Справа № 2а-6006/09
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/27856/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2010 року по справі №
2а-6006/09/1770 за позовом Виробничого
комунального підприємства «Зарічне»
до управління Пенсійного фонду України
в Зарічненському районі Рівненської
області про визнання незаконними та
скасування рішень про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
і вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Виробниче комунальне підприємство
«Зарічне» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі Рівненської
області, в якому, з урахуванням заяв про
збільшення позовних вимог, просило
визнати незаконними та скасувати
рішення начальника управління
Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі Рівненської
області Касянчика П.Ф. про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від
16 березня 2009 року № 666, від 16 березня
2009 року № 667, від 16 березня 2009 року
№ 668, від 16 березня 2009 року № 669, від 16
березня 2009 року № 670, від 30 березня
2009 року № 688, від 31 березня 2009 року № 702,
від 31 березня 2009 року № 703, від 20
жовтня 2009 року № 932, від 20 жовтня 2009 року
№ 933, від 17 листопада 2009 року №
960 та від 17 листопада 2009 року № 961, а
також вимог про сплату боргу від 05
травня 2009 року № Ю21.34, від 05 жовтня 2009
року № Ю21.34, від 05 листопада 2009 року
№ Ю21.34.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2010
року вказаний позов задоволено
повністю, визнано нечинними та
скасовано рішення відповідача про
застосування до позивача фінансових
санкцій та нарахування пені від 16
березня 2009 року № 666, № 667, № 668, №
669, № 670, від 30 березня 2009 року № 688, від
31 березня 2009 року № 702, № 703,
від 20 жовтня 2009 року № 932, № 933, від 17
листопада 2009 року № 960, 961, а також
вимоги відповідача про сплату боргу
від 05 травня 2009 року, від 03 липня 2009
року, від 04 серпня 2009 року, від 05 жовтня
2009 року, від 05 листопада 2009 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Зарічненському районі
Рівненської області подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що судом першої
інстанції не враховано той факт, що
застосування до позивача фінансових
санкцій та нарахування пені із
затримкою, але разом з тим із
дотриманням вимог чинного
законодавства при їх розрахунку
відповідно до кількості днів затримки
погашення боргу, жодним чином не
вплинув на фінансовий стан боржника та
не є підставою для звільнення
останнього від відповідальності за
несвоєчасну сплату боргу.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ВКП «Зарічне» є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У зв'язку з несплатою
(неперерахуванням) або несвоєчасною
сплатою (несвоєчасним перерахуванням)
ВКП «Зарічне» страхових внесків,
управлінням Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі Рівненської
області було прийнято ряд рішень, а
саме:

- від 16 березня 2009 року № 666 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 6.87 грн. за період з 09
вересня 2003 року по 10 вересня 2003 року;

- від 16 березня 2009 року № 667 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 128.38 грн. та нарахування пені в
розмірі 11.80 грн. за період з 16 липня 2008
року по 04 березня 2009 року;

- від 16 березня 2009 року № 668 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 44.60 грн. та нарахування
пені в розмірі 8.82 грн. за період з 16
липня 2008 року по 04 березня 2009 року;

- від 16 березня 2009 року № 669 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 9039.29 грн. та нарахування пені в
розмірі 2755.78 грн. за період з 21 квітня 2008
року по 04 березня 2009 року;

- від 16 березня 2009 року № 670 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 1710.03 грн. та нарахування пені в
розмірі 468.50 грн. за період з 21 квітня 2008
року по 04 березня 2009 року;

- від 30 березня 2009 року № 688 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 2658.31 грн. на підставі акта
перевірки від 30 вересня 2009 року;

- від 31 березня 2009 року № 702 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 182.29 грн. та нарахування пені в
розмірі 37.42 грн. за період з 20 січня 2009
року по 30 березня 2009 року,

- від 31 березня 2009 року № 703 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 3370.57 грн. та нарахування пені в
розмірі 766.06 грн. за період з 20 січня 2009
року по 30 березня 2009 року;

- від 20 жовтня 2009 року № 932 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 138.94 грн. та нарахування пені в
розмірі 74.72 грн. за період з 20 травня 2009
року по 24 вересня 2009 року;

- від 20 жовтня 2009 року № 933 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 2088.14 грн. та нарахування пені в
розмірі 2214.42 грн. за період з 13 квітня 2009
року по 29 вересня 2009 року;

- від 17 листопада 2009 року № 960 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 33.42 грн. та нарахування пені в
розмірі 20.81 грн. за період з 20 серпня 2009
року по 26 жовтня 2009 року;

- від 17 листопада 2009 року № 961 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 723.43 грн. та нарахування пені в
розмірі 714.84 грн. за період з 22 червня 2009
року по 29 жовтня 2009 року.

