Справа № 2а-3595/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Справа
№ 133153/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Клюби В. В., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 18 квітня 2011 року
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області про визнання дій
протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила визнати відмову
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області в проведенні перерахунку
пенсії з урахуванням додаткової
пенсії, заподіяної здоров'ю, особі,
віднесеній до категорії 3, в розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком,
неправомірною; стягнути з пенсійного
органу на його користь недоплачену
додаткову пенсію, як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, у розмірах, встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
18 квітня 2011 року заявлений позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
провести перерахунок позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяної
здоров'ю, у розмірі 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
постраждалому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, за період часу з
27.07.2010 року по 27.01.2011 року.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області, який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється за рахунок державного
бюджету, а не Пенсійного Фонду України.

Окрім цього, відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
порядок обчислення спірної пенсії
визначається КМ України; питання
обчислення розміру додаткових пенсій у
відповідності до закону регулюються
постановами уряду.

Також законодавцем не вносилися
відповідні зміни до Законів України
про Державний бюджет на 2008 та 2009 роки,
через що нарахування і виплата пенсії
позивачу правомірно здійснювалися із
врахуванням вимог, передбачених
постановами КМ України № 530 від 28.05.2008
року та № 654 від 16.07.2008 року

На підставі ст. 197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Камінь-Каширському районі Волинської
області як одержувач пенсії за вислугу
років відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб»; віднесений до
другої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 3
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Будучи особою, яка віднесена до 3
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
позивач одержував додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст.51 цього Закону.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що при розрахунку додаткової
пенсії, передбаченої ст.51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997 року. Ця Постанова є чинною і
її положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002 року «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», а також
постановами КМ України № 530 від 28.05.2008
року та № 654 від 16.07.2008 року всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
мав право на призначення щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду про те, що новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму;
оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів» до
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» були внесені зміни та
визначено, що щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається особам, віднесеним до
категорії 3, у розмірі 25 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі 1-28/2008 було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційними) положення ст.67
розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22,
24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» та п.3 розділу ІІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України»; останні
втратили свою чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, яке також містить
вказівку про преюдиціальне значення
цього рішення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був виплатити позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за періоди з 27.07.2010 року по 27.01.2011 року,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги про стягнення з пенсійного
органу спірних сум на користь позивача,
оскільки саме відповідач зобов'язаний
здійснювати обрахування та виплату
недоплаченої додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, вказані дії
до компетенції адміністративного суду
не належать.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
18 квітня 2011 року у справі №2-а-3395/11 - без
змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І. Рибачук