Справа № 815/2763/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2763/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
31 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м.Одеси, за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, про
скасування вимоги про сплату недоїмки,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду (далі УПФ) України у
Київському районі м.Одеси, участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Головне управління Пенсійного фонду
(далі ГУПФ) України в Одеській області,
в якому з урахуванням уточнень, просить
скасувати вимогу про сплату недоїмки
від 21 лютого 2013 року №Ф-192.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
вказував, що відповідно до п.4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
ОСОБА_2 відноситься до осіб, які
звільнені від сплати єдиного внеску.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що на позивача не розповсюджується
норма п.4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки він є
пенсіонером не за віком, а за вислугою
років.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також у зв'язку з тим, що висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрований Виконавчим
комітетом Одеської міської ради 16
лютого 1996 року, про що в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців зроблено
запис №3014123, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_1.

Відповідно до Свідоцтва про сплату
єдиного податку серії НОМЕР_2 від 05
липня 2012 року, ОСОБА_2 з 01 червня 2012 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

На підставі заяви про призначення
пенсії ОСОБА_2, Розрахунку на пенсію за
вислугу періодів служби від 27 січня 1998
року, ГУПФ України в Одеській області
позивачу призначено пенсію за вислугу
років. Отже, позивач - ОСОБА_2 є
пенсіонером та отримує пенсію за
вислугу років служби (за вислугу років),
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», про що, серед іншого, свідчить
наявна у матеріалах справи копія
відповідного пенсійного Посвідчення
серії НОМЕР_3 від 06 лютого 1998 року.

На виконання вимог Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску, ОСОБА_2
надав до УПФ України в Київському
районі м.Одеси звіт за 2012 рік., у якому
самостійно визначив суму, на яку
нараховується єдиний внесок за 2012 рік,
у розмірі нуль гривень, тоді як розмір
мінімальної заробітної плати
становить 13 177 грн., розмір єдиного
внеску - 34,7%, у зв'язку з чим сума єдиного
внеску складає 4 572,42 грн.

На підставі виявлених, у наданому
ОСОБА_2 звіті за 2012 року, порушень, УПФ
України в Київському районі м.Одеси 21
лютого 2013 року винесено вимогу про
сплату недоїмки №Ф-192.

Вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції виходив з того, що на
позивача не розповсюджують положення
ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з огляду на
призначення пенсії за вислугу років та
недосягненням ним пенсійного віку.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції неправильними і
такими, що не відповідаються
вимогам Кодексу адміністративного
судочинства України, Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказується, що позивач згідно п.4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
відноситься до осіб, які звільнені від
сплати єдиного внеску, оскільки був
звільнений з військової служби за
віком відповідно до ст. 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та Указу
Президента України «Про тимчасові
положення про проходження військової
служби громадянами України» від 07
жовтня 1993 року №429/93.

Судова колегія приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом (п.6
ч.1 ст. 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

Фізичні особи-підприємці, в силу ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно з ч.4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», особи,
зазначені у п.4 ч.1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії : за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років. На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком . незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік. передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Доводи відповідача щодо
нерозповсюдження на позивача положень
ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з огляду на те,
що пенсіонер, який отримує пенсію за
вислугу років не є пенсіонером за
віком, є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач наказом заступника Міністра
оборони України №194 від 21 червня 1997
року був звільнений на підставі п.65
Положення «Про проходження військової
служби рядовим та начальницьким
складом» у відставку за віком
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», що підтверджується пенсійним
посвідченням Серії НОМЕР_3.

Статтями 1 та 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» визначені види пенсійного
забезпечення. Це, зокрема, довічна
пенсія за вислугу років, пенсія по
інвалідності, пенсія в разі втрати
годувальника та умови призначення
пенсії за вислугу років. Окрім інших
умов, даний вид пенсії призначається
військовослужбовцям у разі досягнення
ними на день звільнення зі служби
45-річного віку.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
позивач отримує довічну пенсію,
передбачену Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», а ч.4 ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», то ОСОБА_2 не повинен сплачувати
за себе єдиний внесок.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м.Одеси про сплату недоїмки від
21 лютого 2013 року №Ф-192.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв