Справа № 2а-4284/09/0470
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/800/30688/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства
«Дніпроміськтранс» Дніпропетровської
міської ради до Контрольно-ревізійного
управління в Дніпропетровській
області про визнання незаконною
вимоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року Комунальне
підприємство (надалі також - КП)
«Дніпроміськтранс» звернулося до суду
з позовом про визнання незаконною
вимоги.

Вимогу обґрунтовує тим, що проведеною
контрольно-ревізійним відділом в місті
Дніпропетровську ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 1 січня 2006 року по 31
жовтня 2008 року встановлено ряд
порушень законодавства з фінансових
питань. Вимогою відповідача від 19
лютого 2009 року було запропоновано КП
«Дніпроміськтранс» усунути виявлені
ревізією порушень.

Вважає зазначені вимоги незаконними,
оскільки вони були висунуті з
перевищенням відповідачем службових
повноважень, наданих йому пунктом 7
статті 10 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу», а сама
ревізія була проведена з порушенням
частини третьої статті 11 зазначеного
Закону в частині процедури її
проведення.

У зв`язку з наведеними обставинами
позивач просив суд визнати незаконними
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Дніпропетровській
області, викладені у листі № 06-04-15/438 від
19 лютого 2009 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
березня 2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2012 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено частково. Визнано
незаконними вимоги
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області, викладені в
листі №06-04-15/438 від 19 лютого 2009 року про:
донарахування доходів, отриманих від
надання послуг по організації роботи
рухомого складу у сумі 945 232,0 гривень;
відшкодування безпідставного списання
з балансу баків по вивезенню ТПВ в
кількості 42 одиниці на загальну суму 21
370,0 гривень; відшкодування зайво
сплачених коштів ПП ОСОБА_1 за ненадані
ним послуги по вивезенню твердих
побутових відходів; відшкодування
зайво нарахованої та виплаченої
заробітної плати працівникам
підприємства за суміщення у сумі 9 460,0
гривень; відшкодування зайво
виплачених коштів до ювілейних і
пам'ятних дат та виплат винагород до
днів народження, які не є ювілейними,
працівникам підприємства у сумі 15 390,0
гривень; відшкодування зайво
виплаченої матеріальної допомоги
працівникам підприємства, які не
передбачені умовами Колективного
договору у сумі 16 535,0 гривень;
відшкодування зайво нарахованої
заробітної плати ОСОБА_2 за фактично
невідпрацьований час у сумі 170,18
гривень; відшкодування зайво сплачених
внесків до державних цільових фондів
по незаконно виплачених сумах з оплати
праці у сумі 15 608,25 гривень; усунення
порушення на загальну суму 238 289,43
гривень, що виникло внаслідок зайвого
віднесення на витрати підприємства сум
податку на прибуток (163 600,0 гривень) 15%
від чистого прибутку за 2005 рік (20 000,0
гривень), ПДВ по оренді (52 603,0 гривень);
усунення порушення у сумі 51 403,31
гривень, яке призвело до завищення сум
наданих послуг із вивезення ТПВ ПП
ОСОБА_1 В решті вимог - у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі правонаступник
відповідача - Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити його постанову в
частині задоволення апеляційної
скарги, залишивши судове рішення
першої інстанції без змін.

Позивач у своїх запереченнях зазначає
на необґрунтованість касаційної
скарги, просить залишити її без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Контрольно-ревізійного
управління в Дніпропетровській
області на виконання пункту 1.2.4.1 плану
контрольно-ревізійної роботи на 4
квартал 2008 року проведено ревізію
фінансово - господарської діяльності
КП «Дніпроміськтранс»
Дніпропетровської міської ради за
період з 1 січня 2006 року по 31 жовтня 2008
року, за результатами якої складено акт
№06-21/01 від 13 січня 2009 року.

Керуючись приписами статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
на підставі вищезазначеного акту
ревізії 19 лютого 2009 року відповідачем у
справі винесено вимогу за №06-04-15/438,
якою КП «Дніпроміськтранс» зобов'язано
усунути порушення виявлені у ході
ревізії.

За приписами статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може
дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може
встановити нові обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

При цьому згідно із пунктом 3 статті 207
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції,
приймаючи постанову, в мотивувальній
її частині повинен зазначити
встановлені ним обставини із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів; мотиви, з
яких суд апеляційної інстанції виходив
при прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

За змістом норми частини першої статті
211 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції може переглянути постанову
чи ухвалу суду першої інстанції лише
після їх перегляду в апеляційному
порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд зробив висновок
про обґрунтованість та законність
винесеної відповідачем вимоги.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов
частково Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд
визнав частину заявлених вимог
незаконними. Проте жодним чином
колегія суддів у мотивувальній частині
свої постанови не зазначила про
причини та підстави такого рішення,
посилаючись при цьому на конкретні
обставини справи та відповідні
порушені відповідачем норми
матеріального права. Це стосується як
до задоволених, так і до відхилених
судом вимог позивача.

Отже, проаналізувавши зміст постанови
суду апеляційної інстанції, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України прийшла до висновку, що вона
прийнята взагалі без повного і
всебічного дослідження заявлених
позивачем вимог, які мають визначальне
значення для правильного вирішення
цієї справи.

З наведеного слідує, що
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом фактично не
проведено перегляд постанови суду
першої інстанції відповідно до вимог
Глави 1 Розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому її законність не може
бути перевірена Вищим
адміністративним судом України як
судом касаційної інстанції.

Крім того, мотивувальна частина
постанова суду апеляційної інстанції
не відповідає процесуальним вимогам
для судових рішень, які закріплені у
статті 207 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з частиною другою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
направляється до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду або
на новий розгляд, якщо порушення
допущені тільки цим судом. В усіх інших
випадках справа направляється до суду
першої інстанції.

Враховуючи те, що допущені судом
апеляційної інстанції порушення норм
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунуті судом касаційної
інстанції, який процесуальним законом
позбавлений можливості досліджувати
докази і встановлювати нові обставини,
його постанова підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 159, 222, 223, 227, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2012 року у цій справі
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає

Головуючий (підпис)
М.І. Смокович

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

В.о. помічника судді
М.А. Оксаковська