Справа № К/9991/17053/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/17053/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року

у справі № 2а-1392/10/11/0170

за позовом Красноперекопського
відкритого акціонерного товариства
«Бром»

до Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Красноперекопське відкрите акціонерне
товариство «Бром» (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від 25
листопада 2009 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення
Красноперекопської ОДПІ АР Крим
№/0 від 25 листопада 2009 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Красноперекопського ВАТ
«Бром» витрати зі сплати судового
збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 22
квітня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Красноперекопська
ОДПІ АР Крим, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Красноперекопська ОДПІ АР Крим провела
виїзну позапланову перевірку
Красноперекопського ВАТ «Бром» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за вересень 2009 року за рахунок
від'ємного значення з податку на додану
вартість, що декларувалось у липні 2009
року та у серпні 2009 року, за
результатами якої був складений акт
№1486/23-4/05444552/182 від 18 листопада 2009 року.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги
підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7,
підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
суму бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за вересень 2009 року
на 3732,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було
встановлено, що позивач не може
претендувати на відшкодування коштів з
державного бюджету, з огляду на те, що
неправомірно включив до складу
податкового кредиту серпня 2009 року
податок на додану вартість на загальну
суму 3732,50 грн. за податковими
накладними, виписаними ТОВ ВТФ «Авіас»,
оскільки згідно відповіді ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
згідно звітних даних декларацій з
податку на додану вартість за серпень
2009 року у рядках 8, 9 показними
податкових зобов'язань ТОВ ВТФ «Авіас»
дорівнюють нулю.

25 листопада 2009 року Красноперекопська
ОДПІ АР Крим на підставі акту перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
згідно з підпунктами «б», «в» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
зменшила Красноперекопському ВАТ
«Бром» суму бюджетного відшкодування
(у тому числі заявленого в рахунок
зменшення податкових зобов'язань
наступних періодів) з податку на додану
вартість за вересень 2009 року на 3732,00
грн.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що зменшення
податковим органом позивачу суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за вересень 2009 року на
3732,00 грн. є безпідставним, оскільки
законодавством не встановлено правило,
за яким платник податку втрачає право
на податковий кредит та бюджетне
відшкодування у разі не включення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту у періоді, в якому
зазначені суми були сплачені
постачальникам у складі вартості
товарів, з урахуванням того, що
несплата податку продавцем (в тому
числі в разі ухилення від сплати) несе
негативні наслідки лише для цієї особи
та при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця та суму
бюджетного відшкодування, а також
зважаючи на те, що ТОВ ВТФ «Авіас»
задекларувало у податковій звітності
за відповідні податкові періоди
податкові зобов'язання за операціями з
продажу товарів позивачу.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.6-1.8 статті 1
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це загальна
сума податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді, що визначена
згідно з цим Законом; податковий кредит
- це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом; бюджетне відшкодування -
це сума, що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з
надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно абзацу 1 підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За приписами підпункту «а» підпункту
7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, визначальним для бюджетного
відшкодування є фактична сплата
отримувачем товарів (робіт та послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (робіт та
послуг).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податок на додану
вартість був фактично сплачений
позивачем ТОВ ВТФ «Авіас» у серпні 2009
року у складі вартості придбаних ним
товарів, що підтверджується належним
чином оформленими платіжними
дорученнями (арк. справи 33-34). Факт
оплати позивачем вартості придбаних
товарів (у тому числі податку на додану
вартість) та використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності податковим органом не
заперечувався.

Також, судами було встановлено, що
податок на додану вартість у розмірі
3731,67 грн. був включений ТОВ ВТФ «Авіас»
до складу податкових зобов'язань
податкової декларації з податку на
додану вартість за серпень 2009 року (арк.
справи 28-31), що спростовує твердження
відповідача про відсутність у ТОВ ВТФ
«Авіас» зобов'язань з податку на додану
вартість за зазначеними
господарськими операціями.

Отже, позивачем були виконані всі
необхідні умови, передбачені статтею 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
безпідставність зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за вересень 2009 року
на 3732,00 грн. оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Красноперекопської ОДПІ АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
квітня 2010 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ О.В. Карась

_____________________ А.О. Рибченко