Справа № 2а-1180/10/2270
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р.
м.Київ К/800/27625/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Хмельницькій області до Державного
підприємства «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року Контрольно-ревізійне
управління в Хмельницькій області
звернулося до суду з позовом до
Державного підприємства «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», в якому, з
урахуванням заяви від 24 березня 2010 року
№ 4145 про зміну позовних вимог, просило
зобов'язати відповідача виконати п.6
вимоги від 14 липня 2009 року №22-06-15/3054
«Про усунення порушень, виявлених
ревізією» шляхом перерахування до
державного бюджету заборгованості в
сумі 26512,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про невиконання відповідачем
письмових вимог щодо усунення
порушень, виявлених під час ревізії
фінансово-господарської діяльності.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанції зазначали про відсутність у
позивача відповідно до Закону України
«Про контрольно-ревізійну службу в
Україні» повноважень щодо пред'явлення
позову про зобов'язання виконати
вимоги КРУ, а тому управлінням обраний
невірний спосіб захисту порушених
прав.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна
фінансова інспекція у Волинській
області звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на положення п.10 ч.1 ст.10
Закону України «Про
контрольно-ревізійну службу в Україні»
щодо права органів ДКРС на звернення до
суду в інтересах держави у разі
незабезпечення підконтрольною
установою виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, зазначає про
правомірність пред'явлення даного
позову.

Державне підприємство «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» у поданих
запереченнях просить залишити
касаційну скаргу без задоволення,
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що в період з 31 березня 2009
року по 19 червня 2009 року
Контрольно-ревізійним управлінням в
Хмельницькій області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
«Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» за
період 2007-2008 років. За результатами
ревізії 26 червня 2006 року складено акт
№06-08/141.

В ході ревізії повноти перерахування 30%
від отриманої орендної плати до
державного бюджету встановлено, що за
пepioд 2006-2008 років отримано орендної
плати від орендарів у сумі 146164,22 грн., з
якої нараховано 30% орендної плати до
державного бюджету на загальну суму
43849,27 грн. Протягом зазначеного періоду
ДП «Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
сплачено до державного бюджету 12336,87
грн. За даними бухгалтерського обліку
по рахунку 641/8 «Розрахунки з бюджетом
по сплаті перед державним бюджетом по
сплаті 30% орендної плати» станом на 01
січня 2009 рік рахується заборгованість
перед державним бюджетом 31512,40 грн., чим
порушено Закони України «Про Державний
бюджет на 2008 рік», «Про Державний
бюджет на 2009 рік», п.17 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою КМУ від 04
жовтня 1995 року №786. Таким чином, втрати
державного бюджету по сплаті вище
вказаних платежів склали 31512,40 грн. В
ході ревізії ДП «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» перераховано до
державного бюджету 30% від отриманої
орендної плати - 4000 грн.

На підставі акту ревізії від 26 червня
2006 року №06-08/141 позивачем 14 липня 2009
року за №22-06-15/3054 відповідачу надіслано
лист-вимогу «Про усунення порушень,
виявлених ревізією».

ДП «Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
листом від 01 вересня 2009 року №1456
повідомило про часткове перерахування
платіжним дорученням від 01 вересня 2009
року №335 коштів в сумі 1000 грн. до
державного бюджету.

Посилаючись на невиконання
відповідачем вимог, позивач у позові
просить зобов'язати відповідача
виконати пункт п.6 вимоги від 14 липня 2009
року №22-06-15/3054 «Про усунення порушень,
виявлених ревізією» шляхом
перерахування до державного бюджету
заборгованості в сумі 26512,40 грн.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» (в редакції на момент
виникнення спірних відносин) (далі -
Закон № 2939-ХІІ) головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.2
Закону № 2939-ХІІ).

До функцій контрольно-ревізійних
підрозділів (відділів, групах) у
районах, містах і районах у містах
відноситься проведення у
підконтрольних установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності (ст.8
Закону №2939-ХІІ).

Відповідно до п.7 ст.10 Закону №2939-ХІІ
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550 (далі - Порядок № 550), у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи органу
державної контрольно-ревізійної
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо ж вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Як встановлено ч.2 ст.15 Закону № 2939-ХІІ,
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Згідно п.10 ст.10 Закону № 2939-ХІІ органам
контрольно-ревізійної служби надано
право звернення до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Пунктом 50 Порядку № 550 передбачено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства.

З урахуванням вищенаведених положень
закону колегія суддів зазначає
наступне.

Ревізія є контрольним заходом, за
результатами якого, у разі виявлення
порушень, які не усунуті під час
проведення контрольного заходу,
об'єкту контролю - підконтрольній
установі надається письмова вимога,
яка підлягає обов'язковому виконанню.
Невиконання письмової вимоги є
підставою для звернення органу
контрольно-ревізійної служби до суду з
позовом щодо зобов'язання усунути
виявлені порушення, а також стягнення,
в тому числі з підконтрольної установи,
до бюджету коштів, безпідставно або
неправомірно одержаних чи утримуваних.

Отже, позивачем вірно обраний спосіб
захисту порушених прав. Враховуючи
обов'язковість вимог державної
фінансової інспекції, доведеність
факту порушення та невиконання вимоги
відповідачем, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.229 КАС України суд касаційної
інстанції має право скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
якщо обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій обставини
справи встановлені повно і правильно,
але порушені норми матеріального
права, що призвело до ухвалення
необґрунтованих рішень, які підлягають
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позовних вимог з
постановленням нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області
задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Зобов'язати Державне підприємство
«Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
виконати п.6 вимоги від 14 липня 2009 року
№22-06-15/3054 «Про усунення порушень,
виявлених ревізією» шляхом
перерахування до державного бюджету
заборгованості в сумі 26512,40 грн.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді