Справа № 9101/60906/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2013 рокусправа № 0870/563/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шеліповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного Управління міндоходів у
Запорізькій області

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 24
лютого 2012 р.

у справі № 0870/563/12

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного Управління міндоходів у
Запорізькій області

про скасування податкового
повідомлення - рішення, -

Встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся із адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя, в
якому просив суд визнати протиправними
та скасувати прийняте відповідачем
податкове повідомлення-рішення №
від 03.01.2012р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у
загальному розмірі 44791,25 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
відповідно до положень п. 56.21 ст. 56
Податкового кодексу України
податковий орган зобов'язаний прийняти
рішення на користь платника податків у
разі, коли норма цього Кодексу чи
іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі цього Кодексу, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
до апеляційного суду з апеляційною
скаргою, у якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та невідповідність рішення суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 лютого
2012р., прийняти нову постанову у справі,
якою відмовити в задоволенні позову
ФОП ОСОБА_1

У апеляційній скарзі, відповідач
зазначає, що позивачем в порушення
п.7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість " до
перевірки була надана податкова
накладна №0426/0001 від 26.04.2010 року на
закупівлю запчастин у ТОВ "Гудвіл
Україна", яка не містила повну
номенклатура товару ( назва, вид, марка,
тощо), натомість в графі З
«номенклатура поставки товару (
послуг)» вказано "Сільхоз запчасті",
відсутні прізвище, ім'я та по батькові
особи, яка склала податкову накладну,
та підпис особи, що є відповідальною за
господарську діяльність, в оригіналі
(податкова накладна містить
факсимільний підпис). Надана до ДПІ у
додатках до заперечень на акт
перевірки копія податкової накладної
співпадає з наданою до перевірки
тільки податковим номером. Враховуючи
те, що ТОВ «Гудвіл Україна» знаходилась
спочатку у стані 10 - неможливо провести
перевірку в зв'язку з ненадходженням за
юридичною адресою, а у теперішній час у
стані 14- порушено справу про
банкрутство, надану в додатках до
заперечення податкову накладну
відповідач вважає такою, що не
відповідає дійсності.

П.п.. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість "
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів,
робіт (послуг), які не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту).

Таким чином, відповідач вважає, що
судом першої інстанції неправильно
надано правову оцінку обставинам у
справі.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не надійшло.

Під час розгляду справи заявлено
клопотання щодо заміни відповідача -
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Запоріжжі на
Державну податкову інспекцію у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного Управління міндоходів у
Запорізькій області . Клопотання
задоволено судом згідно норм ст. 55 КАС
України.

У судовому засіданні представник
відповідача вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, підтримав.

Позивач до суду не прибув, про час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином.

Заслухавши відповідача,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з такого.

Фахівцями ДПІ у Шевченківському
районі м. Запоріжжя у період з 14.11.2011р.
по 02.12.2011р. було проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з
01 жовтня 2008р. по 31 грудня 2010р., за
результатами якої складено акт №
559/17-2/НОМЕР_2 від 09.12.2011 р.

Перевіркою повноти визначення
податкового кредиту за період з 01.10.2008
року по 31.12.2010 року встановлено
порушення вимог п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п.
7.4.5 ст. 7 Закону України «Про податок н
додану вартість», а саме:

-квітень 2010р. на суму ПДВ 35833,00 грн., до
перевірки надана податкова накладна №
0426/0001 від 26.04.2010р. (додаток №4 до акт
перевірки), в якій відсутні повна
номенклатура товару (назва, вид, марка,
тощо), натомість у графі 3 «Номенклатура
поставки товарів, робіт, послуг
продавця» вказано «Сільхоз запчасті»,
прізвище ім`я по батькові особи, яка
склала податкову накладну та відсутній
підпис особи, що є відповідальною за
господарську діяльність (податкова
накладна містить факсимільний підпис).

Крім того, у акті перевірки
зазначено, що до ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва направлено запити на
проведення зустрічної звірки щодо
підтвердження правомірності включення
до податкового кредиту у квітні 2010р.
суми 35833,00 грн. за операціями між ФОП
ОСОБА_1та ТОВ «Гудвіл Україна». Однак,
згідно отриманої інформації, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва не має
можливості провести зустрічну звірку у
зв'язку зі станом платника 10-запит на
встановлення місцезнаходження, після
чого у акті перевірки зазначається, що
станом на теперішній час підприємство
«Гудвіл Україна» знаходиться у 14 стані-
«порушено провадження у справі про
банкрутство».

21.12.2011 року позивачем до ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
подані заперечення вих. № 5 від 21.12.2011 на
висновки акту перевірки, у яких
позивач зазначив, що дані податкового
органу, зокрема зазначені в акті
перевірки на стр. 8-9, суперечать
дійсності, оскільки фактично на момент
проведення перевірки та на теперішній
час у підприємця є в наявності
податкова накладна № 0426/0001 від 26.04.2010р.
на суму 215000,00 грн., в тому числі ПДВ у
сумі 35833,33 грн., в якій вказано особу, що
склала зазначену податкову накладну, а
зокрема ОСОБА_2, є в наявності підпис
зазначеної посадової особи, а також
зазначена повна номенклатура товару.
До заперечень на акт перевірки
позивачем додані копії: податкової
накладної № 0426/0001 від 26.04.2010р., що місить
повну номенклатуру товару та із
зазначенням посадової особи, що її
склала та підпис такої особи, копія
рахунку-фактури № 0426/0001 від 26.04.2010р. із
зазначеної номенклатурою товару, копія
платіжного доручення №53 від 26.04.2010р.

03.01.2012р. ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя на підставі акта перевірки №
559/17-2//НОМЕР_2 від 09.12.2011р. прийняте
податкове повідомлення-рішення
№, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальному розмірі
44791,25 грн., тому числі за основним
платежем у розмірі 35833,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 8958,25 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням,позивач звернувся до суду з
відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити повністю, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» N 168/97-ВР від 03.04.1997, в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
відносин (далі - Закон №168/97), датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

-або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

-або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

При цьому, згідно п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону №168/97, не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

На момент складання спірної податкової
накладної діяв Наказ Державної
податкової адміністрації України "Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення» N 165
від 30.05.1997, згідно п. 2 якого податкову
накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Згідно п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
зазначеним наказом, податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у
пункті 2 даного Порядку. Отже,
законодавство, що діяло на момент
отримання позивачем податкової
накладної № 0426/0001 від 26.04.2010р., не
визначало останню як недійсну або
відсутню.

Згідно п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу
України, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Разом з тим, якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення. Жодних виключень з цього
правила зазначена норма Податкового
кодексу не містить.

Матеріалами справи і поясненнями
представників сторін підтверджується
той факт, що разом із запереченнями на
акт перевірки, тобто у період часу
після закінчення перевірки, але до
прийняття контролюючим органом
рішення за результатами такої
перевірки, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, було надано складену належним
чином податкову накладну № 0426/0001 від
26.04.2010р., яка позбавлена недоліків,
зазначених у акті перевірки, тож
наданий документ повинен був бути
дослідженим відповідачем під час
розгляду питання про прийняття рішення
та отримати оцінку у сукупності з
іншими документами бухгалтерської та
податкової звітності, чого
відповідачем фактично зроблено не
було.

При цьому на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту позивачем до суду надано
відповідні первинні документи,
зокрема: копію договору
купівлі-продажу №23/04/10 від 23.04.2010р.,
укладеного між ТОВ «Гудвіл Україна» та
ПП ОСОБА_1, специфікацію №1 до Договору
№23/04/10 від 23.04.2010р., копію платіжного
доручення №53 від 26.04.2010р.

Доказів стосовно того, що названі
документи не відповідають дійсності,
податковим органом не надано.

Отже, виходячи з норм ч.2 ст.71КАС, слід
дійти висновку, що відповідач не довів
законності та обгрунтованості
податкового повідомлення-рішення №
від 03.01.2012р., зокрема
відповідність названого рішення
нормам п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» N
168/97-ВР від 03.04.1997, в редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин та
Наказу Державної податкової
адміністрації України "Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення» N 165
від 30.05.1997, а також нормам ст.44
Податкового кодексу України.

Посилання відповідача на норми п.п. 7.4.5
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» не приймаються судом
як підстава для визнання законним
податкового повідомлення-рішення,
оскільки названа стаття не визначає
недоліки податкової накладної, за
наявності яких останню слід вважати
відсутньою. При цьому у разі
розбіжностей між нормами п.п. 7.5.1 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», а також Наказу
Державної податкової адміністрації
України "Про затвердження форми
податкової накладної та порядку її
заповнення» N 165 від 30.05.1997 та нормами
п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВРслід
керуватися положеннями п. 56.21 ст. 56
Податкового кодексу України,
відповідно до яких податковий орган
зобов'язаний прийняти рішення на
користь платника податків у разі, коли
норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів.

Посилання відповідача на те, що
примірники наданої податкової
накладної не співпадають між собою, а
також на те, що ТОВ «Гудвіл Україна»
знаходилось спочатку у 10 стані, а у
теперішній час у 14 стані, не
приймаються судом, оскільки зазначені
обставини не можуть безперечно
свідчити про те, що надана податкова
накладна є такою, що не відповідає
дійсності. Належних та допустимих
доказів того, що надана після
проведення перевірки, але до прийняття
відповідачем за наслідками такої
перевірки рішення, копія податкової
накладної не відповідає дійсності
відповідачем суду не надано.

Отже, судом першої інстанції належним
чином з'ясовано обставини справи,
порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права, які б потягли за
собою скасування чи зміну оскаржуваної
судової постанови, під час розгляду
апеляційної скарги не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне постанову суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі залишити без змін, апеляційну
скаргу відповідача - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного Управління міндоходів у
Запорізькій області залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2012
року - без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
цього Кодексу - з дня складення.

( Рішення суду виготовлено у повному
обсязі 26.02.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
А.В. Шлай