Справа № 281/1066/13-а
Суддя: Бичківська К. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 281/1066/13-а
Провадження по справі № 2-а/281/1/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
смт.Лугини

Лугинський районний суд Житомирської
області

у складі: головуючого судді
Бичківської К.Г.

при секретарі
Стужук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лугини в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві про визнання дій
державного виконавця неправомірними
та скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з адміністративним
позовом до відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби ГУЮ у м. Києві про
визнання дій державного виконавця
неправомірними та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження, поновлення строку на
звернення до суду.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 28.12.2012 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби ГУЮ у м. Києві
Крайчинським С.С. було прийнято
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 35479417, в зв'язку з
фактичним виконанням в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Про наявність даної постанови ОСОБА_1
дізналась, коли звернулась до
Лугинського районного суду. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
порушенням вимог, ст. 263 КАС України та
статті 33 Закону України «Про виконавче
провадження», на підставі чого просить
поновити строк на звернення до суду,
визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві від 28.12.2012 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-А-4/10.

Сторони в судове засідання не
з'явилися.

Позивач подала до суду заяву, в якій
просила справу розглядати за її
відсутності, а заявлені вимоги
задоволити.

Представник відповідача - відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві в судове засідання
не з'явився, надіслав заперечення, в
якому просить справу розглядати без
його участі. В запереченні зазначив, що
позивач пропустила строк на оскарження
постанови державного виконавця, який
вжив всіх заходів спрямованих на
виконання виконавчого листа, а тому
слід відмовити в задоволенні позову.

Представник УПСЗН Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації в
судове засідання не з"явився, хоча
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи, про причини
неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо розгляд справи здійснюється судом
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Судом встановлено, що 28.12.2012 року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві Крайчинським С.С.
на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» було
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження № 35479417 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-А-4/10, виданого 26.11.2012 року
Лугинським районним судом
Житомирської області про зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
доплати, як громадянину, який працює на
території радіоактивного
забруднення,відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з розрахунку дві мінімальні заробітні
плати щомісяця, за період з 22.05.2008 року
по 31.03.2009 року з врахуванням фактично
отриманих коштів за вказаний період.

З постанови про закінчення виконавчого
провадження вбачається, що на
виконання рішення суду УПСЗН
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації провело
нарахування зазначених коштів в сумі
9741,89 грн.

В матеріалах справи міститься
супровідний лист № 3383/13-вих. від 16.12.2013
р. про направлення Лугинським районним
судом копії оскаржуваної постанови
ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 1- 3 ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь в справі, не
може самостійно надати докази, то вона
повинна визначити причини, через які ці
докази не будуть надані, та повідомити,
де вони знаходяться чи можуть
знаходитись. Суд сприяє в реалізації
цього обов'язку і витребовує необхідні
докази.

Як вбачається з матеріалів справи,
докази, які б засвідчували одержання
позивачем оспорюваної постанови
державного виконавця, відсутні, тому
суд, вважає за необхідне визнати
поважними причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду та
поновити строк звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Законом України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень ч. 1 ст. 181 КАС України
свідчить про те, що адміністративне
судочинство спрямоване на захист прав,
свобод та інтересів учасників
виконавчого провадження від порушень з
боку державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби. При цьому захист прав, свобод та
інтересів цих осіб передбачає
наявність встановленого судом факту
порушення законного права (свободи,
інтересу) позивача.

Суд вважає, що рішення суду
фактично виконане не було, а державний
виконавець дійшов передчасного
висновку, виносячи постанову про
закінчення виконавчого провадження,
оскільки він не здійснив усіх можливих
вичерпних заходів виконання судового
рішення, зокрема, не накладався арешт
на майно та кошти боржника, не
звертався до суду із заявою про
роз'яснення рішення, про встановлення
чи зміну порядку і способу виконання,
про відстрочку та розстрочку виконання
рішення тощо.

Приписами ст. 19 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року
(надалі-Конвенція), передбачено, що для
забезпечення дотримання Високими
Договірними Сторонами, однією з яких є
Україна, їхніх зобов'язань за
Конвенцією та протоколами до неї
створюється Європейський суд з прав
людини, який функціонує на постійній
основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що
Високі Договірні Сторони
зобов'язуються виконувати остаточні
рішення Суду в будь-яких справах, у яких
вони є сторонами.

Окрім того, ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", визначено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від
29.06.2004 року у справі «Жовнер проти
України», державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Згідно п. 29 рішення Європейського суду
з прав людини від 13.07.2006 року у справі
«Васильєв проти України», виконання
рішення щодо боржника залишається
обов'язком держави.

Судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України
(ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. В
ч. 2 ст. 257 КАС України вказано, що судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається,
виступає держава, яка в особі
компетентного органу, повинна
здійснити нарахування та провести
виплату позивачу коштів, передбачених
ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а відсутність бюджетних
коштів не може бути підставою для
невиконання судового рішення, яке
набрало законної сили, і повернення
виконавчого листа стягувачу.

Відсутність коштів на рахунках
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не є
підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Таким чином, суд вважає, що позов слід
задоволити, поновити ОСОБА_1 строк на
звернення до адміністративного суду, а
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С.
про закриття виконавчого провадження
№ 35479417 від 28.12.2012 року з примусового
виконання виконавчого листа № 2-А-4/10,
виданого 26.11.2012 року Лугинським
районним судом, визнати незаконною і
скасувати.

Враховуючи викладене та керуючись
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 р., Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", рішення Європейського суду з
прав людини від 29.06.2004 року у справі
«Жовнер проти України», рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року у справі «Васильєв проти
України», Законом України "Про
виконавче провадження", ст.ст. 11, 69, 71, 100,
128,158,162,163, 181, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві про визнання дій
державного виконавця неправомірними
та скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до
адміністративного суду.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С.
про закриття виконавчого провадження
№ 35479417 від 28.12.2012 року з примусового
виконання виконавчого листа № 2-А-4/10,
виданого 26.11.2012 року Лугинським
районним судом Житомирської області за
адміністративним позовом ОСОБА_1до
УПСЗН Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та стягнення
невиплачених коштів, передбачених ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та відновити виконавче
провадження № 35479417.

Постанова може бути оскаржена
сторонами до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Лугинський районний суд
Житомирської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення.

Суддя: К.Г. Бичківська