Справа № 2518/2-а-13955/11
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Павленко О.В.
Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 12.09.2012 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 20.07.2011 року звернувся до
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
грошової допомоги відповідно до ст. 37
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 28.12.2010 року.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 12.09.2012
року позовні вимоги задоволено
частково, починаючи з 20.01.2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на його думку, судове
рішення та постановити нове про
відмову в задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач вважається громадянином, який
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, що підтверджується
відповідним посвідченням серія НОМЕР_1,
та відноситься до 4 категорії
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно до ст. 37 Закону, громадянам, які
проживають території, що відноситься
до зони посиленого радіоекологічного
контролю, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку із
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30% від мінімальної
заробітної плати.

Всупереч ст. 37 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана грошова
допомога виплачувалися частково, у
фіксованому розмірі, визначеному
відповідно до ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не в кратному відношенні
до мінімальної заробітної плати, як
того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року,
відповідач неправомірно виплачував
грошову допомогу в меншому розмірі, ніж
це передбачено ст. 37 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок грошової допомоги
в розмірі, передбаченому ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 2, 198, 200, 205, 206 КАС
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області - відмовити.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 12.09.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та подальшому оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В.Земляна

Є.О.
Сорочко

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.