Справа № 2а/2570/5468/2011
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/5468/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерне
товариство «А/Т Тютюнова компанія
«В.А.Т.- Прилуки» на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року у справі за позовом Прилуцького
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Прилуцької ОДПІ
(Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Чернігівській області) до Приватного
акціонерного товариства «А/Т Тютюнова
компанія «В.А.Т.-Прилуки» про стягнення
відрахувань від суми коштів,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року Прилуцький
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
(Прилуцька об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів у
Чернігівській області) звернувся з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «А/Т Тютюнова компанія
«В.А.Т.-Прилуки», в якому просив
стягнути із відповідача відрахування
від суми коштів, витрачених на рекламу
тютюнових виробів в розмірі 1324008 грн. 46
коп. та державне мито по справі.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року позов задоволено: стягнуто з
відповідача 1324008 грн. 46 коп. відрахувань
від суми коштів, витрачених на рекламу
тютюнових виробів до Державного
бюджету України.

Рішення суду вмотивовано тим, що
обов'язок щодо сплати відповідних
платежів до бюджетів та
централізованих фондів, кошти яких
спрямовуються на забезпечення
суспільних інтересів, може
встановлюватись і іншими законами,
крім законів про оподаткування.
Відсутність у таких платежів
встановлених законами статусу
податкового платежу не означає, що вони
можуть сплачуватись на розсуд осіб, які
визначені їх платниками, а в разі не
виконання останніми обов'язку щодо
сплати цих платежів у державних
органів, на яких законами покладено
здійснення контролю за їх справлянням
(сплатою), виникає кореспондуюче право
вимоги щодо сплати цих платежів.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
ПАТ «А/Т Тютюнова компанія
«В.А.Т.-Прилуки» звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить, з
урахуванням додаткових пояснень
просило скасувати постанову суду
першої інстанції, позов залишити без
задоволення. В обгрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, з огляду на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове, якщо встановить
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
Прилуцькою ОДПІ на підставі пп. 20.1.4 п.
20.1 ст. 20, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України проведено позапланову
невиїзну перевірку ПАТ «А/Т Тютюнова
компанія «В.А.Т.-Прилуки» з питань
дотримання вимог іншого законодавства
з питань сплати відрахувань від суми
коштів, витрачених на рекламу
тютюнових виробів, до доходів
загального фонду Державного бюджету за
період з 01.04.2008 року по 30.06.2009 року, про
що складено акт перевірки від 21.06.2011
року № 791/23/14333202 (а.с. 6-9).

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем вимог законодавства, а
саме: п.33 ст. 2 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» від
28.12.2007року № 107; п.31 ст. 2 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік» від 26.12.2008року № 835; п. 2 Порядку
відрахування на виробництво
соціальної рекламної інформації про
шкоду тютюнопаління та вживання
алкогольних напоїв, затвердженого
Постановою КМУ від 08.09.1997 року № 997; п.8
ст. 22 Закону України «Про рекламу» від
03.07.1996 року № 270.

Під час проведення перевірки
встановлено, що ПАТ «А/Т Тютюнова
компанія «В.А.Т.-Прилуки» не
відраховуються кошти на виробництво та
розповсюдження соціальної реклами
щодо шкоди тютюнопаління.

В акті перевірки від 21.06.2011 року №
791/23/14333202 зроблено висновок, що вказані
порушення призвели до втрат бюджету в
сумі 1324008,46 грн.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки, відповідачем подано до
Прилуцької ОДПІ пояснення та
заперечення від 24.06.2011 року № 152 (а.с.
13-14). Прилуцька ОДПІ надала відповідь на
заперечення від 05.07.2011 року № 2/10/23-309, в
яких акт перевірки 21.06.2011 року №
791/23/14333202 залишено без змін, а
заперечення ПАТ "А/Т Тютюнова компанія
"В.А.Т.-Прилуки" без задоволення (а.с. 15).

Розрахунок відрахувань від сум,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів за перевіряємий період (з 01.04.2008
року по 30.06.2009року) викладений в додатку
№ 1, який є невід'ємною частиною акту
(а.с. 10-12).

05.07.2011 Прилуцькою ОДПІ направлено лист
Генеральному директору ПАТ "А/Т
Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" з
проханням сплатити суму відрахувань,
витрачену на розповсюдження реклами
тютюнових виробів в межах України, за
період з 01.04.2008 року по 30.06.2009 року в сумі
1324008,46 грн. (а.с. 16,17).

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції необґрунтовано погодився з
доводами позивача про наявність
підстав для стягнення з відповідача
відрахувань від суми коштів,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України
«Про рекламу» рекламодавці
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів зобов'язані у порядку,
передбаченому законами України,
спрямовувати на виробництво та
розповсюдження соціальної реклами
щодо шкоди тютюнопаління та
зловживання алкоголем не менше 5
відсотків коштів, витрачених ними на
розповсюдження реклами тютюнових
виробів та алкогольних напоїв у межах
України. Розпорядники цих коштів
щоквартально оприлюднюють звіт щодо їх
використання.

Разом з тим, за своїм змістом наведена
норма Закону є бланкетною, оскільки
містить відсилку до інших
нормативно-правових актів - законів
України. Однак на момент прийняття
Закону України «Про рекламу» у
законодавстві України не існувало
нормативних актів, які б регулювали
порядок нарахування та сплати вказаних
відрахувань. Пунктом 4 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
рекламу»від 03.07.1996 № 271/96-ВР було
доручено Комісії Верховної Ради
України з питань фінансів і
банківської діяльності проаналізувати
пропозиції про додаткове
оподаткування в галузі реклами і
зробити висновки щодо можливості
внесення відповідних змін і доповнень
до Закону України «Про систему
оподаткування».

При цьому, в подальшому ані у Законі
України «Про систему оподаткування»,
ані в інших законах України у сфері
оподаткування не було закріплено
порядок обчислення та сплати
відрахувань від суми коштів,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів та/або алкогольних напоїв в
межах України.

Крім того, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
систему оподаткування» було введено в
дію норму, згідно з якою джерела сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) встановлюються відповідними
законами про податки, збори
(обов'язкові платежі). Державні та інші
цільові фонди, які не передбачені цим
Законом, мають своїм джерелом виключно
прибуток підприємств, який залишається
після сплати всіх податків і зборів
(обов'язкових платежів), передбачених
статтями 14 і 15 цього Закону.
Відрахування до цих фондів
здійснюються на добровільних засадах
(стаття 16 Закону).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 03.10.1997 року № 4-зп у справі
про набуття чинності Конституцією
України конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
суд повинен застосовувати положення
закону з урахуванням дії
нормативно-правового акту у часі за
принципом пріоритетності тієї норми,
яка прийнята пізніше.

З врахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції у висновку про те, що
відрахування від суми коштів,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів та/або алкогольних напоїв в
межах України, мають статус
обов'язкового платежу, помилково не
застосував до спірних правовідносин
положення частини другої статті 16
Закону України «Про систему
оподаткування», з яких вбачається
добровільний характер цих відрахувань
з огляду на їх відсутність у переліку
обов'язкових платежів, визначених
статтями 14 та 15 згаданого Закону.

До того ж, Порядок відрахування на
виробництво соціальної рекламної
інформації про шкоду тютюнопаління та
вживання алкогольних напоїв,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.1997 № 997, як
підзаконний нормативно - правовий акт,
на який посилається суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні має
нижчу юридичну силу у порівнянні із
наведеною нормою статті 16 Закону
України «Про систему оподаткування»,
якою визначено сплату вказаних
відрахувань на добровільних засадах.

Вищенаведена позиція також наведена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 31 травня 2012 року № К/9991/23450/11
та постанові Верховного суду України
від 11 грудня 2012 року, яка відповідно до
ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для
всіх суб'єктів владних повноважень та
для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з постановленням
нової.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «А/Т Тютюнова
компанія «В.А.Т.- Прилуки» -
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року - скасувати та постановити
нову, якою у задоволенні позову
Прилуцького міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Чернігівській області) до
Приватного акціонерного товариства
«А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки»
про стягнення відрахувань від суми
коштів, витрачених на рекламу
тютюнових виробів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17
лютого 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Безименна Н.В.

Судді:

Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.