Справа № 2а-7659/10/1470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/913/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 року
та постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011 року
по справі № 2а-7659/10/1470 за позовом
Фізичної особи ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва, Головного
управління Державного казначейства
України у Миколаївській області про
визнання протиправними дій та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_3 звернувся до суду
з позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва, Головного
управління Державного казначейства
України у Миколаївській області про
визнання протиправними дій щодо
відмови у поверненні надмірно
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб за 2009 рік, стягнення надмірно
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб у сумі 360,01 грн. та стягнення
штрафних санкцій у сумі 360,01 грн. за
несвоєчасне повернення суми надмірно
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач-1
подав касаційну скаргу, в якій просить
їх скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 01.01.2009 року до
31.12.2009 року позивач працював у ТОВ
«Миколаївкомундорпроект». За цей
період його дохід у вигляді заробітної
плати склав 9814,63 грн., внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
пенсійного та соціального страхування
сплачено 348,59 грн., сума податкових
соціальних пільг склала 3630,00 грн. Дохід,
з якого сплачувався податок - 5836,04 грн.

Протягом 2009 року позивач сплатив за
навчання в Одеській державній академії
будівництва та архітектури 2400,00 грн.

Позивачем було подано до ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
Декларацію про доходи, одержані з 1
січня до 31 грудня 2009 року, де він
зазначив суму нарахованого доходу 9814,63
грн., суму оподаткованого доходу 5836,04
грн., та суму надмірно сплаченого
податку у сумі 360,01 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України
від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про податок
з доходів фізичних осіб» (далі - Закон №
889-IV) податковий кредит - сума (вартість)
витрат, понесених платником податку -
резидентом у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг) у резидентів -
фізичних або юридичних осіб протягом
звітного року (крім витрат на сплату
податку на додану вартість та
акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Відповідно пп. 5.3.3 п. 5.3 до ст. 5 Закону №
889-IV суми коштів, сплачених платником
податку на користь закладів освіти для
компенсації вартості вищої форми
навчання такого платника податку,
можуть бути включені до складу
податкового кредиту.

Тобто, позивач обґрунтовано включив до
складу податкового кредиту суму 2400
грн., сплачену ним за навчання.

Відповідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону № 889-IV
загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року. До складу загального
місячного оподатковуваного доходу,
окрім іншого включаються доходи у
вигляді заробітної плати.

При цьому, відповідно до вимог п. 3.5 ст. 3
Закону № 889-IV при нарахуванні доходів у
вигляді заробітної плати об'єкт
оподаткування визначається як
нарахована сума такої заробітної
плати, зменшена на суму збору до
Пенсійного фонду України та внесків до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
які відповідно до закону справляються
за рахунок доходу найманої особи.

Окрім цього, відповідно до п. 6.1 ст. 6
Закону № 889-IV платник податку має право
на зменшення суми загального місячного
оподатковуваного доходу, отримуваного
з джерел на території України від
одного працедавця у вигляді заробітної
плати, на суму податкової соціальної
пільги у розмірі, що дорівнює 50
відсоткам однієї мінімальної
заробітної плати (у розрахунку на
місяць), встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року - для
будь-якого платника податку.

За таких обставин, суди дійшли до
правильного висновку про те, що позивач
правильно обрахував суму загального
річного оподатковуваного доходу,
зменшивши його на суму збору до
Пенсійного фонду України та внесків до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
які відповідно до закону справляються
за рахунок доходу найманої особи за 2009
рік.

Відповідно до наданої позивачем
довідки, сума фактично сплаченого ним
податку склала 875,40 грн., що на 360,01 грн.
більше, ніж він повинен був сплатити.

Відповідно до п. 18.8 ст. 18 Закону № 889-IV
сума коштів, яка підлягає поверненню
платнику податку, зараховується на
його банківський рахунок, відкритий у
будь-якому комерційному банку, або
надсилається поштовим переказом на
адресу, визначену у декларації,
протягом 60 календарних днів від дня
отримання такої декларації.

Керуючись вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що вимога позивача про
стягнення з відповідачів надмірно
сплаченого податку у розмірі 360,01 грн.
підлягає задоволенню.

Що стосується штрафних санкцій, суди
правомірно виходили з того, що
відповідно до пп. 20.4.2 п. 20.4 ст. 20 Закону
№ 889-IV за неповне або несвоєчасне
повернення суми надміру сплаченого
податку, у тому числі внаслідок
застосування права на податковий
кредит, на користь платника податку
сплачуються такі штрафи: якщо платник
податку не отримує таку суму у строк,
визначений цим Законом, при затримці
від 91 календарного дня, наступного за
останнім днем граничного строку її
виплати - у розмірі 100 відсотків від
такої суми.

Враховуючи, що Державна податкова
інспекція у Центральному районі м.
Миколаєва не перерахувала кошти на
банківський рахунок протягом 91 дня,
колегія суддів погоджується з
висновком судів, що позовні вимоги про
стягнення штрафних санкцій також
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 року
та постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011 року
по справі № 2а-7659/10/1470 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.