12 від 01.02.2012р. вбачається
визначення в ньому всіх істотних умов
договору, а, відтак, і усунення перешкод
в його реалізації, яка підтверджується
актами здачі-прийняття робіт,
податковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Засновником ТОВ ПзІІ "Едпол" та ТОВ
"Модуль-Україна" є нерезидент - компанія
"Юріа Холдінгз Лімітед" (країна - Кіпр),
а, відтак, в силу пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 ПК
України, позивач та ТОВ "Модуль-Україна"
є пов'язаними особами, що не
заперечується позивачем.

Відповідно до пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
(далі - ПК України), безоплатно надані
товари, роботи, послуги: а) товари, що
надаються згідно з договорами
дарування, іншими договорами, за якими
не передбачається грошова або інша
компенсація вартості таких товарів чи
їх повернення, або без укладення таких
договорів; б) роботи (послуги), що
виконуються (надаються) без висування
вимоги щодо компенсації їх вартості; в)
товари, передані юридичній чи фізичній
особі на відповідальне зберігання і
використані нею.

Пунктом 153.2 ст.153 ПК України визначено
оподаткування операцій із пов'язаними
особами.

Так, відповідно до пп.153.2.1 п.153.2 ст.153 ПК
України дохід, отриманий платником
податку від продажу товарів (виконання
робіт, надання послуг) пов'язаним
особам, визначається відповідно до
договірних цін, але не менших від
звичайних цін на такі товари, роботи,
послуги, що діяли на дату такого
продажу, у разі, якщо договірна ціна на
такі товари (роботи, послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Пунктом 137.1 ст.137 ПК України
встановлено, що дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар. Дохід від надання послуг та
виконання робіт визнається за датою
складення акта або іншого документа,
оформленого відповідно до вимог
чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг.

Доровором оренди №01-02/12 від 01.02.2012р.
передбачено оренду плату в розмірі 300000
грн. з ПДВ, яка отримана позивачем і
відображена ним у бухгалтерському та
податковому обліку. Факт отримання
орендної плати позивачем не
заперечується відповідачем. Тому
доводи відповідача стосовно надання
позивачем послуг оренди на безоплатній
основі є необґрунтованими.

Склад витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, та
порядок їх визначення встановлений
ст.138 ПК України.

У відповідності до п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат. В свою
чергу витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг; інші витрати, що беруться для
визначення об'єкта оподаткування;
витрати банківських установ.

За змістом п.138.8 ПК України
собівартість наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з наданням послуг, в тому числі
амортизації виробничих основних та
нематеріальних активів, безпосередньо
пов'язаних з наданням послуг.

Відповідно до пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати на оплату винагород або
інших видів заохочень пов'язаним з
таким платником податку фізичним
особам у разі, якщо немає
документальних доказів, що таку оплату
було проведено як компенсацію за
фактично надану послугу
(відпрацьований час). За наявності
зазначених документальних доказів
віднесенню до складу витрат підлягає
фактична сума оплати, але не більша, ніж
сума, розрахована за звичайними цінами.

Витрати, понесені у зв'язку з
продажем/обміном товарів, виконанням
робіт, наданням послуг пов'язаним з
таким платником податку особам або за
операціями з давальницькою сировиною,
визнаються в розмірі, що не перевищує
доходи, отримані від такого
продажу/обміну.

Таким чином, суд вважає, що визначені
пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 ПК України
особливості формування витрат
пов'язаних з визначенням об'єкта
оподаткування застосовується в тих
випадках коли складовою собівартості є
витрати на амортизаційні відрахування.
В даному випадку, суд встановив, що
предметом поставки є послуга оренди
основних засобів і при цьому витрати на
амортизацію не включені до вартості
цих послуг визначені в розрахунку
орендної плати. Вказане
підтверджується договором оренди від
01.02.2012р. №01-02/12 , а саме п.6.2 договору.
Зазначене не спростоване відповідачем.

Тому, посилання відповідача на
порушення позивачем пп.135.4.1 п.135.4 ст.135,
п.137.1 ст.137 ПК України, а саме заниження у
ІІ-ІV кварталах 2012р. доходу від
операційної діяльності на 17355343,00 грн., в
результаті не включення до складу
доходу та податкових зобов'язань
вартості послуг за користування майном
на умовах операційної оренди, наданих
пов'язаній особі ТОВ "Модуль-Україна" на
безоплатній основі є безпідставними.

Щодо висновків відповідача про
порушення позивачем вимог пп.138.10.2 п.138.10
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, а
саме завищення адміністративних
витрат, що відображаються в рядку 06.1
Декларації з податку на прибуток на
суму 173433 грн., в тому числі за півріччя
2012 року на суму 56088,00 грн., за 3 квартал 2012
року на суму 114448,00 грн., за 2012 рік в сумі
173433,00 грн., в результаті віднесення до
їх складу витрат на оплату праці з
відрахуваннями на соціальні внески
особам, факт здійснення якими
покладених на них посадових обов'язків
підприємством документально не
підтверджено, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р. до складу
адміністративних витрат відніс
витрати на оплату праці працівникам та
нарахований єдиний соціальний внесок в
розмірі 173433,00 грн..

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
кодексу.

Відповідно до пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК
України, до складу інших витрат
включаються адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством:

а) загальні корпоративні витрати, в
тому числі організаційні витрати,
витрати на проведення річних та інших
зборів органів управління,
представницькі витрати;

б) витрати на службові відрядження й
утримання апарату управління
підприємством (у тому числі витрати на
оплату праці адміністративного
апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу;

в) витрати на утримання основних
засобів, інших необоротних
матеріальних активів
загальногосподарського використання
(оперативна оренда (у тому числі оренда
легкових автомобілів), придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона);

г) винагороди за консультаційні,
інформаційні, аудиторські та інші
послуги, що отримує платник податку для
забезпечення господарської
діяльності;

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку
(пошта, телеграф, телефон, телекс,
телефакс, стільниковий зв'язок та інші
подібні витрати);

д) амортизація нематеріальних активів
загальногосподарського використання;

е) витрати на врегулювання спорів у
судах;

є) плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків;

ж) інші витрати загальногосподарського
призначення.

У відповідності до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Статтею 44 ГК України визначені
принципи підприємницької діяльності,
зокрема, зазначено, що підприємництво
здійснюється на основі вільного найму
підприємцем працівників.

Відповідно до ст.46 ГК України,
підприємці мають право укладати з
громадянами договори щодо
використання їх праці. При укладенні
трудового договору (контракту, угоди)
підприємець зобов'язаний забезпечити
належні і безпечні умови праці, оплату
праці не нижчу від визначеної законом
та її своєчасне одержання
працівниками, а також інші соціальні
гарантії, включаючи соціальне й
медичне страхування та соціальне
забезпечення відповідно до
законодавства України.

Зі змісту ст.46 ГК України вбачається, що
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розклад. Отже, питання найму
працівників, визначення основних засад
господарської діяльності, режим
роботи, персональний склад працівників
віднесено до компетенції власника
господарюючого суб'єкта та втручання
держави у вказані процеси заборонено
чинним законодавством.

Відповідно до ст.21 КЗпПУ, трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін. Працівник
має право реалізувати свої здібності
до продуктивної і творчої праці шляхом
укладення трудового договору на одному
або одночасно на декількох
підприємствах, в установах,
організаціях, якщо інше не передбачене
законодавством, колективним договором
або угодою сторін.

Вказана норма дозволяє працівникам
укладати трудові договори за
сумісництвом, яким, відповідно до п.1
Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій,
затвердженого наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства фінансів України
28.06.1993р. №43, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.1993р.
за №76, вважається виконання
працівником, крім своєї основної, іншої
регулярної оплачуваної роботи на
умовах трудового договору у вільний
від основної роботи час на тому ж або
іншому підприємстві, в установі,
організації або у громадянина
(підприємця, приватної особи) за наймом.

Висновки відповідача про
неправомірність віднесення позивачем
до складу адміністративних витрат
витрат на оплату праці з
відрахуваннями на соціальні внески
особам, оскільки позивачем
документально не підтверджено
фактичного здійснення функціональних
обов'язків на відповідних робочих
місцях наступними особами: менеджером
ВЗЕД ОСОБА_9; касиром ОСОБА_10;
начальником ТБ і ОП ОСОБА_11;
начальником ТБ і ОП ОСОБА_12; інженером з
охорони навколишнього середовища
ОСОБА_13; оператором прокатного стану
ОСОБА_14; заступником директора ОСОБА_25;
оцинкувачем гарячим способом ОСОБА_15;
інженером з експлуатації будівель і
споруд ОСОБА_16; вальцювальником
прокатного стану ОСОБА_17; заступником
головного бухгалтера ОСОБА_18;
комірником ОСОБА_19; Інспектором
відділу кадрів ОСОБА_20; юрисконсультом
ОСОБА_21; заступником директора ОСОБА_22;
начальником транспортної дільниці
ОСОБА_23; інженером по з/д перевезенням
ОСОБА_24 (стор. 13-14 акту), спростовуються
тим, що зазначені працівники уклали з
позивачем трудові договори за
сумісництвом, що підтверджується
наявними в матеріалах справи штатним
розписом та наказами по особовому
складу та не заперечується
представником відповідача.

Фактичне здійснення функціональних
обов'язків зазначених працівників
підтверджується наявними в матеріалах
справи табелями обліку робочого часу,
відомостями нарахування коштів
(заробітна плата та аванси).

Крім того, суд зазначає, що наявність
зазначених штатних одиниць
обумовлюється специфікою
господарської діяльності позивача та
вимогами нормативно-правових актів.
Так, одним з видів діяльності позивача,
як вже зазначалося, є надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна (68.20). Основним
орендарем майна, власником якого є
позивач, є ТОВ "Модуль-Україна" згідно
договору №01-02/12 від 01.02.2012 року. З
врахуванням п.6.1. та п.7.1. (їх зміст
розкритий вище), а також перебування у
власності позивача 31 об'єкта
нерухомості та 29 одиниць
автотранспорту обґрунтовує наявність
в штатному розписі посад начальника
транспортної дільниці та інженера з
експлуатації будівель і споруд.
Необхідність посади менеджера з
зовнішньоекономічної діяльності
зумовлена здійсненням позивачем
зовнішньоекономічної діяльності, що
підтверджується укладеними в
перевіряємий період договорами з ТОВ
"ДК Компани" (Росія) та ЕлЕнДи
Інкорпорейтед (США). Введення посади
інженера по ТБ і ОП зумовлене
дотримання вимог законодавства
України, а саме ст.15 Закону України "Про
охорону праці", відповідно до якої у
позивача повинна бути створена служба
з охорони праці, у тому числі із
залученням до виконання вказаних
функцій окремого працівника, який має
необхідну освіту, стаж роботи та
пройшов навчання з питань ОП в
спеціалізованих навчальних закладах. З
огляду на наявність у позивача
під'їзної залізничної колії, яка
використовується за прямим
призначенням (договір №ПЗ/ДНЗ-135060/НЮ,
копія якого міститься в матеріалах
справи), зумовлює необхідність посади
інженера з організації залізничних
перевезень. З огляду на те, що позивач є
ліцензіатом ліцензії на право
діяльності з використання джерел
іонізуючого випромінювання серії АВ
№483989, виданої Північно-Західною
державною інспекцією з ядерної та
радіаційної безпеки державного
комітету ядерного регулювання,
обґрунтованою є наявність посад
оцинкувала гарячим способом, оператора
прокатного стану, вальцювальника,
інженера з охорони навколишнього
середовища.

Крім того суд враховує, що
територіальною державною інспекцією з
питань праці у Хмельницькій області в
період часу з 21.11.2012 року по 26.11.2012 року
проведена перевірка додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, результати
якої оформлені актом перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №22-03-24/655 (витяг з
якого міститься в матеріалах справи),
відповідно до висновків якого
перевіркою встановлено порушення: ч.1, 2
ст.115 КЗпПУ, а саме виплата заробітної
плати проводиться менше двох разів на
місяць через проміжок часу, що
перевищує 14 календарних днів, пізніше
семи днів після закінчення періоду, за
який здійснюється виплата. За вересень,
жовтень 2012 року аванс не нараховувався
та не виплачувався, заробітна плата
виплачувалась один раз в місяць; ч.3
ст.115 КЗпПУ, а саме згідно наказу №03 від
02.07.2012 року ОСОБА_16 інженеру по нагляду
за будівлями було надано чергову
відпустку з 02.07.2012 року на 24 календарних
дні, проте заробітну плату за час
відпустки виплачено лише 6.07.2012 року.
Отже, перевіркою встановлена
відсутність порушень позивачем вимог
законодавства, які б стали підставою
визначення ознаки "фіктивності"
штатних одиниць.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16.07.1999 року
№996-14 зі змінами і доповненнями
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Дані витрати підтверджені позивачем з
дотриманням вимог ПК України та Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України"
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Враховуючи викладене, висновки
відповідача щодо завищення
адміністративних витрат в результаті
віднесення до їх складу витрат на
оплату праці з відрахуваннями на
соціальні внески особам в розмірі 173433,00
грн., є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, та те, що
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення № (форма "П"),
яким зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за грудень 2012 року у розмірі
17903715,00 грн. в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 17504534,00 грн., суд приходить до
висновку що податкове
повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області № від 02.09.2013
року в частині 17504534,00 грн. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення
податкового повідомлення рішення від
02.09.2013 року № (форма "Р"), яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів
(робіть, послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в
тому числі 1468495,00 грн. за основним
платежем та 367123,75 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами), суд
зазначає, що підставою для його
винесення слугували висновки
відповідача щодо порушення позивачем
п.14.1.13, пп. "в" пп.14.1.185 п.14.1 ст.14, пп. "б"
п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК
України, а саме заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 3471069,00 грн. в
результаті не нарахування податкового
зобов'язання на вартість безоплатно
наданих послуг в результаті
перевищення амортизаційних
відрахувань над сумою доходу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отримавши належним чином оформлені
податкові накладні, позивач правомірно
сформував податковий кредит.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України,
є завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Положення ч.2 ст.71 КАС України
передбачають, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх та беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються їх заперечення та не
довів правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень від
02.09.2013 року № (форма "Р"), яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів
(робіть, послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в
тому числі 1468495 грн. за основним
платежем та 367123,75 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) та
№ (форма "П"), яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
грудень 2012 року в частині 17504534 грн..

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (ст.161 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до підпункту 3 п.9 розділу VI
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас п.19 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) (ч.1 ст.94 КАС України).

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами судам у
резолютивній частині такого судового
рішення слід зазначати обов'язок
органу Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 104, 158-163,
167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області № від 02.09.2013
року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області № від 02.09.2013
року в частині 17504534,00 грн. (сімнадцять
мільйонів п'ятсот чотири тисячі п'ятсот
тридцять чотири гривні).

Стягнути на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємство з іноземними
інвестиціями "Едпол" судові витрати у
розмірі 527,63 грн. (п'ятсот двадцять сім
гривень 63 коп.), які підлягають
обов'язковому стягненню органами
Державної казначейської служби
України із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області.

Стягнути з Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
судовий збір у сумі 4344,37 грн. (чотири
тисячі триста сорок чотири гривні 37
коп.), які підлягають обов'язковому
стягненню органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунку
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на користь
Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04
березня 2014 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/
/підпис/ "Згідно з оригіналом" Суддя Д.Л.
Фелонюк