Справа № 2-а-322/06
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К-44871/09

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області на постанову Люботинського
міського суду Харківської області від
03 березня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області до підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про скасування постанови про
накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області звернулося до суду з позовом
до підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області про скасування
постанови про накладення штрафу.

Постановою Люботинського міського
суду Харківської області від 03 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення першої та
апеляційної інстанції і ухвалити нове -
про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 01 вересня 2011 року
постановою державного виконавця
відкрито виконавче провадження та
надано строк для добровільного
виконання судового рішення. Судове
рішення не виконано, заходів щодо його
повного виконання не вжито.

За невиконання судового рішення, 08
листопада 2011 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення
штрафу на управління Пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області в розмірі 680 грн.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Вимогами частин 1 та 2 статті 2 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України ,,Про
державну виконавчу службу" примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції
(далі - державні виконавці).

Частиною 1 статті 5 цього Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно статті 76 Закону України
,,Про державну виконавчу службу" після
відкриття виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до статті 24
цього Закону визначає йому строк
добровільного виконання рішення.

У разі невиконання без поважних причин
цих вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
чи інші заходи, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. Якщо після цього
рішення не буде виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, а на
боржника державним виконавцем
накладається штраф у сумі двократного
розміру витрат на проведення
виконавчих дій у порядку,
встановленому частиною другою статті 87
цього Закону.

Вимогами статті 87 цього Закону
передбачено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу в розмірі від
двох до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на боржника - юридичну особу
- від двадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Судами попередніх інстанції
встановлено, що підставою невиконання
виконавчого листа № 2а-887/11, виданого
Люботинським міським судом
Харківської області є відсутність
бюджетних асигнувань на виконання
рішень судів у зазначеній категорії
справ.

Разом з цим колегія суддів вважає, що
відсутність коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення та порушення прав громадянина
на соціальний захист.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку про те, що відповідач при
винесенні оскаржуваних постанов про
накладення штрафу діяв у спосіб та в
межах повноважень, встановлених
Законом України ,,Про виконавче
провадження".

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення суду
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судових рішеннях, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області залишити без задоволення, а
постанову Люботинського міського суду
Харківської області від 03 березня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 травня 2012 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області до підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про скасування постанови про
накладення штрафу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній