Справа № К/9991/64452/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/64452/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Калашнікової О.В.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Мужиловицької сільської ради
Яворівського району Львівської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Яворівського районного
суду Львівської області від 12 березня
2010 року позов ОСОБА_5 задоволено.
Зобов'язано сільського голову
Мужиловицької сільської ради
Яворівського району Львівської
області прийняти рішення про
закріплення за позивачем додатково 0, 06
га земельної ділянки в с.Мужиловичі
Яворівського району Львівської
області для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та для
ведення особистого селянського
господарства.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позову та
зобов'язання відповідача розглянути
заяву позивача в передбаченому
законодавством порядку на черговій
сесії сільської ради.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, відповідно до рішення
Мужиловицької сільської ради
Яворівського району Львівської
області №47 від 20 квітня 2007 року ОСОБА_5
передано у власність земельну ділянку
площею 0, 19 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та для ведення особистого
селянського господарства у
с.Мужиловичі Яворівського району
Львівської області.

В процесі обміру належної позивачу
земельної ділянки стало відомо, що
розмір земельної ділянки, якою вона
користується майже 40 років складає 0, 25
га. Тому позивач звернулася до голови
сільради з письмовою заявою про
виділення їй у власність додатково 0, 06
га. Однак, на неодноразові звернення
ОСОБА_5 з приводу передачі їй у
власність вказаної земельної ділянки,
відповідачем жодного рішення винесено
не було.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вказав на протиправність
бездіяльності сільського голови
с.Мужиловичі, які полягають в
нерозгляді вказаної заяви позивача у
встановленому законодавством порядку
та необхідність прийняття
відповідачем рішення про виділення у
власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,06 га.

Натомість скасовуючи рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
вказав, що вирішення питання щодо
передачі у власність земельної ділянки
є виключною компетенцією відповідача у
справі, тому прийшов до висновку про
зобов'язання відповідача розглянути
заяву позивача у встановленому
законодавством порядку на черговій
сесії сільської ради.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на його правомірність та
обґрунтованість та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а) розпорядження
землями територіальних громад, б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Підстави та порядок надання земельних
ділянок у користування чи у власність
врегульовано ст.ст.116, 118, 122, 123 ЗК
України, згідно з якими надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, апеляційним судом вірно
встановлено, що відповідач, не
розглядаючи заяву позивача про
виділення земельної ділянки у
власність, діяв не у спосіб, що
визначений чинним законодавством
України, чим порушив законні права
ОСОБА_5

При цьому, слід зазначити, що судові
органи покликані захищати права та
законні інтереси позивачів, однак
позбавлені компетенції виконувати
функції суб'єктів владних повноважень
та не вправі перебирати на себе вказані
повноваження.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, правильним є висновок
апеляційного суду про зобов'язання
відповідача розглянути заяву позивача
в передбаченому законодавством
порядку на черговій сесії сільської
ради.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанції вірно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: