Справа № 820/32/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.Справа № 820/32/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Бутенко Ю.О.

представника позивача
Ситнік О.О.

представника
відповідача Калініної
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
24.01.2014р. по справі № 820/32/14

за позовом Державного підприємства
"Харківський машинобудівний завод "ФЕД"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2014 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов державного
підприємства "Харківський
машинобудівний завод "ФЕД" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено в
повному обсязі.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів № від
02.10.2013 року.

У апеляційній скарзі відповідач
просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову , якою в задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
На думку заявника, судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки доводам СДПІ з обслуговування
великих платників податків у м.Харкові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів на
підтвердження правомірності
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, а саме: сумнівною
є реальність господарських операцій
між ДП "Харківський машинобудівний
завод "ФЕД" та його контрагентом ТОВ
"Арлета" через відсутність на час
проведення перевірки документів, що
стосуються товарів (титану та припою), -
сертифікатів якості виробника
продукції, а також через те, що надані
перевіряючим товарно-транспортні
накладні не дають змоги довести
фактичне здійснення перевезення
придбаного товару. Крім того, за
інформацією Харківської митниці
Міндоходів, відповідачу стало відомо,
що контрагентом позивача ТОВ "Арлета"
не провадилось жодних дій з
самостійного імпорту металопродукції
чи придбання її у підприємств, які таку
продукцію імпортували, та яка згодом
була реалізована підприємству
позивача. Відтак, постачання ТОВ
"Арлета" на адресу Державного
підприємства "Харківський
машинобудівний завод "ФЕД" товарів за
результатом договірних взаємовідносин
не проводилось, що усуває в свою чергу і
підстави для формування позивачем на
їх підставі податкового кредиту.

Заперечень на апеляційну скаргу
Державним підприємством "Харківський
машинобудівний завод "ФЕД" подано не
було.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги відповідно до ст. 195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального ГУ
Міндоходів) проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ДП
"ХМЗ"ФЕД" () від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту та бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів за червень 2013 року.

Результати проведеної перевірки
оформлені актом № 100/41-00-17/14310052 від
19.09.2013 року (а.с. 23-33), яким встановлено
порушення ДП "ХМЗ"ФЕД":

- п.п. "г" п. 201.1, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, внаслідок чого завищено
податковий кредит на загальну суму
38648,80 грн., у т.ч. по періодам: червень 2013
року на 38648,80 грн.;

- п.п. "г" п. 201.1, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.3, абз. "а" п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено суму бюджетного
відшкодування на 38648,80 грн., у т.ч. по
періодам: червень 2013 року на 38648,80 грн.;

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 02.10.2013
року, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 57973,50 грн., з
яких за основним платежем 38649,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 19324,50 грн. (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт вчинення Державним підприємством
"Харківський машинобудівний завод "ФЕД"
податкового порушення не доведено
відповідачем по справі, натомість
позивачем було отримано та оплачено
придбаний у ТОВ "Арлета" товар,
використано його у власній
господарській діяльності, про що
свідчать документи бухгалтерського
обліку та звітності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Висновок податкового органу в частині
порушень податкового законодавства
позивачем базується на даних акту від
03.09.2013 року №174/26-54-22-04-38398632 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Арлета" щодо підтвердження
господарських відносин із платником
податків ДП "ХМЗ "ФЕД" за червень 2013
року, згідно якого зустрічну звірку
неможливо провести у зв'язку з тим, що
згідно з АС "Податковий блок" ДПІ в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві стан платника - "8" до ЄДР внесено
запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Контролюючий орган у вказаному акті
також посилається на не надання до
перевірки сертифікатів якості від
виробника продукції.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України (ПК
України) встановлено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Згідно п.201.10 ПК України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України , датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. Вимоги щодо оформлення
податкової накладної передбачено п.201.1
ст. 201 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Арлета" (продавець) та ДП "ХМЗ"ФЕД"
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу металопродукції №
01/02-К від 01.02.2013 року, відповідно до умов
якого продавець продає, а покупець
купує металопродукцію у номенклатурі,
кількості, вартості та у строк згідно
специфікації № 1, яка є невід'ємною
частиною договору (а.с. 54-57). Відповідно
до п. 1.2 вказаного договору - загальна
вартість договору складає 2256000,00 грн.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що
продавець поставляє продукцію на
умовах FCA - м. Київ (Інкотермс 2010),
доставку продукції здійснюють фірми
перевізники.

Відповідно до специфікації № 1 до
вказаного договору ТОВ "Арлета"
зобов'язується передати у власність ДП
"ХМЗ"ФЕД" наступну продукцію: ВТЗ-1 д.
14-150, ВТ6 д. 14-150 на загальну суму 2256000,00
грн., в тому числі ПДВ 376000,00 грн. (а.с. 58).

На виконання умов договору
купівлі-продажу металопродукції №
01/02-К від 01.02.2013 року ТОВ "Арлета" передав
у власність позивача товар - титан ВТЗ-1
д. 14-150, ВТ6 д. 14-150. ТОВ "Арлета" були
виписані видаткові накладні: №05061 від
05.06.2013 року на загальну суму 44838,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 7473,00 грн., №10061 від 10.06.2013 року
на загальну суму 38746,80 грн., в т.ч. ПДВ -
6457,80 грн., №13061 від 13.06.2013 року на
загальну суму 29835,60 грн., в т.ч. ПДВ - 4972,60
грн., №18062 від 18.06.2013 року на загальну
суму 36434,40 грн., в т.ч. ПДВ - 6072,40 грн., №21061
від 21.06.2013 року на загальну суму 27918,00
грн., у т.ч. ПДВ 4653,00 грн., №02071 від 02.07.2013
року на загальну суму 45120,00 грн., у т.ч.
ПДВ 7520,00 грн. та податкові накладні: № 1
від 03.06.2013 року на загальну суму 20360,40
грн., в т.ч. ПДВ - 3393,40 грн., № 5 від 04.06.2013
року на загальну суму 24477,60 грн., в т.ч.
ПДВ - 4079,60 грн., № 16 від 07.06.2013 року на
загальну суму 38746,80 грн., в т.ч. ПДВ - 6457,80
грн., № 36 від 12.06.2013 року на загальну
суму 29835,60 грн., в т.ч. ПДВ - 4972,60 грн., № 49
від 17.06.2013 року на загальну суму 36434,40
грн., в т.ч. ПДВ - 6072,40 грн., № 57 від 20.06.2013
року на загальну суму 27918,00 грн., у т.ч.
ПДВ 4653,00 грн., № 74 від 27.06.2013 на загальну
суму 45120,00 грн., у т.ч. ПДВ 7520,00 грн. (а.с. 67,
79, 88, 96, 104, 111, 74, 75, 84, 92, 100, 108, 116).

Вартість придбаного товару була
сплачена позивачем шляхом
безготівкових розрахунків, а саме:
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок ТОВ "Арлета",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи платіжні доручення: № 744 від
03.06.2013 року, № 793 від 03.06.2013 року, № 926 від
07.06.2013 року, № 4266 від 12.06.2013 року, № 986 від
17.06.2013 року, № 1088 від 20.06.2013 року, № 4911
від 27.06.2013 року (а.с. 72-73, 83, 91, 99, 107, 115).

Також, між ТОВ "Арлета" (продавець) та ДП
"ХМЗ"ФЕД" (покупець) був укладений усний
договір купівлі-продажу товару. На
підставі рахунку-фактури № РФ-060505 від
05.06.2013 року ТОВ "Арлета" зобов'язувалось
передати у власність покупця - припой
ВПР2=0.2мм (3,0кг.).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Арлета" передав у власність
позивача товар - припой ВПР2=0.2мм. ТОВ
"Арлета" були виписані: видаткова
накладна №18061 від 18.06.2013 року на
загальну суму 9000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1500,00
грн. та податкова накладна № 43 від
14.06.2013 року на загальну суму 9000,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 1500,00 грн. (а.с. 119, 123).

Вартість придбаного товару була
сплачена позивачем шляхом
безготівкових розрахунків, а саме:
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок ТОВ "Арлета",
про що свідчить долучене до матеріалів
справи платіжне доручення № 4413 від
14.06.2013року (а.с. 72-73, 83, 91, 99, 107, 115).

Крім того, на підтвердження виконання
умов вищевказаних договорів
купівлі-продажу та використання
придбаного товару у власній
господарській діяльності до
матеріалів справи надано прибуткові
ордери: №186 від 05.06.2013 р., №193 від 10.06.2013
р., №194 від 13.06.2013 р., №197 від 18.06.2013 р., №202
від 21.06.2013 р., №206 від 02.07.2013 р., №196 від
18.06.2013 р. (а.с. 68, 80, 89, 97, 105, 112, 120), вимоги на
відпуск зі складу: № 21 від 07.06.2013 р., № 26
від 18.06.2013 р. (а.с. 71, 98), лімітні картки: №
1421, 1422 від 11.06.2013 р., № 1546 від 22.07.2013 р., №
1669 від 03.09.2013 р., № 1426 від 13.06.2013 р., № 1673
від 03.09.2013 р., № 1441 від 17.06.2013 р., № 1468 від
21.06.2013 р., № 1681 від 04.09.2013 р., № 1481 від
08.07.2013 р., № 1489 від 10.07.2013 р., № 1806 від
29.10.2013 р. та журнал реєстрації
результатів вхідного контролю на
кольорові метали (а.с. 69-70, 80-82, 90, 98, 106,
113-114, 121, 124-127).

Також, позивачем додані до матеріалів
справи сертифікати відповідності,
виписки з сертифікатів якості
виробника товару - ВАТ "Корпорация
ВСМПО-АВИСМА", Росія, поставленого ТОВ
"Арлета" товару (а.с. 128-136).

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечувалось сторонами,
навантаження, перевезення та
розвантаження придбаного за
вищезазначеними договорами товару
здійснювалось за рахунок та силами ДП
"ХМЗ"ФЕД".

Так, між ДП "ХМЗ"ФЕД" (клієнт) та ТОВ
"Транспортна компанія "САТ" (перевізник)
був укладений договір перевезення
вантажів № 1448 від 10.01.2011 року (а.с. 59-62).
Оплата за надані транспортні послуги
була здійснена позивачем шляхом
безготівкових розрахунків, а саме
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок ТОВ
"Транспортна компанія "САТ", про що
свідчить долучена до матеріалів справи
копія виписки з банківського рахунку
позивача (а.с. 65). Перевезення
здійснювалось ТОВ "Транспортна
компанія "САТ" з міста Києва вул. Героїв
Дніпра, 7 до філії ТОВ "Транспортна
компанія "САТ" в місті Харкові, а саме:
за адресою: вул. Кацарська, 58а (а.с. 63-64),
звідки ДП "ХМЗ"ФЕД" наявним у позивача
автотранспортом перевозив товар на
склад за адресою: м. Харків, вул.
Сумська, 132. На підтвердження наявності
у позивача транспортних засобів у
матеріалах справи наявні копії
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів, копія договору № 337Ф/10 найму
транспортного засобу від 13.10.2010 р. та
додаткової угоди до вказаного договору
від 12.09.2012 р., копія лізингової угоди №
220К/03 від 20.08.2003 р. з оперативного
лізингу транспортного засобу та
додаткових угод до неї, а також копія
акту № 1 прийому-передачі
транспортного засобу (а.с. 178-180, 181-183, 184,
185-198).

Факт перевезення товару за
вищевказаними договорами
купівлі-продажу підтверджується
долученими до матеріалів справи
товарно-транспортними накладними,
виписаними ТОВ "Транспортна компанія
"САТ", а також товарно-транспортними
накладними та подорожніми листами,
виписаними позивачем (а.с. 76-78, 85-87, 93-95,
101-103, 109-110, 117-118).

Колегія суддів, дослідивши наявні у
матеріалах справи первинні документи
бухгалтерського обліку, вважає, що усі
витрати позивача з придбання товарів у
ТОВ "Арлета" підтверджені належним
чином, первинні документи складені у
відповідності до вимог щодо їх форми та
змісту, порушень приписів ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" від 16 липня 1999
року N 996-XIV, а також Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. N 88, не виявлено. Крім
того, колегія суддів зауважує, що ані у
акті перевірки №100/41-00-17/14310052 від 19.09.2013
року, ані під час судового розгляду
даної справи відповідачем не наведено
достатніх та обґрунтованих підстав
вважати первинні документи за
наслідком взаємовідносин між ДП
"Харківський машинобудівний завод "ФЕД"
та ТОВ "Арлета" такими, що складені з
порушенням чинного законодавства, та
не можуть вважатись достатньою
підставою для включення позивачем сум
ПДВ, сплачених контрагенту, до складу
податкового кредиту.

Колегія суддів вважає безпідставними
посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що контрагентом позивача
ТОВ "Арлета" не провадилось жодних дій з
самостійного імпорту металопродукції
чи придбання її у підприємств, які таку
продукцію імпортували, та яка згодом
була реалізована підприємству
позивача. Відтак, постачання ТОВ
"Арлета" на адресу Державного
підприємства "Харківський
машинобудівний завод "ФЕД" товарів за
результатом договірних взаємовідносин
не проводилось, що в свою чергу
свідчить про відсутність достатніх
правових підстав для формування
позивачем за наслідками договірних
відносин із зазначеним контрагентом
податкового кредиту.

За наслідками дослідження наявних у
матеріалах справи доказів колегією
суддів з'ясовано, що факт виконання
умов договорів з боку позивача та ТОВ
"Арлета" підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, які у
сукупності містять необхідні для
цілей оподаткування відомості про
спірні господарські операції та
підтверджують факт їх виконання.

Фактично, в основу оспорюваного
донарахування грошових зобов'язань
податковим органом покладено аналіз
господарських правовідносин
контрагента позивача з постачальником,
з яким позивач не перебував у
безпосередніх правовідносинах. Однак
такі доводи самі по собі стосуються
порушень, допущених третіми особами, а
не позивачем, у зв'язку з чим не можуть
бути підставою для висновку про
необґрунтованість податкової вигоди
підприємства позивача.

Слід зазначити, що правовідносини щодо
попередніх поставок товарів не можуть
впливати на оцінку реальності
операції, вчиненої платником
(позивачем у справі) та його
безпосереднім контрагентом.

Посилання відповідача в суді
апеляційної інстанції на інформацію
Харківської митниці Міндоходів
стосовно того, що контрагентом
позивача ТОВ "Арлета" не проводилось
імпорту металоконструкції, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
вказана інформація була відсутня під
час перевірки, а також прийняття
рішення податковим органом (а.с.12 т. 2).

Посилання заявника на той факт, що на
час проведення перевірки позивачем не
надано документів, що стосуються
товарів (сертифікатів якості виробника
продукції), не є достатньою підставою
для спростування висновків суду. З
огляду на викладене вище та зважаючи на
норми чинного законодавства, колегія
суддів вважає, що первинні документи за
результатом взаємовідносин між
позивачем та контрагентом ТОВ "Арлета"
оформлені належним чином, та є
необхідною підставою для включення до
складу податкового кредиту за звітний
період червня 2013 року сум ПДВ,
сплачених в ціні придбаних товарів.
Наведені первинні документи у
сукупності містять необхідні для
цілей оподаткування відомості про
спірні господарські операції та
підтверджують факт їх виконання.
Відсутність на час проведення
перевірки підприємства позивача
сертифікатів якості від виробника
товарів не призводить до неможливості
ідентифікації змісту господарської
операції, за умови наявності належним
чином складених податкових та
видаткових накладних, платіжних
документів, товарно-транспортних
накладних та доказів оприбуткування
придбаних позивачем товарів, що у
сукупності слугують належним
підтвердженням товарного характеру
вчинених операцій.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Харкові Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2014р. по
справі № 820/32/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 17.03.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.