Справа № 1902/1214/12
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 р.
Справа № 135564/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання:
Нефедовій А.О.,

з участю представника апелянта:
Крамара Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області на постанову Борщівського
районного суду Тернопільської області
від 10 липня 2012 року у справі № 1902/1214/2012
за позовом ОСОБА_2 до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про визнання
дій протиправними, скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

26.06.2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області про визнання дій
протиправними, скасування постанови
старшого державного виконавця Пинчук
В.О. про закінчення виконавчого
провадження, відкритого на підставі
виконавчого листа Борщівського
районного суду № 2-а-5672, виданого
05.12.2011р. та зобов'язання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області витребувати
виконавчий лист № 2-а- 5672 з Борщівського
районного суду і звернути його до
виконання.

Постановою Борщівського районного
суду Тернопільської області від 10
липня 2012 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області визнано
протиправними; постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області Пинчук В.О. від
04.04.2012 року ВП № 30642985 про
закінчення виконавчого провадження,
відкритого на підставі виконавчого
листа № 2-а-5672, виданого 05.12.2011 року, щодо
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Борщівської районної державної
адміністрації перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 разову грошову
допомогу до 5 травня як учаснику війни
за 2011 рік в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком, який передбачено ч. 5
ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
виплачених у 2011 році сум скасовано;
зобов'язано відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Тернопільській
області витребувати з Борщівського
районного суду виконавчий лист № 2-а-5672
та звернути такий до виконання.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, ВПВР УДВС ГУЮ у
Тернопільській області її оскаржив,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій покликаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваного рішення, норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх обставин
справи просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити ОСОБА_2 в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Позивач будучи повідомленим про час та
місце розгляду справи, явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, що відповідно
до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без його участі.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає що
апеляційна скарга ВПВР УДВС ГУЮ у
Тернопільській області не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.12.2011 року Борщівським районним судом
Тернопільської області видано
виконавчий лист № 2-а-5672, згідно якого
Управління праці та соціального
захисту населення Борщівської
районної державної адміністрації
зобов'язано перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5
травня як учаснику війни за 2011 рік в
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, який передбачено ч. 5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з
урахуванням виплачених у 2011 році сум.

На виконання вказаного вище
виконавчого листа, постановою
державного виконавця від 13.01.2012 ВП 30642985
було відкрито виконавче провадження.
Постановою старшого державного
виконавця Пинчук В.О. від 04.04.2012 року
вказане виконавче провадження
закінчено. Державний виконавець
зазначив, що в ході виконавчого
провадження вжито заходів щодо
виконання рішення суду, однак в зв'язку
з відсутністю фінансування боржника,
який є державною установою та
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України, виконання
рішення є неможливим.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов прийшов до переконання, що
висновок старшого державного
виконавця щодо закінчення виконавчого
провадження є необґрунтованим і таким,
що не відповідає нормам чинного
законодавства, оскільки вважає, що такі
дії вчинені всупереч інтересам та
законним правам позивача, та
позбавляють його гарантованих, перш за
все Конституцією України, соціальних
прав, а вданому випадку - на отримання
разової грошової допомоги до 5 травня
як учаснику війни за 2011 рік в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком, який
передбачено ч. 5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні від 08.11.2005р. у справі «Кечко
проти України» зазначив, що
безпідставним є посилання на
відсутність бюджетного фінансування,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Оскільки таке
право декларовано державою, то
відповідно держава через створювані
нею органи несе обов'язок щодо
своєчасної та повної виплати саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Колегія судді апеляційного суду
вважає, що державний виконавець при
прийнятті постанови про закінчення
виконавчого провадження не вчинив усіх
дій передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» для виконання
судового рішення, оскільки не виніс
постанови про накладення штрафу на
посадову особу боржника у виконавчому
провадженні та не звернувся з поданням
у правоохоронні органи щодо
притягнення винних осіб до
відповідальності за невиконання
судових рішень.

За таких обставин, аналізуючи всі
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку, що дії
державного виконавці щодо закінчення
виконавчого провадження є
неправомірними, вимоги позивача
обґрунтованими, а тому правомірно
задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому апеляційну
скаргу ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській
області слід залишити без задоволення,
а оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями ч.3 160, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області - залишити без задоволення, а
постанову Борщівського районного суду
Тернопільської області від 10 липня 2012
року у справі № 1902/1214/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 05.03.2014
року.