Справа № 812/8490/13-а
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2014 р. м. Київ
К/800/1128/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Долина «ТД»

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня
2013 року

у справі № 812/8490/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Долина «ТД»

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від
06 листопада 2013 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Долина
«ТД» (далі - ТОВ «Долина «ТД»; позивач)
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області (далі - ДПІ у
Жовтневому районі м. Луганська ГУ
Міндоходів у Луганській області;
відповідач) задоволено в повному
обсязі. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від
04 жовтня 2013 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Долина «ТД» витрати із
сплати судового збору в розмірі 1 798,07
грн., сплачені платіжним дорученням №
1520 від 07 жовтня 2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2013 року
апеляційну скаргу ДПІ у Жовтневому
районі м. Луганська ГУ Міндоходів у
Луганській області задоволено.
Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, позивач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, ставиться питання
про скасування постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2013 року та залишення в силі
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від
06 листопада 2013 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Долина «ТД» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропул» за період з
01 серпня 2012 року по 05 вересня
2013 року, за результатами якої складено
акт №
367/12-34-22-04/11/37287269 від 18 вересня 2013 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки ДПІ у Жовтневому районі м.
Луганська ГУ Міндоходів у Луганській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення №
від 04 жовтня 2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 179 087,50 грн. (143 270,00
грн. - основний платіж, 35 817,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - ПК
України) у зв'язку з неправомірним
віднесенням до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
на підставі податкових накладних,
виписаних на його адресу ТОВ «Агропул»,
з підстав відсутності факту реального
вчинення господарських операцій та, як
наслідок, нікчемності договору
купівлі-продажу № 01/08/12 від 01 серпня 2012
року, укладеного між ТОВ «Долина «ТД»
та вказаним контрагентом.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про повне задоволення
адміністративного позову та
відмовляючи в його задоволенні, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про недоведеність позивачем реального
характеру проведених господарських
операцій з огляду на ненадання
останнім сертифікатів якості на товар
та паспорту отриманої продукції.

Крім того, суд вказував на те, що
позивач та його контрагент є
пов'язаними особами, працюють в одному
сегменті ринку, є обізнаними стосовно
один одного, а відтак, на думку
Донецького апеляційного
адміністративного суду, економічний
зміст документального оформлення
спірних операцій полягав лише у
формуванні ТОВ «Долина
«ТД» податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Колегія суддів не може погодитись із
вказаними доводами суду апеляційної
інстанції, зважаючи на таке.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1
статті 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України
від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у
платника права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість є факт реального
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт) з метою їх використання
в межах власної господарської
діяльності, а також оформлення
відповідних операцій належним чином
складеними первинними документами, які
містять достовірні відомості про обсяг
та зміст господарської операції.

При цьому, як встановлено судом
першої інстанції, реальність
здійснення господарських операцій з
придбання позивачем хімічної
продукції у ТОВ «Агропул»
підтверджується долученими платником
до матеріалів справи специфікаціями,
видатковими та податковими накладними,
платіжним дорученням,
товарно-транспортними накладними.

Придбання ТОВ «Долина «ТД»
товарно-матеріальних цінностей у
контрагента узгоджується також з його
господарською діяльністю, основним
видом якої є оптова торгівля хімічними
продуктами, що виготовляються Малим
приватним науково-дослідним
підприємством «Долина» в рамках
виконання договору № 0503-12 від
05 березня 2012 року з давальницької
сировини, отриманої позивачем від
постачальників.

Водночас необхідно враховувати, що
лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування ним
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Разом з тим, в даному випадку
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, які підтверджували
б відсутність фактичного виконання
господарських операцій за спірним
договором, узгодженість дій позивача з
ТОВ «Агропул» з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаність з такими діями
постачальника.

А відтак, враховуючи реальний
характер проведених господарських
операцій, відсутність сертифікатів
якості на товар та паспорту отриманої
продукції не може бути беззаперечним
свідченням порушення ТОВ «Долина «ТД»
податкового законодавства та
правомірності прийняття відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суд апеляційної
інстанції помилково скасував
постанову суду першої інстанції, яка є
законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Долина
«ТД» задовольнити.

Скасувати постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2013 року, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від
06 листопада 2013 року залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.