Справа № 2а-0870/5169/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/41848/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за касаційною
скаргою Запорізької митниці Державної
митної служби України на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2012 року у справі №
2а-0870/5169/11 за позовом ВАТ "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
до Запорізької митниці Державної
митної служби України про визнання
протиправними та скасування рішень,-

у с т а н о в и л а:

ВАТ "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" звернулось в
суд з позовом до Запорізької митниці
про визнання протиправними і
скасування рішення відповідача з
митної оцінки товару № 112000006/2011/000315/1
від 21 лютого 2011 року та рішення
відповідача про неможливість
застосування митної вартості,
заявленої декларантом № 07-02-09-24/3507 від 16
травня 2011 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно, на підставі
необґрунтованого висновку щодо
заниження позивачем митної вартості
товарів, що ввозилися на територію
України, прийнято рішення про
визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року, позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення відповідача з митної
оцінки товару № 112000006/2011/000315/1 від 21
лютого 2011 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Запорізька митниця
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати в частині задоволених
позовних вимог та відмовити у
задоволенні позову..

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем
укладений зовнішньоекономічний
контракт купівлі-продажу № ВП
1323.37515.11.06И від 01 січня 2011 року, в межах
якого відповідно до специфікації №1 до
Контракту продавцем, компанією "Veraco
Intertradinq Ltd", в лютому 2011 року поставлений
товар - кокс грубий кам'яновугільний
доменний в кількості 902 139 кг у сухій
вазі за ціною 325 доларів США за тонну.

При митному оформленні вказаного
товару, позивачем 17 лютого 2011 року
подано відповідачу ВМД №112030000/2011/004807 та
визначену митну вартість товару за
першим (основним) методом, тобто
відповідно до ціни угоди, а саме за
ціною 325 дол. США за тонну.

Для підтвердження заявленої митної
вартості позивачем було подано
Запорізькій митниці наступні
документи: контракт № ВП 1323.37515.11.06И зі
специфікацією № 1; ВМД №112030000/2011/004807;
рахунок-фактуру № 17 від 09 лютого 2011
року з вартістю товару 325 дол. США за
тонну; фактуру №Р-043/12/2011 від 11 лютого 2011
року; експортну декларацію країни
відправлення; висновок з контролю
якості №PGL/TC/DEW/45F/11; декларацію митної
вартості до ВМД №112030000/2011/004807;
комерційний акт № 1148/2011 від 11 лютого 2011
року; лист технічного відділу ВАТ
"Запорізький металургійний комбінат
"Запоріжсталь" з роз'ясненням, що кокс
не ливарним, а також з описом
технічного принципу використання
коксу; технічну специфікацію
виробника.

Разом з тим, у митного органу виникли
сумніви щодо заявленої позивачем
митної вартості ввезеного товару, у
зв'яжу з чим відповідач запросив у
позивача додаткові документи:
інформацію зовнішньоторговельних
організацій про вартість товару;
відповідну бухгалтерську
документацію; договір з третіми
особами, пов'язаний з договором на
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів.

Позивачем було надано відповідачу
договір з третіми особами, пов'язаний з
договором на поставку товарів, митна
вартість яких визначається, а саме
контракт POLBIL/VERITG/2011 від 01 січня 2011 року.

У зв'язку з неподанням всіх запитуваних
документів відповідачем було прийнято
рішення № 112000006/2011/000315/1 від 21 лютого 2011
року про визначення митної вартості
товару за третім методом.

23 лютого 2011 року позивач звернувся до
відповідача з проханням надати дозвіл
на випуск товару у вільний обіг під
гарантійне зобов'язання у вигляді
слати до державного бюджету України
суми податків та зборів згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, на що митний орган надав
відповідну згоду.

12 травня 2011 року листом №95/20365997 позивач
просив відповідача переглянути
рішення № 112000006/2011/000315/1 від 21 лютого 2011
року, однак листом № 07-02-09-24/3507 від 16
травня 2011 року відповідачем було
відмовлено у визначенні митної
вартості ввезеного товару за ціною
договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивачем були
надані всі необхідні документи для
визначення митної вартості ввезеного
товару за першим (основним) методом, а
відповідачем в свою чергу не було
належним чином проведено процедуру
консультації з метою визначення митної
вартості.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 86 Митного Кодексу митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
Кодексу митний орган, що здійснює
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахуванням положень цього
Кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
митного органу із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 Митного кодексу
України зобов'язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд першої інстанції, посилаючись на
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю, до яких зокрема, належить
процедура консультацій між митним
органом та декларантом, дійшов
висновку, що жодних консультацій з
підприємством Запорізькою митницею
проведено не було.

Водночас, матеріали справи містять:
копію ДМВ-1, аркуш №2, оформленої
№112030000/2011, на зворотній стороні якої
зазначено, що з особою, уповноваженою
на роботу з митницею, проведено
процедуру консультацій, за
результатами якої винесено рішення про
коригування митної вартості товару за
методом №3 (а.с.14, зворот); ВМД№
112030000/2011/005675 від 25.02.2011 року, на якій
вказана відмітка щодо проведення з
декларантом консультацій (а.с.17).

Таким чином, аналізуючи матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що під час розгляду справи
судами попередніх інстанцій залишено
поза увагою проведення передбачених
митним законодавством консультацій з
декларантом, у ході яких митниця і мала
б дійти висновків щодо застосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості товарів.

Отже, оскільки суди першої та
апеляційної інстанції фактично не
дослідували питання проведення
консультацій між декларантом та
митницею, що передбачено ст.. 266 МК
України з урахуванням наданих
позивачем та відповідачем доказів, у
зв'язку з чим колегія суддів вказує на
неможливість перевірити правильність
висновків судів та вважає висновок
щодо визнання протиправним та
скасування рішення митного органу з
митної оцінки товару № ] 12000006/2011/000315/1
від 21.02.2011 року є передчасним.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи..

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2012 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша