Справа № 813/9460/13-а
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/9460/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судових засідань
представника позивача Яринича А.Я.,
представника відповідача Квасниці Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут
проектування «Комфортбуд» до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення, зобов'язання
утриматись від вчинення певних дій,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інститут
проектування «Комфортбуд» (далі - ТзОВ
«ІП «Комфортбуд») звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області(далі -
ДПІ у Сихівському районі), у якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення від 09.12.2013 року № та
зобов'язання від вчинення певних дій, а
саме розповсюдження та використання у
своїй роботі висновків, викладених в
акті ДПІ у Сихівському районі від 25.11.2013
року №465/22-10/34259862.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення винесене
відповідачем на підставі Акта від
25.11.2013 року №465/22-10/34259862 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «ІП «Комфортбуд» з
питань достовірності нарахування
податку на додану вартість при
здійсненні фінансово - господарських
операцій з ТзОВ «Альянсгрупп» (), відповідно до якого відповідачем
зроблено висновок, що господарські
відносини ТзОВ «ІП «Комфортбуд» з ТзОВ
«Альянсгрупп» не мали реального
характеру по придбанню проектних
робіт.

Проте, також, позивач зазначає, що його
господарські операції з ТзОВ
«Альянсгрупп» підтверджені належними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, належним чином
оформлені та повністю відповідають
вимогам Податкового кодексу України та
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»,
відтак повністю підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, надав суду пояснення
аналогічні доводам, викладеним у
позові, просив суд задовольнити позов
повністю.

Позиція відповідача викладена у
запереченні на позовну заяву, в якому
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову. Вказує, що
позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.6
ст. 198 ПК України, що призвело до
заниження податкових зобов'язань зі
сплати податку на додану вартість.
Зазначає, що будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Разом з цим відповідач зазначає, що у
ТзОВ «Альянсгрупп» відсутні фізичні та
технічні можливості здійснювати
проектні роботи для ТзОВ «ІП
«Комфортбуд» через відсутність
персоналу та техніки на підприємстві,
необхідної для здійснення цих
операцій.

Представник відповідача в судовому
засіданні додатково зазначила також
те, що відсутність у ТзОВ «Альянсгрупп»
кваліфікаційного сертифікату на
виконання проектних робіт свідчить про
неможливість виконання ними проектних
робіт згідно договорів укладених з
позивачем.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю, вказавши на правомірність
прийняття відповідачем спірного
податкового повідомлення - рішення.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області, на підставі направлення від
14.11.2013 року №400, проведено позапланову
виїзну документальну перевірку ТзОВ
«ІП «Комфортбуд» з питань
достовірності нарахувань податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово - господарських операцій з
ТзОВ «Альянсгрупп» за серпень 2013 року.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
складено Акт перевірки від 25.11.2013 року
№ 465/22-10/34259862.

Згідно висновків Акта перевірки
встановлено порушення п.198.1, п.198.6 ст.198
ПК України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за серпень
2013 року на загальну суму 348 795,00 грн. по
безтоварних операціях, проведених з
ТзОВ «Альянсгрупп».

На підставі Акта перевірки Державною
податковою інспекцією у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області 09.12.2013
року прийнято податкове повідомлення -
рішення №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем - податок на додану
вартість, всього 523 193,00 грн., у тому
числі за основним платежем - 348 795,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
174 398,00 грн.

Зафіксовані в акті перевірки від 25.11.2013
року №465/22-10/34259862 порушення полягають у
тому, що господарські операції
позивача з придбання проектних робіт
ТзОВ «Альянсгрупп» у період серпня 2013
року на загальну суму 2 092 771,97 грн. є
нереальними, відтак позивачем
безпідставно сформовано податковий
кредит.

До таких висновків, при проведенні
перевірки позивача, відповідач дійшов,
ґрунтуючись на акті ДПІ у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів м. Києві про неможливість
проведення зустрічної звірки від 17.10.2013
року, висновку ГОВ ДПІ у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
25.11.2013 року за №47 та поясненні,
відібраного у директора ТзОВ «ІП
«Комфортбуд» Вишневського А.П.

Відповідно до Акта перевірки ДПІ у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
17.10.2013 року №465/22-10/34259862 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «Альянсгрупп» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.07.2011
року по 31.03.2013 року» зазначено наступне:

«На момент проведення звірки, стан
платника податків ТзОВ «Альянсгрупп»
припинено, але не знято з обліку,
встановити фактичне місцезнаходження
підприємства та його посадових осіб
станом на 17.05.2013 року немає можливості».

Свідоцтво платника ПДВ ТзОВ
«Альянсгрупп» анульовано 06.09.2012 року.
Причина анулювання - до ЄДР внесено
запис про відсутність підтвердження
відомостей.

Остання подана ТзОВ «Альянсгрупп»
декларація з податку на прибуток
подана до ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС за І квартал 2012 року, з
податку на додану вартість за березень
2012 року.

Відсутня будь-яка інформація про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства, відсутня
інформація про загальну чисельність
працюючих на ТзОВ «Альянсгрупп» тощо.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІП «Комфортбуд»
зареєстроване виконавчим комітетом
Львівської міської ради № 1 011441
від 01.03.2006 року. Основний вид діяльності
названого підприємства є діяльність у
сфері інжинірингу, як вказано в акті
перевірки підприємство позивача має
ліцензії на здійснення діяльності у
сфері інжинірингу.

На основі долучених до справи
письмових доказів суд встановив
наступні обставини щодо
взаємовідносин позивача та його
контрагента ТзОВ «Альянсгрупп».

ТзОВ «ІП «Комфортбуд» - замовником, в
особі директора Вишневського Андрія
Петровича, укладено договори з ТзОВ
«Альянсгрупп» - виконавцем, в особі
директора Білика Дмитра Борисовича, на
виконання проектних робіт, а саме:

- Договір на виконання робіт від
04.07.2013 року за №0407131бр, предмет договору
- виконання робіт на об'єкті, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Городок, вул. Заводська,5 (том
1 а.с. 37-39);

- Договір на виконання проектних
робіт від 30.07.2013 року №3007131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації:
Будинок безтарного завантаження цукру
в с. Заводське Чортківського району
Тернопільської області (том 1 а.с. 41-44);

- Договір на виконання проектних
робіт від 25.06.2013 року №2506131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації:
робочий проект садового будинку
«Оттава 5-67», на підставі якого буде
здійснюватися будівництво за адресою:
Київська область, Києво-Святошинський
район, Віта Поштова сільська рада, С/Т
«Новіта», земельна ділянка №5-67,
кадастровий №:04:002:0320 (том 1 а.с.
48-51);

- Договір на виконання проектних
робіт від 05.03.3013 року №0503131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації:
склад безтарного зберігання цукру
місткістю 80 тис тон в межах виробничої
території ТзОВ «Радехівський цукор» в
с. Павлів Радехівського району
Львівської області (адаптація та
доопрацювання проектної документації,
розробленої фірмою «Хемадекс» (Польща)
(том 1 а.с. 55-59);

- Договір на виконання проектних
робіт від 23.04.3013 року №2304131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації:
склад безтарного зберігання цукру
місткістю 50 тис тон в межах виробничої
території ТзОВ «Радехівський цукор» в
с. Павлів Радехівського району
Львівської області. Додаткові роботи з
проектування котельні для
технологічних потреб, (том 1 а.с. 63-66);

- Договір на виконання проектних
робіт від 28.05.2013 року №2805131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
реконструкції торговельного центру з
добудовою на пр. Героїв Сталінграду, 46 в
Оболонському районі м. Києва (том 1 а.с.
69-72);

- Договір на виконання проектних
робіт від 05.04.2013 року №0504131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
технічному переоснащенню існуючого
магазину під магазин «Сільпо» на вул.
Здолбунівській, 4Б в м. Києві (том 1 а.с.
76-79);

- Договір на виконання проектних
робіт від 04.06.2013 року №0406131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
технічному переоснащенню існуючого
магазину «Сільпо» по пр-ту Харківське
шоссе, 21 в Дарницькому районі м. Києва
(том 1 а.с. 83-86);

- Договір на виконання проектних
робітвід 04.06.2013 року №0406132, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
реконструкції з розширенням
торгівельного комплексу по пр-ту
В.Порика, 5а у Подільському районі м.
Києва, Супермаркет «Сільпо» (том 1 а.с.
90-93);

- Договір на виконання проектних
робіт від 09.08.2013 року №0908131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
технічному переоснащенню існуючого
гіпермаркету з влаштуванням
виробничих приміщень: кулінарний цех,
цех хлібобулочних виробів на вул.
Броварська, 2а у с. Проліски
Бориспільського району Київської
області (том 1 а.с. 97-100);

- Договір на виконання проектних
робіт від 23.05.2013 року №2305131, предмет
договору - виконання проектних робіт,
зокрема із розробки
проектно-кошторисної документації по
проектуванню другої фази складського
комплексу (секцій В1, В2, В5, В6) за адресою
Київська область, Бориспільський
район, с. Дударків, вул. Леніна, 2/1 (том 1
а.с. 104-107).

