Справа № 1509/10/12
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1509/10/12

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Погорєлов І.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової
І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в Іванівському районі Одеської
області та Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на постанову Іванівського
районного суду Одеської області від 28
березня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
та Головного управління Пенсійного
фонду України в Одеській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в Іванівському районі
Одеської області, Головного управління
Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ)
в Одеській області та уточнюючи
позовні вимоги просив визнати
протиправними дії управління ПФУ при
нарахуванні та виплаті йому, як
інваліду ІІ групи та постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, пенсії по інвалідності
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в частині
застосування, в період з 01 липня 2002 року
по 31 грудня 2007 року, постанови Кабінету
Міністрів України №01 від 03.01.2002 року, га
в частині застосування, в період з 01
січня 2008 року, статей 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції
Закону № 107-VI від 28.12.2007 року. Також,
позивач просив зобов'язати провести
перерахунок його пенсії, як інваліду ІІ
групи та постраждалому внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої
категорії, з урахуванням його права на
пенсію по інвалідності у розмірі не
нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та на додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 01 липня 2002 року по 31 грудня
2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та починаючи з 01 січня
2006 року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії з наступними її змінами згідно
законів України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим.

Постановою Іванівського районного
суду Одеської області від 28 березня 2013
року позовні вимоги задоволено. Суд
визнав протиправними дії УПФУ в
Іванівському районі Одеської області
при нарахуванні та виплаті позивачу, як
інваліду ІІ групи та постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, пенсії по інвалідності
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в частині
застосування, в період з 01 липня 2002 року
по 31 грудня 2007 року, постанови Кабінету
Міністрів України №01 від 03.01.2002 року, та
в частині застосування, в період з 01
січня 2008 року, статей 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в редакції
Закону № 107-VI від 28.12.2007 року.

Також, суд зобов'язав УПФУ в
Іванівському районі Одеської області
провести перерахунок пенсії позивачу,
як інваліду ІІ групи та постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, з урахуванням його права
на пенсію по інвалідності у розмірі не
нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та на додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 01 липня 2002 року по 31 грудня
2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та починаючи з 01 січня
2006 року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком з наступними її змінами
згідно законів України, з виплатою
різниці між перерахованим розміром
пенсії та фактично отриманим.

Не погоджуючись з постановою суду,
начальником УПФУ в Іванівському районі
Одеської області та представником ГУ
ПФУ в Одеській області подано
апеляційні скарги, в яких зазначено, що
вказана постанова суду ухвалена з
порушенням норм матеріального права, а
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку
про залишення їх без задоволення з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії та має статус інваліда ІІ
групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії І, інвалідам ІІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Всупереч статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу пенсія та щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України, відповідач
неправомірно виплачував пенсію,
додаткову пенсію та щорічну допомогу
на оздоровлення в меншому розмірі, ніж
це передбачено статтею 54 зазначеного
Закону.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність у позивача права на
перерахунок та виплату пенсії,
додаткової пенсії у розмірах,
визначених ст.ст.50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги УПФУ в Іванівському
районі Одеської області про залишення
частини позовних вимог без розгляду з
посиланням на шестимісячний строк
звернення до суду з огляду на наступне.

На час звернення ОСОБА_1 до суду - 2006 рік,
загальний строк позовної давності
становив 1 рік (ч.2 ст.99 КАС України у
редакції від 06.07.2005р.). Негативні
наслідки його пропуску у вигляді
відмову у задоволені позову, суд міг
застосувати лише за умови, якщо на
цьому наполягала одна із сторін (ч.1
ст.100 КАС України у редакції від
06.07.2005р.).

З матеріалів справи вбачається, що на
той час, відповідач не наполягав на
застосуванні статті 100 КАС України.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 12 липня 2006 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено за необґрунтованістю.
Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2006 року зазначену
постанову залишено без змін.

22 січня 2010 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
вказані судові рішення було скасовано,
а справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону
України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про
судоустрій і статус суддів" було
внесено зміни до статті 99 КАС України,
які набули чинності з 30 липня 2010 року.
Згідно із зазначеними змінами
загальний строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи,
визначений частиною другою статті 99
КАС України, зменшено з одного року до
шести місяців. Так, було змінено статтю
100 КАС України.

Колегія суддів вважає неприпустимою
зворотню дію нормативно-правового
акта, яка полягає в тому, що
запроваджені ним нові норми не можуть
застосовуватися до правовідносин, які
існували до набрання ним чинності.
Отже, приписи нового
нормативно-правового акта не можуть
змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

Така думка, також узгоджується з
частиною 1 статті 58 Конституції
України, відповідно до якої, закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

А, тому посилання апелянтів на норми
статей 99 та 100 КАС України (у новій
редакції) колегія суддів вважає не
припустимими, оскільки вони значно
звужують права позивача, які він мав на
час звернення до суду із зазначеними
позовними вимогами, які під час
тривалого розгляду справи не
збільшувалися.

Отже, виходячи з вищевикладеного
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
справу, однак ним помилково
застосовано норми права, а тому
постановлене судове рішення на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України
підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
та Головного управління Пенсійного
фонду України в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Херсона від 29 вересня 2011 року -
змінити, виклавши резолютивну частину
судового рішення в наступній редакції:

"Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1, як
інваліду 2-ої групи та постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, пенсії по інвалідності
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю та зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як
інваліду ІІ групи та постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, з урахуванням його права
на пенсію по інвалідності у розмірі не
нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та на додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 01 липня 2002 року по 31 грудня
2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та починаючи з 9 липня
до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року
до 23 липня 2011 року з урахуванням раніше
виплачених сум за вказаний період,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком з наступними її змінами згідно
законів України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим."

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: