Справа № 814/216/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

12 березня 2014 р.
№ 814/216/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Марича Є.В. розглянув у судовому
засіданні у письмовому провадженні
справу за

адміністративним
позовомВознесенського міськрайонного
центру зайнятості, вул. Жовтневої
революції, 97, м. Вознесенськ, 56500 до
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

простягнення надміру отриманих
коштів в сумі 1016,12 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Вознесенський
міськрайонний центр зайнятості,
звернувся до суду з позовом до
відповідача, ОСОБА_1, про стягнення
надміру отриманих коштів в сумі 1016,12
грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказав, що відповідач
звернувся до районного центру
зайнятості із заявою про надання йому
допомоги у працевлаштуванні, внаслідок
чого, йому було надано статус
безробітного з призначенням допомоги
по безробіттю, однак, на момент його
реєстрації у службі зайнятості він
належав до зайнятого населення, тому не
мав законного права на одержання
соціальної допомоги по безробіттю.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені повісткам
про виклик.

З врахуванням положень частини 4 та
6 статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
вирішується в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Під час розгляду справи суд
дійшов наступного висновку.

Предметом розгляду справи є стягнення
з відповідача безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю за період за
березень-травень 2010 року

Позивач у позовній заяві зазначає, що
про порушення свого права дізнався у
січні 2014 шляхом отримання довідки від
УПФ України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області; за приписами пункту 4 статті 38
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" строк давності в разі
стягнення штрафних санкцій
передбачених цим Законом та Законом
України "Про зайнятість населення",
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості перед
Фондом, не застосовується.

Так, наказом Міністерства праці та
соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 N 60/62 затверджено
Порядок розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітними.

Відповідно до вказаного порядку
центрами зайнятості, на які покладено
виконання функцій робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, у разі, коли подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" має проводитися
розслідування шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Згідно до пункту 3 цього Порядку
розслідування здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
її матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.
Рішення щодо проведення перевірки
приймається керівником центру
зайнятості.

Як зазначено у пункту 5 Порядку саме
перевірка достовірності даних, є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати її
матеріального забезпечення. За
результатами звірки або перевірки
оформляється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

Позивачем не надано суду будь - яких
доказів в обґрунтування тривалої
бездіяльності щодо перевірки
достовірності даних безробітного.

Крім того, обмін інформацією між
центрами зайнятості та державними
реєстраторами здійснюється згідно з
Порядком взаємодії суб'єктів
інформаційного обміну щодо надання та
використання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
затвердженим наказом ДПА, Держкомстату
від 07 грудня 2005 року № 121/560/40,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 07 грудня 2005 року № 23-3,
постановою правління Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття від 07 грудня 2005 року № 368,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16 грудня 2005 року за №
1523/11803.

Зокрема, згідно із пунктами 2.2, 2.5, 2.7, 3.1
зазначеного порядку Державний центр
зайнятості щоквартально протягом 10
календарних днів після закінчення
кварталу, наступного за звітним,
направляє запит зазначеним у цьому
Порядку органам, які можуть мати
відомості про осіб, визначених у пункті
2.1.

На запит Державного центру зайнятості
відповідний орган протягом десяти
робочих днів надає відповідь. Усі
суб'єкти інформаційного обміну є
відповідальними за своєчасне та в
повному обсязі надання достовірних
даних щодо доходів осіб, які мають
відповідати періоду, зазначеному в
запиті.

Крім того, позивач посилається на
Порядок надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 N 307. Однак,
зазначений порядок не містить
посилання на не застосування строків
давності при зверненні до суду з
відповідними позовами, а лише вказує
наступне: припиняється виплата
допомоги по безробіттю у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості (з дня встановлення
порушення); якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач перебував на обліку в
центрі зайнятості у період з 13.08.2009
по07.05.2010.

Належне дотримання позивачем вимог
зазначених вище порядків передбачало б
отримання центром зайнятості належної
інформації щодо відповідача ще у 2010
році.

Заслуговує на увагу і той факт, що
частина 4 статті 38 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" щодо не застосування
строку давності в разі стягнення
штрафних санкцій, передбачених цим
Законом та Законом України "Про
зайнятість населення",
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості перед
Фондом існує в такій редакції лише з
21.04.2011, тобто до часу виникнення
спірних правовідносин.

Таким чином, відповідно до частини 1
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України передбачено, що для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Всупереч зазначеному позивач
звернувся до суду лише у січні 2014 року.

Отже, позов подано після закінчення
шестимісячного строку звернення до
суду, позовна заява не містить
підтверджуючих документів щодо
поважності причин пропущення строку
звернення до суду, позивач не подав, не
вказав на обставини, які були б
об'єктивно непереборними та не
залежали від його волевиявлення, були
б пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами у
справі процесуальних дій.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданої до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі,
так і в ході підготовчого провадження
чи судового розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо в ході судового розгляду
справи суд встановить, що провадження у
справі відкрито за позовною заявою,
поданою з пропущенням установленого
законом строку звернення до
адміністративного суду, або викладений
в ухвалі про відкриття провадження у
справі висновок суду про визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними був
передчасним, і суд не знайде інших
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовна заява
залишається без розгляду.

Як наслідок, суд дійшов висновку про
необхідність залишення позовної заяви
без розгляду у зв'язку з порушенням
строків звернення до суду,
встановлених процесуальним
законодавством.

Керуючись статтями 99, 100, 128, 158, 160, 162, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвалу про залишення позовної заяви
без розгляду може бути оскаржено.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або згідно з
частиною 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Є. В. Марич