Справа № 127/3856/14-а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №127/3856/14-а
Провадження № 2-а/127/228/14
18 березня 2014 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Борисюк І. Е.,
розглянувши у скороченому провадженні
в місті Вінниці адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання до
вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання до
вчинення дій.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2,
внаслідок чого з 04.05.2011 року позивач
отримує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника. Оскільки померлий ОСОБА_2
з 13.12.1965 року по 03.07.1997 року працював в
органах суду та вийшов у відставку з
посади заступника голови Вінницького
обласного суду, пенсія, яку отримує
ОСОБА_1 у відповідності до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» призначена відповідно до вимог
Закону України «Про державну службу». У
відповідності до ч. 9 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який є
державним службовцем, повинна
становити 70 % суми заробітної плати
померлого годувальника, при цьому
згідно ст. 37-1 вказаного закону
визначеного, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям відповідно
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій. Відповідно до ч. 3
ст. 129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» посадовий оклад судді
місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що запроваджується
поетапно: з 1 січня 2011 року - 6
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2012 року - 8 мінімальних заробітних плат;
з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15
мінімальних заробітних плат. Згідно ч. 4
ст. 129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» посадові оклади суддів
апеляційного суду установлюються
пропорційно до посадового окладу судді
місцевого суду з коефіцієнтом 1,1.
Законом України «Про державний бюджет
на 2013 рік» встановлено мінімальну
заробітну плату з 01.01.2013 року в розмірі 1
147, 00 гривень, з 01.12.2013 року - 1 218, 00
гривень, Законом України «Про
державний бюджет на 2014 рік» з 01.01.2014
року - 1 218, 00 гривень. Позивач отримує
пенсію в значно меншому розмірі ніж це
встановлено законодавством. В зв'язку з
самостійним невиконанням відповідачем
приписів ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу» ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, в задоволенні якої їй було
відмовлено 31.12.2013 року. Таким чином, з
боку відповідача допущено
бездіяльність.

Вище викладене й стало підставою для
звернення позивача до суду із вимогами
про визнання бездіяльності
відповідача щодо не проведення
перерахунку позивачу пенсії по втраті
годувальника протиправною;
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату пенсії
по втраті годувальника з 01.09.2013 року з
урахуванням збільшення посадових
окладів відповідно до збільшення
розміру мінімальної заробітної плати;
зобов'язання відповідача здійснювати
позивачу перерахунок та виплату пенсії
по втраті годувальника з урахуванням
збільшення посадових окладів
відповідно до збільшення розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідачем у десятиденний строк з
дня одержання ухвали суду від 28.02.2014
року та копій документів - 06.03.2014 року,
не було надано заперечення проти
позову та необхідні документи або
заяву про визнання позову, відповідно
до ч. 3 ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені позивачем обставини, суд
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні вимог позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач з 10.06.1994
року перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в м. Вінниці
та з 04.05.2011 року отримує пенсію по
втраті годувальника ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно до Закону
України «Про державну службу».

З матеріалів справи вбачається, що
померлий ОСОБА_2 працював на посаді
заступника голови Вінницького
обласного суду.

Позивач 19.12.2013 року звернулася до
Управління пенсійного фонду України в
м. Вінниці з проханням перерахунку
пенсії у зв'язку з підвищенням окладу
відповідно до збільшення розміру
мінімальної заробітної плати.

Управлінням пенсійного фонду України в
м. Вінниці 31.12.2013 року ОСОБА_1 було
відмовлено в перерахунку пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається на весь
період, протягом якого член сім'ї
померлого годувальника вважається
непрацездатним згідно із частиною
другою статті 36 цього Закону, а членам
сім'ї, які досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону -
довічно.

Відповідно ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» сім'ї
годувальника, який помер внаслідок
трудового каліцтва чи професійного
захворювання, а також сім'ї померлого
пенсіонера пенсія призначається
незалежно від стажу роботи
годувальника. Пенсія в разі втрати
годувальника, який помер внаслідок
загального захворювання чи каліцтва,
не пов'язаного з роботою,
призначається, якщо годувальник на
день смерті мав стаж, який був би
необхідний йому для призначення пенсії
по інвалідності (стаття 25).

Стаття 44 наведеного Закону встановлює,
що пенсії в разі втрати годувальника
призначаються на кожного
непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30
процентів заробітку годувальника
(стаття 64), але не менше соціальної
пенсії, встановленої для відповідної
категорії непрацездатних.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка встановлює розміри
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається в
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за
віком померлого годувальника; на двох
та більше непрацездатних членів сім'ї -
100 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Виходячи з наведених законодавчих норм
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
призначаються із заробітку
годувальника або із пенсії
годувальника, тобто в залежності від
того доходу, який мав годувальник на
час настання смерті (заробітну плату чи
пенсію).

Посилання позивача на ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» як на підставу для проведення
перерахунку їй пенсії є безпідставними
і не відповідають наведеній
законодавчій нормі, оскільки ст. 129
наведеного Закону визначає складові
частини грошової винагороди
працюючого судді. Суддя у відставці,
який не досяг віку, встановленого
частиною першою цієї статті, отримує
щомісячне довічне грошове утримання.
При досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».
Наведені законодавчі норми стосуються
права призначення пенсії чи
щомісячного довічного грошового
утримання саме судді.

В даних спірних правовідносинах до
позивача не можуть застосовуватися
норми ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», яка
визначає грошову винагороду
працюючого судді, оскільки ОСОБА_1
призначена пенсія по втраті
годувальника, яка визначається у
відповідності до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
пенсійне забезпечення», розмір якої
залежить від заробітку годувальника
або із пенсії годувальника, тобто в
залежності від того доходу, який мав
годувальник на час настання смерті.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд прийшов до
висновку, що відповідач, в даному
випадку, діяв у відповідності до
Конституції України та законів
України, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ст. 94 КАС
України судові витрати слід залишити
за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про судоустрій і статус суддів»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 4, 6-12,
70-72, 86, 94, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання до
вчинення дій - відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: