Справа № 414/2066/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Костроба Ю.Ю.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
справа №414/2066/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Яманко В.Г.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Кремінського районного суду
Луганської області від 27 січня 2014 року
по адміністративній справі №414/2066/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Кремінському районі Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання виконати постанову
суду,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2013р. позивач ОСОБА_2 звернувся
до суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Кремінському районі Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання виконати постанову
суду.

В обґрунтування позову вказав, що
постановою Кремінського районного
суду Луганської області від 12.10.2009 року
йому було призначено основна та
додаткова пенсія відповідно до ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи». Рішення суду набрало
законної сили.

Позивач стверджує, що дана постанова
виконувалась відповідачем до 01.11.2011
року та на даний момент позивач отримує
пенсію у неналежному розмірі, у зв'язку
із чим він змушений звернутися до суду
з даним позовом. Також послався на
Рішення Європейського суду з прав
людини від 20.06.2013р. (справа Цибулько
проти України).

Постановою Кремінського
районного суду луганської області від
27 січня 2014р. в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Кремінському районі
Луганської області відмовлено у
повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна
скарга, в якій він просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти рішення про задоволення його
позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована
тим, що постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є необґрунтованою. Вважає, що суд
першої інстанції проігнорував Рішення
Європейського суду з прав людини від
20.06.2013р. по справі Цибулько проти
України, яке є частиною законодавства
України. Також вказує, що постанова
Кремінського районного суду
Луганської області від 12.10.2009 року не
містить обмежень її дії у часі, тому дії
відповідача по зменшенню розміру його
пенсії є незаконними.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому, за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

Позивач має статус особи,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, йому
встановлена 2 група інвалідності, він
знаходиться на обліку в УПФУ в
Кремінському району Луганської
області, яке здійснює йому нарахування
та виплату пенсії по інвалідності .

Постановою Кремніського
районного суду Луганської області від
12.10.2009 року зобов'язано відповідача
здійснити з 16.04.2009 року перерахунок
пенсії ОСОБА_2 по інвалідності
відповідно до ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
розрахунку восьми мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
причинену здоров'ю, в розмірі 75% пенсії
за віком. Постанова суду набрала
законної сили.

Управління Пенсійного фонду
України в Кремінському районі
Луганської області на підставі
постанови суду від 12.10.2009 року, після
набрання нею законної сили, виконало
дане судове рішення, здійснивши
перерахунок та виплату пенсії у
визначеному Законом та цим рішенням
розмірі.

З 01.11.2011 року Управління
Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області припинило виплату позивачеві
пенсії відповідно до судового рішення.

З 01.11.2011 року виплати пенсій
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, почали
здійснюватись відповідно до Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанови КМУ №745 від
06.07.2011 р., а з 01.01.2012 р. і по теперішній час
- на підставі Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік».
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» та постанови КМУ №1210
від 23.11.2011 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 2 та ч. 1
ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи має керуватися принципом
законності, відповідно до якого має
перевіряти чи діяли органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи лише на, підставі
закону, в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначає основні
положення по реалізації
конституційних прав громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, в частині
пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.49 вказаного
Закону пенсії особам, віднесеним до 1
категорії, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розмір мінімальної
пенсії за віком встановлюється на
рівні прожиткового мінімуму для осіб,
що втратили працездатність.

Згідно ст. 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Згідно ч.2 ст. 95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір та цільове спрямування
цих видатків.

Відповідно до ст. 72 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування кошти Пенсійного
фонду не включаються до складу
Державного бюджету України і
використовуються на виплату пенсій та
соціальних послуг, передбачених цим
законом, забороняється використання
коштів пенсійного Фонду на цілі, не
передбачені цим Законом.

Пункт 7 розділу 1 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14.06.2011р. №3491, який набрав
чинності 19.06.2011р., прикінцеві положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік» доповнено п. 4 та
визначено, що норми і положення ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансування ресурсу бюджету ПФУ на 2011
рік. Таким чином, вказаним законом
право на визначення розміру соціальних
виплат було делеговано Кабінету
Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України
06.07.2011 року прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
законної сили 23 липня 2011 року, і яка
визначила конкретні розміри пенсій
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

23.11.2011 року Кабінетом Міністром
України прийняв постанову №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
затверджено Порядок обчислення пенсій
таким особам. Вказана постанова
набрала законної сили з 01.01.2012 року і є
чинною на момент розгляду даної справи.

Вказані постанови прийняті на
виконання п. 7 розділу 1 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14.06.2011 року №3491.

Також, відповідно до п.3
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» від 22.12.2011р. №4282, який набрав
чинності з 01.01.2012р., норми і положення
ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Згідно п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» від 06.12.2012р. №5515, який
набрав чинності з 01.01.2013р., норми і
положення ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Рішенням Конституційного Суду
України від 26.12.2011р. №20-рп визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним), пункт 4
розділу VII Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-УІ з
наступними змінами, тобто норми закону,
що делегують Кабінету Міністрів
України право визначати порядок та
розмір соціальних виплат громадянам.

В даному рішенні Конституційного
Суду України зазначив, що розміри
соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, пославшись, при цьому, на норми
міжнародного права.

Так, згідно зі статтею 22 Загальної
декларації прав людини, розміри
соціальних виплат і допомоги
встановлюються з урахуванням
фінансових можливостей держави.
Європейський суд з прав людини у
рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі
«Ейрі проти Ірландії» констатував, що
здійснення соціально-економічних прав
людини значною мірою залежить від
становища в державах, особливо
фінансового. Такі положення
поширюються й на питання допустимості
зменшення соціальних виплат, про що
зазначено в рішенні цього суду у справі
«Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від
12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних
елементів у регулюванні суспільних
відносин у соціальній сфері є
додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також
зазначив, що передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з частиною першою
статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування
певних видів соціальних виплат та
допомоги є конституційно допустимою до
тих меж, за якими ставиться під сумнів
сама сутність змісту права на
соціальний захист.

В рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012р.
Конституційний Суд України, давши
офіційне тлумачення деяким нормам
Конституції України, вказав на те, що
однією з ознак України як соціальної
держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до ст.69 Закону України «Про
Конституційний Суд України», рішення і
висновки Конституційного Суду України
є обов'язковими до виконання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що підстав для визнання незаконними
дій відповідача щодо припинення з
листопада 2011р. виконання судового
рішення, яким його було зобов'язано
провести позивачу перерахунок пенсії,
немає, оскільки соціальні виплати
вказаній категорії громадян
здійснюються за рахунок державного
бюджету, витрати державного бюджету
передбачаються в Законі України «Про
Державний бюджет України» на кожний
певний рік, Законом України «Про
внесення змін до ЗУ «Про Державний
бюджет України» від 14.06.2011р. були
внесені зміни в Закон України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
якими право визначати порядок та
розміри соціальних виплат особам, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, делеговано Кабінету
Міністрів України. Вказані зміни
визнані конституційними. Аналогічні
положення містяться в Законах України
«Про Державний бюджет України» на 2012 та
2013р. На виконання вказаних норм законів
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанови № 745 від 06.07.2011 та№1210 від
23.11.2011р., на підставі яких і
здійснюється нарахування та виплата
пенсій особам, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи з
листопада 2011 р по теперішній час.

Суд вважає, що вказані постанови
прийняті в межах повноважень Кабінету
міністрів України, на основі та
виконання закону України «Про
Державний бюджет України» на певний
рік, тому їх застосування відповідачем
при нарахуванні та виплаті позивачу
пенсії по інвалідності як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, суд знаходить правомірним,
таким, що відповідає принципу
законності. Зміна механізму
нарахування соціальних виплат та
допомоги визнана Конституційним Судом
України в рішенні від 25.01.2012р. такою, що
відповідає принципам справедливості і
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями, держави, є конституційно
допустимою.

Таким чином, виконання судового
рішення не є безумовним і зміна
законодавчих норм може вплинути на
порядок та розмір пенсії. За вказаних
обставин колегія суддів вважає дії
Управління пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області правомірними.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги позивача,

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Кремінського районного суду
Луганської області від 27 січня 2014 року
по адміністративній справі №414/2066/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Кремінського районного суду
Луганської області від 27 січня 2014 року
по адміністративній справі №414/2066/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду у
письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В.
Бишов

І.Д. Компанієць

В.Г. Яманко