Справа № 805/17103/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Череповський
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року справа
№805/17103/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Ляшенко Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі Пеньковій А.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача
Синіцина А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу
Спеціалізованої лабораторії з питань
експертизи та досліджень Міндоходів на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року в адміністративній справі №
805/17103/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Спеціалізованої лабораторії з питань
експертизи та досліджень Міндоходів
(відповідач 1), Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи ДМСУ ( відповідач 2)
про визнання дій протиправними
зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з позовом в
якому, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог, просила:

- визнати противоправними дії
відповідача 1 щодо ненадання відпустки
терміном 36 днів до 17.02.2014 року згідно із
поданою заявою;

- зобов'язати відповідача надати
відпустку на кількість календарних
днів - 36 днів, що зазначено у заяві від
10.01.2014 року;

- внести виправлення в трудову
книжку шляхом зміни дати звільнення з
13.01.2014 року на 17.02.2014 року;

- внести зміни в наказ №4-к СЛЕД від
13.01.2014 року шляхом зміни дати
звільнення з 13.01.2014 року на 17.02.2014 року;

- здійснити повний розрахунок при
звільненні з урахуванням надання
відпустки і перенесення дати
звільнення.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач-1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог у повному розмірі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши законність рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
вважає за необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити за
наступними підставами.

Судом встановлено, що заступнику
начальника Донецької служби з
експертного забезпечення митних
органів - начальнику відділу
досліджень хімічної продукції
Центрального митного управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи ОСОБА_2 направлено попередження
про наступне вивільнення відповідно до
тимчасового штатного розпису
відповідача-1 на 2013 рік, затвердженого
заступником Міністра - керівником
апарату Міністерства доходів і зборів
України 11.06.2013 року та веденого в дію
11.06.2013 року наказом Спеціалізованої
лабораторії з питань експертизи та і
досліджень Міндоходів України від
18.06.2013 року № 1 "Про введення в дію
структури та штатного розпису на 2013
рік", керуючись вимогами п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 1
ст. 49 прим 2 Кодексу законів про працю
України попереджують про можливе
наступне вивільнення у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці та водночас пропонують
переведення на посаду - головного
спеціаліста-експерта Донецького
відділення з питань експертизи ти
досліджень Спеціалізованої
лабораторії з питань експертизи та
досліджень Міндоходів України. З даним
попередженням позивач ознайомлена 26
вересня 2013 року.

При ознайомленні позивач виклала свої
заперечення, в яких зазначила, що з
посадою головного
спеціаліста-експерта Донецького
відділення з питань експертизи ти
досліджень Спеціалізованої
лабораторії з питань експертизи та
досліджень Міндоходів України вона не
згодна та у разі звільнення просить
надати невикористану відпустку
починаючи з 2009 року тривалістю 103
календарних дні до 9 січня 2014 року
включно. Датою звільнення вважати 9
січня 2014 року (а.с.20).

26 вересня 2013 року позивач написала
заяву про надання невикористаної
відпустки тривалістю 103 календарних
дні з 27.09.2013 по 09.01.2014 року (без
урахування святкових днів 01.01.2014 року
та 07.01.2014 року) за період: з 14.04.2009 по
13.04.2010 року - 19 днів; з 14.04.2010 по 13.04.2010
року - 37 днів; з 14.04.2011 по 13.04.2012 року - 39
днів; з 14.04.2012 по 13.04.2013 року - 8 днів, з
наступним звільненням, у зв'язку з
незгодою про переведення на посаду
нижчого рівня (а.с. 21).

28 вересня 2013 року дану заяву позивач
направила рекомендованим листом з
описом вкладення з повідомленням про
вручення на адресу відповідача, даний
факт потверджується описом вкладення
та чеком Укрпошти (а.с.22).

30 вересня 2013 року відповідач-1 надав
відповідь № 19/1-4/7145 на заяву позивача
від 26.09.2013 року, в який відмовив у
наданні відпустки, вказавши, що
відповідно до графіку відпусток
працівників Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи, відпустка позивачу
запланована на другу половину липня -
першу половину серпня 2013 року, але вона
не використана у зв'язку із перебування
позивача у стані тимчасової
непрацездатності з 01.07.2013 року.

Крім того, в даній відповіді відповідач
зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11
Закону України «Про відпустки»,
щорічна відпустка повинна бути
перенесена на інший період або
продовжена в разі тимчасової
непрацездатності працівника. У разі
перенесення щорічної відпустки новий
термін її надання встановлюється за
згодою між працівником і власником або
уповноваженим органом.

У зв'язку з цим, надання відпустки
тривалістю 103 календарних дні з 27.09.2013
по 09.01.2014 року не вбачається за можливим
(а.с.23).

В подальшому позивачем було подано
другу заяву про надання відпустки, на
підставі якої 01.10.2013 року Державна
митна служба України Центрального
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи було прийнято наказ
№ 266-кв про надання щорічної відпустки
ОСОБА_2 за період з 14.04.2009 по 13.04.2010 року -
19 календарних днів, з 14.04.2010 по 13.04.2011
року - 35 календарних днів, з 14.04.2011 по
13.04.2012 - 1 календарний день. Період
відпустки з 02.10.2013 року по 25.11.2013 року
разом на 56 календарних днів (а.с. 24).

Відповідно до листа непрацездатності
Серії АГК № 238343 позивач з 25.11.13 по 19.12.2013
року перебувала на лікарняному. (а.с. 73).

Відповідно до листка непрацездатності
Серії АГК № 238437 позивач. з 20.12.2013 по
27.12.2013 року, перебувала на лікарняному
(а.с.65).

13 січня 2014 року Міністерством доходів і
зборів України Спеціалізована
лабораторія з питань експертизи та
досліджень Міндоходів винесено наказ
№ 4-К про звільнення, з якого
вбачається, що позивача звільнено на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та
виплачено грошову компенсацію за
невикористані дні основної відпустки в
кількості 34 календарних днів за період
з 14.04.2011 по 13.04.2012 року, 35 днів за період з
14.04.2012 по 13.04.2013 року, 26 днів за період з
14.04.2013 по 13.01.2014 року (а.с. 49-50).

Відповідно до розрахунку заробітної
плати за січень станом на 13.01.2014 року
позивачу нарахована заробітна плата за
січень - 163,25 грн., утримано за 25.11.2014 року
- 335,86 грн., відпустку за 11.01.2014 року - 289,58
грн., компенсація за невикористану
відпустку - 27509,68 грн., вихідна допомога -
3218,80 грн., утримано єдиний внесок - 1242,58
грн., податок з доходів фізичних осіб -
4842,50 грн., до виплати - 24760,37 грн. (а.с. 53).

10 січня 2014 року (за три дні до прийняття
наказу про звільнення) ОСОБА_2
звернулася до відповідача із заявою
про надання частини невикористаної
відпустки з 11.01.2014 року по 17.02.2014 року
(а.с. 70) та з заявою про перенесення
одного невикористаного календарного
дня відпустки на 11.01.2014 року (а.с.72).

Вищезазначені заяви позивач направила
рекомендований лист з описом вкладення
з повідомленням про вручення на адресу
відповідача, даний факт потверджується
описом вкладення та чеком Укрпошти
(а.с.67-68). Відповідач отримав ці заяви
поштою 15.01.14 р.

Загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців
встановлено Законом України "Про
державну службу". Зазначеним законом
визначено окремі види підстав
припинення державної служби, крім тих,
що встановлені Кодексом законів про
працю України.

Щодо перенесення 1 дня щорічної
відпустки слід зазначити, що згідно з
пунктом першим частини другої статті 80
Кодексу законів про працю України
щорічна відпустка повинна бути
перенесена на інший період або
подовжена у разі, зокрема, тимчасової
непрацездатності працівника,
засвідченої у встановленому порядку.

Таким чином, чинне законодавство
передбачає продовження відпустки на
кількість календарних днів, протягом
яких працівник був непрацездатний,
якщо непрацездатність настала в період
відпустки. Слід звернути увагу, що
невикористана частина щорічної
відпустки після закінчення цих причин
не використовується працівником за
своїм розсудом, а повинна бути надана
працівникові шляхом видання власником
про це наказу.

Тому відповідачем правомірно
перенесено 1 день відпустки на 11.01.14 р.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України
громадянам, які перебувають у трудових
відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основна та
додаткові) відпустки із збереженням на
їх період місця роботи (посади) і
заробітної плати.

Задовольняючи позов, суд першої
виходив з того, що оскільки остання
заява позивача про надання відпустки з
13 січня по 17 лютого 2014 року позивачем
була надана відповідачу разом із
лікарняним поштою та службовим
електронним зв'язком 10.01.2014 року, то
відповідач зобов'язаний був на
підставі ст. 3 Закону України «Про
відпуски» надати позивачу відпустку
строком 36 календарних днів у вказані
нею терміни.

Такі висновки колегія суддів вважає
помилковими, оскільки вказана заява
відповідачем отримана лише 15 січня 2014
року, тобто вже після фактичного
звільнення позиваки з 13 січня 2014 року.
Факт відправлення заяви поштою 10 січня
2014 року, тобто до видання наказу про
звільнення, правового значення для
вирішення спору не має, оскільки
отримана вона була відповідачем вже
після звільнення позивачки та
проведення з нею розрахунку в тому
числі і за невикористану відпустку, у
зв'язку з чим у відповідача не було
підстав для розгляду та задоволення
вказаної заяви.

Посилання суду першої інстанції на те,
що заява була отримана відповідачем 10
січня 2014 року електронною поштою є
безпідставними, оскільки доказів про
це позивачкою суду не надано.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, у зв'язку з чим
постанова суду підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
відмову у задоволенні позову.

Повний текст виготовлено 17 березня 2014
року.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212,
254 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої лабораторії з питань
експертизи та досліджень Міндоходів
задовольнити

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року в адміністративній справі №
805/17103/13-а скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до
Спеціалізованої лабораторії з питань
експертизи та досліджень Міндоходів та
Центрального митного управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи ДМСУ про визнання дій
протиправними зобов'язання здійснити
певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з складення в
повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

С.Ю.Чумак

Судді:

Д.В.Ляшенко

Л.В. Ястребова