Справа № 810/5547/13-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5547/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Управління пенсійного фонду
України в м. Білій Церкві про
скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
пред'явила позов до Управління
пенсійного фонду у м. Білій Церкві
Київської області про визнання
протиправною та скасування вимоги
відповідача від 12.02.2013 № Ф 9;
зобов'язання відповідача сплачені
відповідно до квитанції від 15.01.2013 №
ПН685 внески за 2012 рік розрахувати як
суму внеску за кожний місяць
страхового стажу за 2012 рік;
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення неправомірних дій, а саме:
припинити здійснювати тиск на
позивача.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем,
що зареєстрована виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області і є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

15 січня 2013 року позивачем самостійно
сплачено до Пенсійного фонду кошти у
розмірі 883,20 грн.

Проте, зазначені кошти були зараховані
відповідачем в рахунок погашення
недоїмки з єдиного внеску за 2011 рік.

У подальшому, у лютому 2013 року на адресу
позивача надійшла вимога відповідача
від 12.02.2013 № Ф 9 про сплату недоїмки з
єдиного внеску за 2012 рік у розмірі 4572,42
грн. та повідомлення-розрахунок за 2012
рік помісячно, яким роз'яснено позивачу
необхідність здійснити доплату до
мінімального страхового внеску за 2012
рік.

Вважаючи вищевказану вимогу
протиправною, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволені позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Згідно із пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі - Закон № 2464), платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Пунктами 1, 4 статті 2 Закону № 2464
визначено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний: своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок
для платників, зазначених у пункті 4
(крім фізичних осіб - підприємців, які
обрали спрощену систему оподаткування)
та 5 частини першої статті 4 цього
Закону, нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Частиною п'ятою вказаної статті
передбачено, що єдиний внесок
нараховується на суми, зазначені в
частинах першій і другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також від того, чи
виплачені такі суми фактично після їх
нарахування до сплати.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону
№ 2464-VI встановлено, що мінімальний
страховий внесок - сума єдиного внеску,
що визначається розрахунково як
добуток мінімального розміру
заробітної плати на розмір внеску,
встановлений законом на місяць, за
який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини одинадцятої
статті 8 Закону № 2464-VI, єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4 та
5 частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Як убачається із Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік», у
січні 2012 року місячний розмір
мінімальної заробітної плати становив
1073,00 грн., у лютому 2012 року - 1073,00 грн., у
березні 2012 року - 1073,00 грн., у квітні 2012
року - 1094,00 грн., у травні 2012 року - 1094, у
червні 2012 року - 1094,00 грн., у липні 2012
року - 1102,00 грн., у серпні 2012 року - 1102,00
грн., у вересні 2012 року - 1102,00 грн., у
жовтні 2012 року - 1118,00 грн., у листопаді 2012
року - 1118,00 грн. та у грудні 2012 року - 1134,00
грн.

Враховуючи викладене, мінімальний
страховий внесок для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI (у тому числі для
позивача) становив: з січня по березень
2012 року - 372,33 грн., з квітня по червень 2012
року - 379,62 грн., з липня по вересень 2012
року - 382,94 грн., з жовтня по листопад 2012
року - 387,95 та у грудні 2012 року - 393,50 грн.
Загалом за 2012 рік - 4572,42 грн.

Таким чином, оскільки позивач, як
фізична особа-підприємець є платником
єдиного внеску, то він зобов'язаний був
сплатити за 2012 рік єдиний внесок на
загальнообов'язкове соціальне
страхування у розмірі 4572,42 грн.

У той же час, судом встановлено, що
позивачем було самостійно сплачено
грошові кошти у розмірі 883,20 грн., що
були зараховані відповідачем в рахунок
погашення недоїмки з єдиного внеску за
2011 рік.

Отже, у позивача утворилась недоїмка зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2012 рік у
розмірі 4572,42 грн.

Відповідно до частини восьмої статті 9
Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

Частиною дванадцятою статті 9 Закону №
2464-VI встановлено, що єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Згідно із пунктом 6 частини першим
статті 1 Закону 2464-VI, сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом,
є недоїмкою.

Згідно із частиною 4 статті 25 Закону
2464-VI, територіальний орган Пенсійного
фонду у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду № 21-5 від
27.09.2010 року, (далі - Інструкція),
встановлено, що органи Пенсійного
фонду надсилають платникам вимогу про
сплату недоїмки, якщо платник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на всю
суму боргу.

Таким чином, оскільки під час судового
розгляду встановлено, що у позивача
існує недоїмка зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2012 рік у
розмірі 4572,42 грн., колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що вимога від 12.02.2013 № Ф 9 про
сплату недоїмки прийнята відповідачем
правомірно, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.