В судовому засіданні встановлено, що
проектні роботи по укладених вище
договорах були виконані ТзОВ
«Альянсгрупп» лише в частині. По факту
виконання господарських операцій ТзОВ
«Альянсгрупп» видало позивачу
податкові накладні (том 1 а.с. 124-136): від
30.08.2013 року №749 на суму ПДВ 18 000,00 грн, від
30.08.2013 року №750 на суму ПДВ 20 000,00 грн, від
30.08.2013 року №751 на суму ПДВ 3 700,00 грн, від
29.08.2013 року №752 на суму ПДВ 6 000,00 грн, від
29.08.2013 року №753 на суму ПДВ 7 000,00 грн, від
30.08.2013 року №754 на суму ПДВ 70 000,00 грн, від
30.08.2013 року №755 на суму ПДВ 75 000,00 грн, від
30.08.2013 року №756 на суму ПДВ 11 500,00 грн, від
30.08.2013 року №757 на суму ПДВ 15 000,00 грн, від
30.08.2013 року №758 на суму ПДВ 16 000,00 грн, від
27.08.2013 року №1139 на суму ПДВ 7 333,33 грн, від
27.08.2013 року №1140 на суму ПДВ 7 333,33 грн, від
27.08.2013 року №1141 на суму ПДВ 2 000,00 грн.

Суми ПДВ по перерахованим вище
податкових накладних вносились
позивачем до податкового кредиту
звітного періоду.

Позивач здійснював оплату за отримані
послуги/виконані роботи шляхом
безготівкових розрахунків через
банківську установу з урахуванням
податку на додану вартість.

Приймання позивачем від ТзОВ
«Альянсгрупп» виконаних робіт
здійснювалось за актами приймання
передачі виконаних робіт, а саме: акт
№270813-1 приймання виконаних робіт; акт
№290813-1 приймання - передачі виконаних
робіт; акт №290813-2 приймання - передачі
виконаних робіт; акт №300813-4 приймання -
передачі виконаних робіт; акт №300813-3
приймання - передачі виконаних робіт;
акт №300813-5 приймання - передачі
виконаних робіт; акт №300813-6 приймання -
передачі виконаних робіт; акт №300813-7
приймання - передачі виконаних робіт;
акт №300813-8 приймання - передачі
виконаних робіт; акт №300813-1 приймання -
передачі виконаних робіт.

Результатами проектних робіт, які
виконувались ТзОВ «Альянсгрупп», були
окремі розділи проектної документації,
які надавались в електронному вигляді
у форматі *.dwg і являлись складовою
проектної документації, яка
розроблялася для замовників ТзОВ «ІП
«Комфортбуд».

Окрім того, на момент здійснення
господарських операцій позивача з ТзОВ
«Альянсгрупп», останнє було включено
до Єдиного державного реєстру (том 1 а.с.
17) та перебувало на обліку платника
податків, що стверджується копією
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість (том 1 а.с. 20).

Згідно інформації з офіційного
веб-сайту Міністерства доходів і
зборів України 13.11.2013 року свідоцтво
ТзОВ «Альянсгрупп» про реєстрацію
платника ПДВ було анульовано.

Отже, на час здійснення позивачем
господарських операцій із ТзОВ
«Альянсгрупп» свідоцтво останнього
було дійсним.

Анулювання свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
саме по собі не тягне за собою
недійсність всіх угод і виданих
податкових накладних, укладених
(виданих) з моменту державної
реєстрації такої юридичної особи та
отримання свідоцтва платника податку
на додану вартість і до моменту
скасування (анулювання) свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ та не
позбавляє правового значення виданих
за такими господарськими операціями
податкових накладних.

Як встановлено в судовому засіданні, у
період відносин позивача із ТзОВ
«Альянсгрупп» (05.03.2013 року - 09.08.2013 року)
останній був зареєстрований як платник
податку на додану вартість, тому
позивач правомірно відніс до складу
податкового кредиту ПДВ з вартості
придбаних у ТзОВ «Альянсгрупп» послуг
згідно податкових накладних за серпень
2013 року, оскільки такі податкові
накладні ТзОВ «Альянсгрупп» були
складені правомірно.

З врахуванням зазначеного, судом не
враховуються висновки акта перевірки
щодо заниження та безпідставність
включення до складу податкового
кредиту суми ПДВ за операціями, що
проведені з контрагентом позивача
(ТзОВ «Альянсгрупп») без фактичного
здійснення господарської діяльності,
оскільки виникнення права позивача на
податковий кредит є наслідком
фактичного проведення господарських
операцій, які є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість за
наявності первинних документів
бухгалтерського обліку в
підтвердження такого проведення.

Слід зауважити, що в акті перевірки
(аркуш 7 акту) зазначено, що ТзОВ
«Альянсгрупп» було порушено порядок
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
однак з цього приводу суд зазначає
наступне.

Податковий кодекс України не ставить в
залежність право на включення сум
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
від податкового обліку (стану) інших
осіб і фактичної сплати контрагентом
податку до бюджету. Якщо контрагент
позивача не виконав свого зобов'язання
по сплаті податку до бюджету, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо контрагента
позивача.

Відтак, ТзОВ «ІП «Комфортбуд» за жодних
умов не повинен нести відповідальності
за виконання своїми контрагентами
обов'язків платників податків. Платник
податку на додану вартість не має
обов'язку та повноважень здійснювати
контроль за дотриманням контрагентами
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності та
дотримання вимог податкового
законодавства.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 31.01.2011 року
у справі № 21-47а10.

Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Також відповідач покликається як на
підставу нереальності господарських
операцій на письмові пояснення
директора ТзОВ «ІТ «Комфортбуд» надані
ним старшому оперуповноваженому ГОВ
ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області, однак
з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідач лише посилається на
пояснення посадової особи, відібрані
під час досудового розслідування.
Проте, пояснення надані під час
досудового розслідування не є доказом
в розумінні процесуального
законодавства, тому такі пояснення не
можуть підтверджувати реальності чи
нереальності господарських операцій.

Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Акт перевірки ДПІ у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 17.10.2013 року
№586/26-54-22-03/38556614 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
«Альянсгрупп» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2013 року по
30.09.2013 року» не є належним доказом для
висновків відповідача, оскільки жодних
первинних документів ТзОВ
«Альянсгрупп» не аналізувалося. Сама
лише неможливість проведення
зустрічної перевірки не може свідчити
про відсутність документів чи
господарських операцій.

Доводи, покладені ДПІ в основу
висновків Акту перевірки та
оскаржуваного рішення, є доволі
гіпотетичними та неприпустимо
спрощеними, висновки ДПІ по суті
ґрунтуються на припущеннях та
недоведених обставинах, які, до того ж,
не забезпечені логічним зв'язком між
собою, з огляду на що висновки Акту
перевірки не можуть бути підставою для
висновків про порушення позивачем
податкового законодавства за
відносинами із зазначеним
контрагентом та підставою для
прийняття спірного рішення.

Крім того, як вбачається із змісту акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки, процедура
проведення звірки не була ініційована
відповідачем по даній справі у зв'язку
з проведенням перевірки позивача, як-то
передбачено п. 3 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМ України від 27.12.2010 року №
1232.

При цьому, суд відзначає, що сама по
собі неможливість реалізації органом
ДПІ визначеної законодавством
компетенції щодо проведення
зустрічних звірок контрагентів не може
вважатись доказом вчинення порушень
податкового законодавства. Отже, акти
про неможливість проведення
зустрічних звірок не можуть
розглядатися як належне підтвердження
фактів порушення платником податків
податкового законодавства, здобуте в
ході перевірки.

Представник відповідача в судовому
засіданні додатково зазначила, що
відсутність у ТзОВ «Альянсгрупп»
кваліфікаційного сертифікату на
виконання проектних робіт свідчить про
неможливість виконання ними проектних
робіт згідно договорів укладених з
позивачем.

Однак, згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №554
про деякі питання професійної
атестації відповідальних виконавців
окремих видів робіт (послуг), пов'язаних
із створенням об'єктів архітектури,
передбачено видачу кваліфікаційних
сертифікатів виконавцям (фізичним
особам, а не юридичним особам) окремих
видів робіт, в тому числі проектних
робіт.

Суд звертає увагу на те, що зазначене
вище твердження представника
відповідача на відсутність
кваліфікаційного сертифікату на
виконання проектних робіт у
контрагента позивача не було
відображено у акті перевірки, на
підставі якого прийнято оскаржуване
рішення.

Тому, вирішуючи спір по суті, суд також
виходить з того, що суб'єкт владних
повноважень не має права,
обґрунтовуючи правомірність свого
рішення, посилатися на підстави, які не
враховувалися ним при ухваленні
оспорюваного рішення, тобто
оскаржувані рішення оцінюються судом
виходячи з доведеності з боку
податкового органу тих обставин
(фактичних підстав) і норм права
(юридичних підстав), які наведені
податковим органом в Акті перевірки, що
забезпечує дотримання принципу
правової визначеності при вирішенні
спірних взаємовідносин.

Надаючи правову оцінку спірних
правовідносин суд виходив з наступних
приписів.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч. 1,
3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Як визначено в ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.
Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПК України, не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Обставини щодо фактичності здійснення
господарських операцій з виконання
проектних робіт контрагентом, на які
платник податку посилається як на
підставу виникнення у нього права на
включення нарахованого (сплаченого)
податку на додану вартість до
податкового кредиту, відповідачем не
спростовано.

Мету та реальність здійснення
позивачем господарських операцій, на
які платник податку (позивач)
посилається як на підставу виникнення
у нього права на включення
нарахованого ПДВ до податкового
кредиту відповідачем також
спростовані не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Суд, вирішуючи спір по суті, також
зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням
наведених вище обставин та норм
законодавства спір по суті, суд
виходить також з того, що при
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку, на що звертає увагу
у своєму роз'ясненні ВАС України від
02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

В даному випадку, як приходить до
висновку суд, відповідач, в порядку
виконання обов'язку визначеного ч. 2 ст.
71 КАС України, та з урахуванням
приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо
предмету доказування), не довів
належними та допустимими доказами
наявності обставин, які б свідчили про
порушення позивачем податкового
законодавства, наявність яких би
призводила до невизнання права
позивача на формування спірних сум
податкових вигод, а відтак ДПІ не
довела законності та обґрунтованості
оскаржуваного рішення.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У даному випадку, заперечуючи проти
адміністративного позову, ДПІ у
Сихівському районі м. Львова не надало
суду належних доказів на підтвердження
правомірності та ґрунтовності
прийняття оскаржуваного позивачем
податкового повідомлення-рішення.

З огляду на припис зазначеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема, яким
платнику податків збільшено суму
грошового зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Згідно ст. ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що відповідачем зроблено
не було.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ІП
«Комфортбуд» до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області в
частині визнання протиправними та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 09.12.2013 року №
підтверджені належними та допустимими
доказами та підлягають до задоволення.

В задоволенні позовних вимог ТзОВ «ІП
«Комфортбуд» щодо зобов'язання від
вчинення певних дій, а саме
розповсюдження та використання у своїй
роботі висновків, викладених в акті ДПІ
у Сихівському районі від 25.11.2013 року
№465/22-10/34259862 слід відмовити, оскільки
судовому захисту підлягає лише
порушене право позивача, а не те, яке
може бути порушено в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні до суду позовної
заяви в частині позовних вимог
майнового характеру сплачено судовий
збір у сумі 458 грн. 81 коп., доказів
понесення ним судових витрат в частині
позовних вимог немайнового характеру
до суду не надано. Таким чином, судові
витрати у сумі 458 грн. 81 коп. підлягають
стягненню з державного бюджету на
користь позивача, так як позовна заява
в частині позовних вимог майнового
характеру підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н
о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення,
прийняте Державною податковою
інспекцією у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 09.12.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут
проектування «Комфортбуд» (79035, м.
Львів, вул. Зелена, 186, )
судові витрати у розмірі 458 (чотириста
п'ятдесят вісім) грн. 81 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складений та
підписаний 03.03.2014 року.