Справа № 826/19387/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2014 року 10:01
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретарі судового засідання
Самаренко Х.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомДержавної фінансової
інспекції в м. Києві до третя
особаДержавної установи «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» Національна
медична академія післядипломної
освіти імені П.Л. Шупикапрозобов'язання
вчинити дії, за участю представників
від позивача: Пилипенко І.К. (від 30.11.2013
від відповідача: Юзвенко В.Є.
(довіреність від 09.01.2014 р. № 15/02);
від третьої особи: Авер’янова Ю.О.
(довіреність від 23.09.2013 р. № 12/106-1999).
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 27 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна фінансова інспекція в м. Києві
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної установи
«Інститут ендокринології та обміну
речовин імені В.П. Комісаренка
Національної академії медичних наук
України», третя особа - Національна
медична академія післядипломної
освіти імені П.Л. Шупика, в якому
просить зобов'язати Державну установу
«Інститут ендокринології та обміну
речовин ім. В.П. Комісаренка
Національної академії медичних наук
України» вчинити певні дії, зокрема
виконати в повному обсязі частину 2
пункту 3 письмової вимоги
Держфінінспекції в м. Києві від 12.08.2013 р.
№ 26-05-14-14/10801, а саме: забезпечити
стягнення з Національної медичної
академії післядипломної освіти ім. П.Л.
Шупика на суму 36015,55 грн. на користь
Інституту, у тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державна установа «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» не виконала
законні вимоги Держфінінспекції, що є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються
державою.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що ревізією
встановлено, що позивачем проводилися
витрати, які не передбачені кошторисом
бюджету установи, що призвело до
матеріальної шкоди (збитків) Інституту
на суму 36 015,55 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив суд відмовити
в їх задоволенні з огляду на їх
необґрунтованість. Зазначив, що між
відповідачем та третьою особою
укладено угоду про співпрацю від 10.01.2011
р. № 16/11/0111 від 10.01.2011 р., пов'язаною з
утриманням приміщень закріплених за
відповідачем та здійснюється за
рахунок останнього. Укладення таких
угод не суперечить чинному
законодавству.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14.01.2014 р. суд ухвалив
залучити до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Національну медичну
академію післядипломної освіти імені
П.Л. Шупика.

Представник третьої особи заперечив
проти заявлених позовних вимог та
зазначив, що відносини між
відповідачем та третьою особою не
суперечать вимогам чинного
законодавства, а тому позовні вимоги є
безпідставними.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державної установи «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» (далі - інститут)
за період з 01.01.2011 по 01.06.2013, за
результатами якої, 30.07.2013 було складено
акт ревізії № 05-30/1722.

Відповідно до абз. 18 акту ревізії, за
період, що підлягав ревізії, відповідно
до укладеної угоди про співпрацю від
10.01.2011 № 16/11/0111 в приміщеннях інституту
розташована кафедра ендокринології
Національної медичної академії
післядипломної освіти імені П. Л.
Шупика (яка розташована на 120,00 кв. м.).

Ревізією повноти та правильності
нарахування комунальних та
експлуатаційних послуг встановлено, що
за період з 01.01.2011 по 01.06.2013 за рахунок
коштів інституту проводились витрати
за спожиті комунальні та
експлуатаційні послуги, за рахунок
коштів інституту, та покрито витрати
сторонніх юридичних осіб на загальну
суму 36 015, 55 грн.

Держфінінспекція звернулась з листом
від 12.08.2013 р. № 26-05-14-14/10801 до Інституту з
вимогою про усунення виявлених
ревізією порушень.

10.09.2013 р. за вх. № 14-3531 до
Держфінінспекції в м. Києві від
Інституту надійшов лист від 05.09.2013 р. №
668/05, згідно з яким не забезпечено повне
усунення виявлених порушень.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до Положення про Державну
фінансову інспекцію в м. Києві
(затверджено Головою Державної
фінансової інспекції України 07.12.2011 р.),
Державна інспекція в м.
підпорядковується Державній
фінансовій інспекції України та є її
територіальним органом.

Відповідно до положень Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ, в
редакції чинній на момент проведення
ревізії), яким визначено статус
державної контрольно-ревізійної
служби в Україні, її функції та правові
основи діяльності, закріплено, що
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких
за відповідний період їх
фінансово-господарської діяльності
відповідно до цього Закону проведено
державний фінансовий аудит,
інспектування за ініціативою органу
державного фінансового контролю не
проводиться.

Основні функції органу державного
фінансового контролю, яким є позивач,
закріплені в статті 8 названого Закону.
Так цією статтею до таких функцій
віднесено, зокрема:

1) здійснення державного фінансового
контролю та контролю за виконанням
функцій з управління об'єктами
державної власності;цільовим
використанням коштів державного і
місцевих бюджетів;цільовим
використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві)
гарантії;складанням бюджетної
звітності, паспортів бюджетних програм
та звітів про їх виконання (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі),
кошторисів та інших документів, що
застосовуються в процесі виконання
бюджету;станом внутрішнього контролю
та внутрішнього аудиту у розпорядників
бюджетних коштів;усуненням виявлених
недоліків і порушень;

2) розроблення пропозицій щодо усунення
виявлених недоліків і порушень та
запобігання їм у подальшому;

3) вжиття в установленому порядку
заходів до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства та
притягнення до відповідальності
винних осіб;

Відповідно до п. п. 1, 4, 7, 10, 12, 13 ст. 10
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні», на реалізацію
наведених функцій органу державного
фінансового контролю надано такі
права, як:

- перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);

- вимагати від керівників
підконтрольних установ проведення
інвентаризацій основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
і розрахунків, у разі відмови у
проведенні таких інвентаризацій -
звернутися до суду щодо спонукання до
проведення таких інвентаризацій, а до
ухвалення відповідного рішення судом -
у присутності понятих та представників
зазначених підприємств, установ і
організацій, щодо яких проводиться
ревізія;

- пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства;

- звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

- проводити на підприємствах, в
установах та організаціях зустрічні
звірки з метою документального та
фактичного підтвердження виду, обсягу
і якості операцій та розрахунків для
з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку підприємства,
установи та організації, що
контролюється.

- при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Ці положення кореспондуються з
приписами пункту 50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550 (далі по тексту -
Порядок №550).

Згідно названого Порядку, відповідно
до пунктів 45, 46 у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом МОЗ України від 05.06.1997 р. № 174
затверджено «Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я» (далі - Положення)
відповідно до п. 1.1. якого, клінічним є
заклад охорони здоров'я, який
використовується для розташування
структурних наукових і навчальних
підрозділів (кафедри, лабораторії тощо)
вищих навчальних закладів, які
здійснюють підготовку фахівців за
спеціальностями галузей знань
«Медицина» та «Фармація» III, IV рівнів
акредитації, закладів післядипломної
освіти, науково-дослідних установ з
метою забезпечення лікувально -
діагностичного процесу, підготовки,
перепідготовки і підвищення
кваліфікації медичних кадрів та
проведення і впровадження у практику
охорони здоров'я результатів наукових
досліджень.

Діяльність клінічного закладу, тобто
Державної установи «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України»,
регламентується Статутом Інституту,
наказами НМАН України та МОЗ України та
вищезгаданим Положенням.

Основним завданням Інституту згідно п.
4.1 Статуту є проведення діяльності з
медичної практики, надання
високоспеціалізованої
лікувально-діагностичної допомоги
населенню України на базі клінічного
та поліклінічного підрозділів
Установи тощо.

Отримавши статус клінічного закладу,
Державна установа «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» відповідно до
«Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я» взяла на себе
зобов'язання використовувати свої
приміщення для розташування
структурних наукових і навчальних
підрозділів (кафедри, лабораторії та
ін.) вищих медичних навчальних закладів
III, IV рівнів акредитації, закладів
післядипломної освіти,
науково-дослідних інститутів і
спільній роботи із забезпечення
лікувально-діагностичного процесу,
підготовки, перепідготовки і
підвищення кваліфікації медичних
кадрів та проведення і впровадження в
практику медичних наукових досліджень.

Згідно наказу МОЗ України «Про
внесення змін до наказу МОЗ України від
14.09.1998 № 273» від 05.07.2012 № 495 Державній
установі «Інститут ендокринології та
обміну речовин імені В.П. Комісаренка
Національної академії медичних наук
України» надано статус клінічного
лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до п. 4.12 Статуту Інституту
установа самостійно планує свою
діяльність і визначає перспективи
розвитку, виходячи з основних напрямів
розвитку медичної науки. Установа
вільна у виборі предметів договорів,
визначенні зобов'язань, будь-яких інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечить чинному законодавству.
Відносини установи з іншими закладами,
організаціями та громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі відповідних
договорів.

Так, між Державною установою «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» та Національною
медичною академією післядипломної
освіти імені П. Л. Шупика була укладена
Угода про співпрацю від 10.01.2011 № 16/11/0111.

Дана Угода укладена відповідно до
Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я, затвердженого
наказом МОЗ України від 05.06.1997 № 174, із
змінами та доповненнями, яке
зареєстроване в Мінюсті України 07.07.1997
за № 245/2049.

Враховуючи, що Національна медична
академія післядипломної освіти імені
П. Л. Шупика, відповідно до положень п.
1.1. Наказу МОЗ № 174, акредитована за ІV
рівнем з напрямів «медицина» та
«фармація», що підтверджується
відповідними сертифікатами, суд вважає
укладення даної угоди правомірною.

Згідно п. 2.1.2 Угоди про співпрацю
витрати, пов'язані з утриманням
приміщень, закріплених за кафедрою
академії, здійснюються за рахунок
коштів лікувального закладу.

Пунктом 1.5. Положення передбачено, що в
клінічних лікувально-профілактичних
закладах витрати, пов'язані з
утриманням матеріально-технічної бази
приміщень, на площах яких розміщені
кафедри закладів вищої та
післядипломної освіти, здійснюються за
рахунок коштів закладу охорони
здоров'я.

Окрім того, згідно з п. 1.1. Угоди про
співпрацю № 16/11/0111 обидві сторони
приймають на себе взаємні обов'язки по
спільній організації, удосконаленню
медичної допомоги, активному
використанню матеріальних, кадрових,
фінансових ресурсів, наукового
потенціалу, спрямовані на поліпшення
здоров'я населення району (міста).

Робота по наданню медичної допомоги
населенню та по підготовці,
перепідготовці та підвищенню
кваліфікації фахівців здійснюється на
площах Інституту (п.1.2. Угоди).

Інститут за умовами укладеної Угоди
зобов'язався створити належні умови
для проведення консультативної,
лікувально-профілактичної,
навчально-виховної та
науково-дослідної роботи
співробітниками кафедри
ендокринології спільно з лікарями
Інституту (п. 2.1.3 Угоди).

Отже, відповідно до Положення про
клінічний лікувально-профілактичний
заклад охорони здоров'я, предметом
Угоди про співпрацю між Інститутом та
академією є взаємні обов'язки по
спільній організації, удосконаленню
медичної допомоги, ефективному
використанню матеріальних, кадрових,
фінансових ресурсів, наукового
потенціалу, які спрямовані на
поліпшення здоров'я населення.

Робота по наданню медичної допомоги
населенню та по підготовці,
перепідготовці та підвищенню
кваліфікації фахівців відповідно до
Положення здійснюється на площах
Інституту.

Витрати, пов'язані з утриманням
приміщень, закріплених за кафедрою
ендокринології академії, здійснюються
за рахунок Інституту у відповідності з
п. 1.5. Положення та пп. 2.1.1, 2.1.2 умов Угоди
про співпрацю.

Відшкодування жодною із сторін витрат,
понесених іншою стороною під час
співпраці, як і інших розрахунків,
згаданою Угодою про співпрацю, не
передбачено.

Будь-які інші угоди щодо оплати витрат
на комунальні та експлуатаційні
послуги між сторонами також не
укладалися.

Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу
України та п. 4. ст. 176 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання мають право разом
здійснювати господарську діяльність
для досягнення спільної мети, без
утворення єдиного суб'єкта
господарювання на умовах, визначених
договором про спільну діяльність.

Частиною 2 ст. 1131 Цивільного кодексу
України передбачено, що умови договору
про спільну діяльність, покриття
витрат та збитки учасників, їх участь в
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Аналіз вищенаведених правових норм дає
підстави суду стверджувати, норми ст.
1130, ч. 2 ст. 1131 Цивільного кодексу
України, п.2 ст. 176 Господарського
кодексу України дозволяють розглядати
правовідносини, що виникли між
сторонами не як орендні, а як такі, що
ґрунтуються на співпраці з ціллю
досягнення спільної мети, а саме:
всебічної підготовки медичного
фахівця, що є особливістю медичної
практики.

Таким чином, на підставі вищевказаної
Угоди в Інституту та Академії виникли
правовідносини, пов'язані зі спільною
діяльністю з організації
навчально-наукового та
лікувально-діагностичного процесів, а
не правовідносини з утримання кафедри
академії та користування нерухомим
майном і комунальними послугами, як
стверджується в акті ревізії Державної
фінансової інспекції в м. Києві.

При цьому суд вважає, що розмежування
витрат по забезпеченню
навчально-виховного та
науково-дослідного процесів за рахунок
коштів академії і витрат з утримання
матеріально-технічної бази за рахунок
коштів Інституту є внеском кожної
сторони у спільну діяльність і не
суперечить чинному законодавству.

До того ж, питання співпраці (спільної
діяльності) регулюються Цивільним та
Господарським кодексами України про що
свідчить і судова практика.

Акт ревізії Державної фінансової
інспекції в м. Києві від 30.07.2013 р. №
05-30/1722, який залучений до матеріалів
справи, як доказ, не визначений
законодавством, як безумовний доказ
господарського чи цивільно-правового
правопорушення та не є належним
доказом у розумінні статті 69 КАС
України, оскільки акт ревізії не
встановлює факт того, що академія
зобов'язана сплачувати комунальні
послуги за Угодою про співпрацю від
10.01.2011 № 16/11/0111, укладеною між
інститутом та академією.

В матеріалах справи відсутні докази, що
до Угоди про співпрацю вносилися зміни
чи перерозподіл зобов'язань між
Інститутом та Академією і встановлення
обов'язку Академії відшкодовувати
витрати за спожиті комунальні послуги.

Акти ревізій, документальних перевірок
не є ні індивідуально-правовими, ні
нормативно-правовими актами, оскільки
безпосередньо не створюють, не
змінюють та не припиняють прав та
обов'язків осіб, яких вони стосуються, а
тому не мають обов'язкового характеру.

Таким чином, визначений позивачем в
якості підстави адміністративного
позову акт Державної фінансової
інспекції в м. Києві від 30.07.2013 р. №
05-30/1722 не є підставою, у розумінні
положень вказаних вище статей,
виникнення у Академії зобов'язання
відшкодувати Інституту його витрати,
відшкодування яких не передбачено
Угодою про співпрацю.

Отже, з боку Національної медичної
академії післядипломної освіти імені
П. Л. Шупика відсутні порушення прав і
охоронюваних законом інтересів
Державної установи «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» внаслідок
невідшкодування академією Інституту
витрат на комунальні та експлуатаційні
послуги.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
до висновку, що вимоги Державної
фінансової інспекції в м. Києві щодо
відшкодування академією Інституту
витрат за спожиті кафедрою
ендокринології комунальні та
експлуатаційні послуги не
відповідають умовам Угоди про
співпрацю від 10.01.2011 № 16/11/0111 та нормам
чинного законодавства.

Угодою про співпрацю від 10.01.2011 № 16/11/0111
укладеною між Інститутом та академією
не встановлено обов'язку академії
відшкодовувати Інституту його витрати
по сплаті комунальних та
експлуатаційних послуг. Між сторонами
відсутні будь-які договірні відносини
щодо сплати платежів за комунальні та
експлуатаційні послуги, а, відтак, у
Академії відсутній обов'язок перед
Інститутом відшкодовувати йому
витрати на комунальні та
експлуатаційні послуги.

Крім того, суд зазначає, що
користування академією приміщеннями
Інституту не є правовою підставою для
стягнення витрат за комунальні та
експлуатаційні послуги, так як в п. 1.5
Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я прямо передбачено, що
витрати, пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази
здійснюються за рахунок коштів
лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
повинен довести ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки Державна фінансова інспекція
в м. Києві не довела ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги, та не
довела виникнення зобов'язання у
Національної медичної академії
післядипломної освіти імені П. Л.
Шупика щодо оплати (відшкодування)
комунальних та експлуатаційних послуг
перед Державною установою «Інститут
ендокринології та обміну речовин імені
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України», то суд вважає,
що і відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог.

Отже, суд всебічно, повно та об'єктивно,
за правилами встановленими статтею 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши всі наявні у
справі докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги про зобов'язання
Державної установи «Інститут
ендокринології та обміну речовин ім.
В.П. Комісаренка Національної академії
медичних наук України» вчинити певні
дії, зокрема виконати в повному обсязі
частину 2 пункту 3 письмової вимоги
Держфінінспекції в м. Києві від 12.08.2013 р.
№ 26-05-14-14/10801, а саме: забезпечити
стягнення з Національної медичної
академії післядипломної освіти ім. П.Л.
Шупика на суму 36 015,55 грн. на користь
Інституту, у тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи» є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160- 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Державної фінансової
інспекції у м. Києві до Державної
установи «Інститут ендокринології та
обміну речовин імені В.П. Комісаренка
Національної академії медичних наук
України», третя особа - Національна
медична академія післядипломної
освіти імені П.Л. Шупика - відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 04.03.2014
р.