Справа № 464/138/14-а 2а/464/35/14
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

06 березня 2014 р.Справа № 876/1507/14

Суддя Львівського апеляційного
адміністративного суду - Мікула О.І.,
перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Сихівського районного суду
м.Львова від 17 січня 2014 року про
повернення позовної заяви у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду в Галицькому районі
м.Львова про зобов'язання призначити
пенсію,-

в
с т а н о в и в:

Ухвалою Сихівського районного суду
м.Львова від 17 січня 2014 року повернено
позивачу позовну заяву у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду в Галицькому районі
м.Львова про зобов'язання призначити
пенсію.

Не погодившись із даною ухвалою, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу.

Однак подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ч. 6 ст. 187 КАС
України, а саме: апелянтом до поданої
апеляційної скарги не долучено
документ про сплату судового збору в
розмірі, встановленому законом, а тому
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року її залишено без руху та надано 30-ти
денний строк з моменту отримання копії
цієї ухвали для усунення вказаних у ній
недоліків.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи повідомлення про вручення
поштового відправлення (за адресою
вказаною апелянтом для
кореспонденції), апелянт копію
вказаної вище ухвали отримав 18 лютого
2014 року, однак у визначений строк
недоліків апеляційної скарги не
усунув.

05 березня 2014 року (вх. №К-7450/14) ОСОБА_1
подав до суду клопотання про відмову
від сплати судового збору,
покликаючись на п.6-1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір».

П. 6.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий
збір" передбачено, що від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів щодо спорів,
пов'язаних із дискримінацією.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні»
дискримінація - рішення, дії або
бездіяльність, спрямовані на обмеження
або привілеї стосовно особи та/або
групи осіб за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, віку, інвалідності,
етнічного та соціального походження,
сімейного та майнового стану, місця
проживання, за мовними або іншими
ознаками (далі - певні ознаки), якщо вони
унеможливлюють визнання і реалізацію
на рівних підставах прав і свобод
людини та громадянина; непряма
дискримінація - рішення, дії або
бездіяльність, правові норми або
критерії оцінки, умови чи практика, які
формально є однаковими, але під час
здійснення чи застосування яких
виникають чи можуть виникнути
обмеження або привілеї стосовно особи
та/або групи осіб за їх певними
ознаками, крім випадків, якщо такі дії
або бездіяльність, правові норми або
критерії оцінки, умови чи практика
об'єктивно виправдані метою
забезпечення рівних можливостей для
окремих осіб чи груп осіб
реалізовувати рівні права і свободи,
надані їм Конституцією і законами
України.

Дискримінація - це порушення прав
людини, заборонене цілою низкою
обов'язкових для виконання документів
в області прав людини. Термін
«дискримінація» має точне визначення і
стале значення в міжнародному праві.
Комітет ООН з прав людини - незалежний
експертний орган, що спостерігає за
виконанням Міжнародного Пакту про
громадянські та політичні права,
роз'яснив, що в пакті цей термін
включає: «будь-яку відмінність,
виключення, обмеження або перевагу, за
ознакою раси, кольору шкіри, мови,
релігії, політичних або інших поглядів,
національного або соціального
походження, майнового положення,
народження або іншої обставини, і яка
має на меті або як наслідок, знищення
або применшення визнання, використання
або здійснення всіма особами, на рівних
можливостях, всіх прав і свобод».

Проте не всяка відмінність у ставленні
є дискримінацією: вона не буде такою,
якщо «критерії такої відмінності є
розумними і об'єктивними, а завдання
полягає в тому, щоб досягти мети, яка
допускається за пактом».

Європейський суд з прав людини дає
аналогічне визначення дискримінації:
«Відмінність у поводженні є
дискримінаційною, якщо вона «не має
об'єктивного і розумного виправдання»,
тобто, якщо вона не переслідує
«законної мети» або відсутня «розумна
відповідність використовуваних
засобів і переслідуваної мети».

Таким чином, враховуючи заявлені
позовні вимоги, вважаю, що на спірні
правовідносини не розповсюджуються
приписи п.6.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про
судовий збір".

Покликання заявника на норми ст. 5 п. 6-1
Закону України "Про судовий збір" щодо
звільнення його від сплати судового
збору є безпідставними, позивач не
підпадає під категорію осіб, котрі
звільняються від сплати судового
збору, а тому вважаю, що апеляційна
скарга не відповідає вимогам ст. 187 КАС
України, оскільки до неї не надано
документ про сплату судового збору.

Оскільки на час постановлення даної
ухвали апелянт фактично не усунув
недоліків апеляційної скарги, яку
залишено без руху, вважаю, що
відповідно до вимог ч. 3 ст. 189 та п. 1 ч. 3
ст. 108 КАС України апеляційну скаргу
необхідно повернути особі, яка її
подала.

Разом з тим, особі, яка подавала
апеляційну скаргу необхідно
роз'яснити, що повернення апеляційної
скарги не позбавляє права на повторне
подання апеляційної скарги в порядку,
встановленому процесуальним законом.

Керуючись ст.ст. 108, 160, 165, 187, 189, 212, 254 КАС
України, суддя -

у х
в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Сихівського районного суду м.Львова
від 17 січня 2014 року про повернення
позовної заяви у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
в Галицькому районі м.Львова про
зобов'язання призначити пенсію -
повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали направити усім особам, які
беруть участь у справі, а особі, яка
подавала апеляційну скаргу також
додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Суддя
Мікула О.І.