Справа № 523/666/14-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 березня 2014 р.ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа №
523/666/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Малиновський О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кравець О.О.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
м.Іллічівську Одеської області на
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 27 жовтня 2011 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м.Іллічівську Одеської
області про визнання відмови
протиправними дії та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

04.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в м.Іллічівську Одеської
області , в якому просив визнати
незаконною відмову та зобов'язати
відповідача здійснити їй перерахунок
пенсії по інвалідності з урахуванням
ст.ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з 01.01.2005 року, а потім проводити
такі виплати довічно.

Постановою Іллічівського міського
суду Одеської області від 27 жовтня 2011
року позов був задоволений частково:
визнано протиправними дії Управління
пенсійного фонду України в
м.Іллічівську Одеської області у
відмови пенсійного забезпечення
ОСОБА_1 як інваліду 2-ї групи та особі
учаснику ліквідації наслідків аврії на
ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії,
відповідно до ст.ст. 49,50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в м.Іллічівську Одеської
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
пенсії як інваліду 2-ї групи з 01.01.2000
року по 31.12 2004 року відповідно до ст.ст.
49,50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії в 8 (вісім) прожиткових
мінімумів для осіб,що втратили
працездатність, та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
% прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність та
забезпечити відповідні виплати з
врахуванням виплачених сум.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в м.Іллічівську Одеської
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
пенсії як інваліду 2-ї групи з 01.01.2005
року по 31.12 2007 року та з 22.05.2008 року по
22.07.2011 року відповідно до ст.ст. 49,50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії в 8 (вісім) прожиткових
мінімумів для осіб,що втратили
працездатність, та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
% прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність та
забезпечити відповідні виплати з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якої вважає вказану постанову
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року справа призначена до розгляду у
порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач ОСОБА_1, є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, інвалідом 2
групи, віднесений до першої категорії,
що підтверджено відповідними
посвідченнями.

Позивач перебуває на обліку в
Управління пенсійного фонду України в
м.Іллічівську Одеської області і
отримує нараховану відповідачем
пенсію за ст. 50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", розмір
якої обчислений у відповідності до
постанов Кабінету Міністрів України.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про нарахування пенсії у
розмірах , встановлених ст.ст. 50. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
але в перерахунку пенсій було
відмовлено.

Апеляційний суд погоджується з тим, що
позивач має право на нарахування та
виплату основної пенсії як інваліду
другої групи та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
визначених Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів II
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому 8 мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, дійшла висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
частина перша статті 50 та частина
четверта статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
Постанова КМУ, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Частиною п'ятою статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Однак, надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Суд першої інстанції вірно зазначив
про те, що не слід приймати до уваги
положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог частини третьої
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Апеляційний суд вважає, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до вимог частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачу слід визначити
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції не правильно визначений
період, за який підлягають задоволенню
позовні вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Суд першої інстанції повинен був
врахувати, що шестимісячний строк для
звернення до суду слід застосовувати у
кожному випадку порушення права
позивача, тобто відносно кожного
місяця, в якому порушувалось право
позивача на отримання підвищення до
пенсії.

Враховуючи, що позивач звернувся до
суду 04 липня 2011 року, апеляційний суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
можуть бути задоволені в межах
шестимісячного строку, а саме за період
з 04 січня 2011 року, враховуючи ст. 99 КАС
України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, не з'ясував усі обставини
справи, порушив норми процесуального
права, а наведені в апеляційній скарзі
доводи частково спростовують
правильність висновків суду.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ч.10 ст.183-2, 160, 195,197, 198, 202, 205, 254
КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
м.Іллічівську Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 27 жовтня 2011 року -
скасувати.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, по 2 групі
інвалідності, відповідно до вимог
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2000 року по
03.01.2011 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову .

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України в
м.Іллічівську Одеської області у
нездійсненні ОСОБА_1 перерахунку
пенсії з урахуванням ст.ст. 49,50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 03.01.2011 року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м.Іллічівську Одеської
області здійснити ОСОБА_1 з 03.01.2011 року у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, по 2 групі
інвалідності, відповідно до вимог
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та виплатити кошти згідно
проведеного перерахунку, з урахуванням
раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О.Кравець

Суддя
С.Д. Домусчі

Суддя
Л.П. Шеметенко