Справа № 2518/2-а-12222/11
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Павленко
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Грищенко Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці і соціального захисту
населення Ріпкинської
райдержадміністрації Чернігівської
області на постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 03 серпня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці і соціального захисту
населення Ріпкинської
райдержадміністрації Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання щодо
проведення перерахунку грошової
допомоги ,-

встановив:

09 червня 2011 року позивач звернувся до
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення Ріпкинської
райдержадміністрації Чернігівської
області про визнання протиправними дій
відповідача щодо невиплати щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства передбаченої
ст.37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
передбачену ст.37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
01.07.2010 року по день постановлення
рішення.

Ухвалою Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 15 лютого 2012
року позовні вимоги позивача за період
з 01.07.2010 року по 08.12.2010 року - залишені
без розгляду.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 03
серпня 2012 року позовні вимоги позивача
до Управління праці і соціального
захисту населення Ріпкинської
райдержадміністрації Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок грошової
допомоги - задоволені, а саме: визнано
неправомірними дії відповідача щодо
відмови позивачу у нарахуванні та
виплаті грошової допомоги відповідно
до ст.37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язано відповідача
провести позивачу перерахунок
щомісячної грошової допомоги у зв»язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі передбаченому ст.37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та здійснити відповідні виплати з
09.12.2010 року по 03.08.2012 року, за
виключенням виплачених сум за вказаний
період.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Управління праці і
соціального захисту населення
Ріпкинської райдержадміністрації
Чернігівської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду - зміні з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, перебуває
на обліку у відповідача та проживає в
зоні посиленого радіологічного
контролю.

Відповідно до статті 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні посиленого
радіологічного контролю - 30 відсотків
від мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
проводились відповідні виплати
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що при визначенні розміру
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства і
розміру виплати громадянам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, застосуванню не підлягає
наведена вище постанова Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача, тоді як при
вирішенні даного спору застосуванню
підлягають ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Однак слід зазначити, що рішення суду
першої інстанції у частині
зобов'язання відповідача виплатити
позивачу щомісячну грошову допомогу з
09.12.2010 року по 03.08.2012 року, не
відповідає змісту законодавства,
оскільки п.3 Прикінцевих положень
Закону України « Про державний бюджет
України на 2012 рік № 4282 VI від 22.12.2011 року
встановлено, що у 2012 році норми і
положення ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга - підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні, шляхом зміни кінцевої
дати в третьому абзаці резолютивної
частини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці і соціального захисту населення
Ріпкинської райдержадміністрації
Чернігівської області - задовольнити
частково.

Постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 03 серпня 2012 року - змінити, виклавши
абзац 3 резолютивної частини в
наступній редакції:

Зобов»язати Управління праці і
соціального захисту населення
Ріпкинської райдержадміністрації
Чернігівської області здійснити
ОСОБА_2 перерахунок щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі передбаченому ст.37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та здійснити відповідні виплати з 09
грудня 2010 року по 31 грудня 2011 року, за
виключенням виплачених сум за вказаний
період.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.