У зв'язку з наявною у позивача
заборгованістю зі сплати страхових
внесків управлінням Пенсійного фонду
України в Зарічненському районі
Рівненської області було надіслано ВКП
«Зарічне» вимоги про сплату боргу,
зокрема:

- від 05 травня 2009 року № Ю21.34, прийняту
на підставі картки особового рахунку
платника та рішень № 591, № 324, на
загальну суму боргу станом на 01 травня
2009 року в розмірі 19543.76 грн., з яких 7785.26
грн. - недоїмка, 9834,36 грн. - фінансові
санкції, 1924,14 грн. - пеня;

- від 05 жовтня 2009 року № Ю21.34, прийняту
на підставі картки особового рахунку
платника та рішення № 768, на загальну
суму боргу станом на 01 жовтня 2009 року в
розмірі 22238.85 грн., з яких 21760.50 грн. -
недоїмка, 6.87 грн. - фінансові санкції та
471.48 грн. - пеня;

- від 05 листопада 2009 року № Ю21.34,
прийняту на підставі картки особового
рахунку платника та рішень № 932, № 933, на
загальну суму боргу станом на 01
листопада 2009 року в розмірі 27722.53 грн., з
яких 23199.44 грн. - недоїмка, 2233.95 грн. -
фінансові санкції та 2289.14 грн. - пеня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення про застосування
до позивача фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхових внесків прийняті
відповідачем з порушенням вимог
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 (далі -
Інструкція), оскільки вказані у
зазначених рішеннях періоди переважно
співпадають. Щодо оскаржуваних вимог
про сплату боргу, то суд виходив з того,
що в них не вказано дати прийняття
рішень, якими до позивача застосовано
фінансові санкції та нараховано пеню, а
також відповідачем не підтверджено
правомірність їх прийняття в частині
визначення позивачу недоїмки зі сплати
страхових внесків.

Порядок обчислення та сплати страхових
внесків визначено статтею 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Інструкцією.

Відповідно до частин 4, 5 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» сплата
страхових внесків здійснюється
виключно в грошовій формі шляхом
внесення відповідних сум страхових
внесків до солідарної системи на
банківські рахунки виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Страхові внески сплачуються
страхувальниками шляхом перерахування
безготівкових сум з їх банківських
рахунків.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною 10 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» якщо
страхувальники несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про сплату
страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до частини 2
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною 3 статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Частиною 5 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що за
рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Тобто, чинним законодавством чітко
визначено право відповідача
направляти сплачені позивачем суми
поточних платежів в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій,
тому, оскільки позивач мав несплачену
недоїмку, пеню та фінансові санкції, то
відповідачем правомірно було
направлено сплачені позивачем поточні
суми страхових внесків в рахунок
сплати недоїмки, пені та фінансових
санкцій, що виникли в попередніх
періодах.

Оскаржувані рішення про застосування
до позивача фінансових санкцій та
нарахування пені були прийняті
відповідачем на підставі даних картки
особового рахунку платника з
дотриманням вимог щодо їх розрахунку,
встановлених Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією, та окремо
за кожний базовий звітний період, що
судом першої інстанції враховано не
було.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо протиправності
оскаржуваних вимог про сплату боргу,
оскільки сама лише відсутність в них
дати відповідних рішень про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені, на підставі яких вони
приймались, із зазначенням усіх інших
необхідних реквізитів не є підставою
для їх скасування. Що стосується
визначеної у даних вимогах про сплату
боргу недоїмки, то її наявність
підтверджується копією картки
особового рахунку позивача, яка наявна
в матеріалах справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що відповідачем
правомірно були прийняті спірні
рішення та вимоги про сплату боргу, що
свідчить про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про їх
скасування.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 199, 202, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі Рівненської
області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2010
року по справі № 2а-6006/09/1770 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову
Виробничого комунального підприємства
«Зарічне» до управління Пенсійного
фонду України в Зарічненському районі
Рівненської області про визнання
незаконними та скасування рішень про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені і вимог про сплату
боргу.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський