Справа № 357/16217/13-а(2а/357/499/13)
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Бондаренко О.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області про
скасування рішення, визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 (далі -
Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
протиправним та скасування рішення
начальника Управління від 18.10.2013 року №
22/238 (№ 23398/03) про відмову Позивачу у
проведенні пенсії по інвалідності у
розмірі відшкодування фактичних
збитків із заробітку за виконання
робіт по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС з 13.05.1986 року по
20.05.1986 року згідно довідки від 31.05.2012
року № 21; зобов'язання Відповідача
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 у
розмірі, визначеному відповідно до
довідки ПАТ «Трібо» від 31.05.2012 року № 21.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідачем у 2012 році на підставі
довідки від 31.05.2012 року № 21 вже було
прийнято рішення про прийняття даної
довідки і перерахунок пенсії. Крім
того, приймаючи дане рішення суд
виходив з того, що ОСОБА_2 повинен був
звернутися для вирішення спірних
питань до відповідної комісії, чого ним
зроблено не було.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. При цьому
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити, а постанову суду
скасувати, прийнявши нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні проти
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити повністю, а
постанову суду першої інстанції -
скасувати, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 брав участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, був командирований
в складі формувань цивільної оборони
від Білоцерківського заводу
азбесто-технічних виробів з 13.05.1986 року
по 20.05.1986 року у зону відчуження в с.
Андріївка і с .Терехів. Дані обставини
підтверджуються наявними у матеріалах
справи копіями наказу від 14.05.1986 року за
№ 683 по Білоцерківському виробничому
об'єднанню шин і ГТВ, наказу від 11.03.1998
року № 215, яким було внесено зміни у
наказ № 683 та вказано населені пункти,
де перебували працівники, відряджені
для виконання робіт по ліквідації
аварії на ЧАЕС (далі - Наказ № 215). Крім
того, статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
підтверджується копією посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи серії
НОМЕР_1

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач отримує пенсію по
інвалідності, що настала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

ПАТ «Трібо» 31.05.2012 року (яке є
правонаступником Білоцерківського
заводу АТВ) ОСОБА_2 видано довідку № 21
про оплату праці за роботу в зоні
відчуження в період з 13.05.1986 року по
20.05.1986 року (далі - Довідка про заробітну
плату), куди включено підвищену оплату
праці за виконання робіт в 1-й зоні
небезпеки (с. Андріївка, с.Терехів) з
кратністю 2, виходячи з тарифної ставки
Позивача за основним місцем роботи,
оплату вихідних і святкових в
подвійному розмірі, збережений
заробіток за основним місцем роботи, 40 %
премії за діючими системами
преміювання на підприємстві, що
вбачається з копії вказаної довідки та
було встановлено постановою
Білоцерківського міськрайонного суду
від 05.08.2013 року по справі № 357/8686/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області,
третя особа -публічне акціонерне
товариство «Трібо», про визнання дій
протиправними та зобовязання вчинити
певні дії (а.с. 12-14).

У зв'язку з прийняттям Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
постанови від 05.08.2013 року Позивач 28.08.2013
року повторно звернувся до Управління
із заявою про перерахунок пенсії
згідно Довідки про заробітну плату.

Листом від 18.10.2013 року № 23398/03
Відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що
йому відмовлено у перерахунку пенсії
по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків із
заробітку за виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС з 13.05.1986 року по
20.05.1986 року. Дане рішення вмотивоване
тим, що ОСОБА_2 не подано доказів, якими
підтверджується юридичний зв'язок між
ВАТ «Росава», яким видано Наказ № 215, та
ВАТ «Трібо», а також відсутністю
первинних документів, на підставі яких
була видана Довідка про заробітну
плату.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. 15 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», п. 17
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.11.2005 року № 22-1, постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2012
року № 886, суд першої інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість відмови
Відповідача у перерахунку Позивачу
пенсії по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків із
заробітку за виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС з 13.05.1986 року по
20.05.1986 року на підставі Довідки про
заробітну плату, оскільки, по-перше,
Управлінням на підставі даної довідки
вже було прийнято рішення, яке
Позивачем оскаржене не було, по-друге,
судом встановлено, що ОСОБА_2 не
скористався своїм правом на вирішення
аналогічних питань комісією
Мінсоцполітики чи комісіями Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласної, Київської та
Севастопольської міської
держадміністрації.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон) закріплено,
що видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Пунктом 17 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок)
закріплено, що довідка про заробітну
плату (дохід) особи видається на
підставі особових рахунків, платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану та сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працював померлий
годувальник або особа, яка звертається
за пенсією. Якщо такі підприємства,
установи, організації ліквідовані або
припинили своє існування з інших
причин, то довідки про заробітну плату
видаються правонаступником цих
підприємств, установ чи організацій
або архівними установами.

Зі змісту копій архівних довідок від
19.07.2013 року № С-1761/06-03, від 14.08.2012 року №
С-134/07-02 вбачається, що Позивач з 13.05.1986
року по 20.05.1986 року був направлений у
відрядження у с. Андріївка та с. Терехів
для ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с. 17,18).

Крім того, вищевказаними довідками, а
також архівними довідками від 19.07.2013
року №С-176-3/06-03, від 19.07.2013 року №
С-176-2/06-03, від 19.07.2013 року № С-176-4/06-03
підтверджується факт встановлення
відповідними наказами: оплати праці,
зокрема, ОСОБА_2 за роботу у зоні
відчуження у подвійному розмірі (а.с. 18,
23, 25); нагороди грошовою премією у
розмірі 40 крб. (а.с. 24), виплати добових у
розмірі 3,5 руб (а.с. 25).

З наявної у матеріалах справи виписки
по особовому рахунку Позивача,
затвердженої трудовим архівом
Білоцерківської міської ради,
вбачається, що у червні 1986 року
останній отримав 40 руб. премії за кодом
207 кодифікатору видів оплат, у липні 1986
року отримав 58,24 руб. доплати до
середньої заробітної плати в інших
випадках, передбачених законом за
кодом 338. Поряд з цим, у результаті
проведеної головним спеціалістом з
контролю за призначенням пенсії
перевірки документів, які
підтверджують місце та тривалість
виконання робіт у зоні відчуження,
останнім складено акт, у якому
зазначено, що згідно особових рахунків
у травні 1986 року ОСОБА_2 виплачувалася
премія у розмірі 40%.

Враховуючи вищезазначені обставини,
які підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами, колегія
суддів критично оцінює висновок
Відповідача, зафіксований у акті від
18.10.2013 року, про те, що в архіві відсутні
документи, якими підтверджується
нарахування у липні 1986 року по коду 338
оплати за виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за період з 13.05.1986
року по 20.05.1986 року.

Отже, суд апеляційної інстанції,
оцінюючи у сукупності всі подані
сторонами докази, дійшов висновку про
достатність наявних матеріалах справи
первинних документів, якими
підтверджується факт отримання
Позивачем сум винагороди за участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що вказані у
Довідці про заробітну плату.

Крім того, постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05.08.2013 року встановлено, що оплата
праці ОСОБА_2 за роботу у зоні
відчуження була проведена у 1986 році,
хоча і без врахування всіх належних
йому сум, передбачених
нормативно-правовими актами, які діяли
на той час.

Поряд з цим, колегія суддів критично
оцінює висновок суду першої інстанції
про те, що Позивач не скористався своїм
правом на звернення до комісії
Мінсоцполітики чи комісій Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласної, Київської та
Севастопольської міської
держадміністрації для врегулювання
даних питань у позасудовому порядку з
урахуванням обставин справи щодо
первинних документів на підставі яких
видаються відповідні довідки, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 09.07.2002 року у справі № 15-рп/2002 за
конституційним зверненням Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торговий Дім «Кампус Коттон клаб»
щодо офіційного тлумачення положення
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів) зазначено, що
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
означає, що право особи (громадянина
України, іноземця, особи без
громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

За таких обставин, оскільки звернення
Позивача до однієї з вищезазначених
комісій у порядку досудового
врегулювання спору щодо первинних
документів, на підставі яких видаються
відповідні довідки є необов'язковим, то
подання позову без використання
згаданого права не може бути підставою
для відмови у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами Апелянта стосовно
необґрунтованості посилання
Управління на неможливість встановити
юридичний зв'язок між ВАТ «Росава» та
ВАТ «Трібо», оскільки зі змісту
архівної довідки від 19.07.2013 року №
С-176/06-03 вбачається, що ВАТ «Росава» з 1996
року є правонаступником
Білоцерківського виробничого
об'єднання шин та ГАВ ім. XXV з'їзду КПРС,
яке згідно протоколу № 1 від 06.12.1996 року
було перетворено у ВАТ «Трібо» (а.с. 22,
35).

Водночас, суд апеляційної інстанції
критично оцінює доводи Відповідача, а
також висновок суду першої інстанції
про те, що ОСОБА_2 вже було здійснено
перерахунок пенсії з урахуванням
Довідки про заробітну плату, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази,
якими підтверджується факт здійснення
відповідного перерахунку.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте ухвалив судове рішення з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Приписами ч. 1 ст. 72 КАС України
закріплено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
перерахунок пенсії на підставі Довідки
про заробітну плату було допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим вважає за
необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити повністю, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області про
скасування рішення, визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення начальника Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві від 18.10.2013 року №22/238 про відмову
ОСОБА_2 в проведенні перерахунку пенсії
по інвалідності у розмірі
відшкодування фактичних збитків із
заробітку за виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС з 13.05.1986 року по
20.05.1986 року згідно довідки ПАТ «Трібо»
від 31.05.2012 року № 21.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2
враховуючи довідку ПАТ «Трібо» від
31.05.2012 року № 21.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.