Справа № 2-а-3377/11/0204
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3377/11/0204
Головуючий у 1-й інстанції: Кравець В.І.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Гайсинського районного суду
Вінницької області від 08 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі - позивач) до управління
Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі Вінницької
області (далі - відповідач) про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
бездіяльність протиправною;
зобов'язання провести перерахунок
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Ухвалою Гайсинського районного суду
Вінницької області від 08.06.2011 року
позовну заяву залишено без руху.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
вказане рішення, а також поновити
провадження по справі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.
При цьому відповідачем надано заяву
про розгляд справи без участі
представника.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
позовна заява не відповідає вимогам ст.
106 КАС України, а саме на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги щодо нарахування
надбавки до пенсії передбаченої ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", не надано доказів
передбачених ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
статтею 106 цього Кодексу, постановляє
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху, у якій зазначаються недоліки
позовної заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія ухвали про
залишення позовної заяви без руху
невідкладно надсилається особі, що
звернулася із позовною заявою.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України визначено,
що на підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а в разі
неможливості - зазначає докази, які не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

Разом з тим підставою для залишення
позовної заяви без руху можуть бути
лише недоліки позовної заяви, які
позбавляють суд першої інстанції
можливості вирішити питання про
відкриття провадження у справі.

Як слідує з матеріалів справи позивач
звернувся до суду із адміністративним
позовом про захист порушених прав,
проте позовну заяву залишено без руху
на тій підставі, що позовна заява не
відповідає вимогам ст. 106 КАС України, а
саме, не надано доказів передбачених ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 110 КАС України,
суд до судового розгляду
адміністративної справи вживає заходи
для всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення справи в одному
судовому засіданні протягом розумного
строку. З цією метою суд може прийняти
рішення про проведення попереднього
судового засідання.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 111 КАС України, для
врегулювання спору суд з'ясовує, чи не
відмовляється позивач від
адміністративного позову, чи не визнає
відповідач адміністративний позов, і
роз'яснює сторонам можливості щодо
примирення. Якщо спір не врегульовано у
порядку, визначеному частиною третьою
цієї статті, суд уточнює позовні вимоги
та заперечення відповідача проти
адміністративного позову; з'ясовує
питання про склад осіб, які братимуть
участь у справі; визначає факти, які
необхідно встановити для вирішення
спору і які з них визнаються сторонами,
а які належить доказувати; з'ясовує,
якими доказами сторони можуть
обґрунтовувати свої доводи чи
заперечення, та встановлює строки для
їх надання; вчиняє інші дії, необхідні
для підготовки справи до судового
розгляду.

Таким чином, у тому випадку, якщо під
час вирішення питання про відкриття
провадження буде встановлено, що
наданих позивачем доказів не достатньо
для встановлення обставин справи, то
суд першої інстанції не позбавлений
можливості витребувати відповідні
докази, а тому вказані недоліки не
можуть бути підставою для залишення
позовної заяви без руху.

Окрім того, дана адміністративна
справа підлягає розгляду в порядку
скороченого провадження, але разом з
тим, ч. 4 ст. 183-2 КАС України визначено, що
у разі недостатності повідомлених
позивачем обставин або якщо за
результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 49 КАС України, особи,
які беруть участь у справі, мають право
знати про дату, час і місце судового
розгляду справи, про всі судові
рішення, які ухвалюються у справі та
стосуються їхніх інтересів.

На виконання вимог ухвали без руху
позивачем надано клопотання про
витребування усіх необхідних доказів
по справі з відповідача відповідно до
ст. ст. 71, 72 КАС України.

Крім того, в обґрунтування апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
оскаржувану ухвалу отримав лише 21.06.2011
року. Однак, в матеріалах справи
взагалі відсутні докази отримання
ухвали без руху.

Також встановлено, що ухвалою
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 20.06.2011 року
позовну заяву повернуто позивачу в
зв'язку з невиконанням вимог ухвали без
руху.

Зважаючи на встановленні обставини
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції не встановивши
підтвердження отримання ухвали про
залишення без руху позовну заяву
повернув позивачу тим самим
позбавивши права позивача на розгляд
його справи в судді.

Також слід зазначити, що в
адміністративному судочинстві, на
відміну від цивільного та
господарського судочинства, діє
принцип офіційності, який полягає в
активній позиції суду щодо з'ясування
всіх обставин у справі (ч.ч. 4, 5 ст. 11, ч. 2
ст. 69, ч. 5 ст. 71 КАС України). Ця
особливість, випливає із специфіки
завдань адміністративного судочинства
(ч. 1 ст. 2 КАС України) і, зокрема,
покладає на адміністративний суд
обов'язок самому вживати заходи по
встановленню реального змісту спірних
правовідносин, з'ясуванню питання
про склад осіб, які братимуть участь у
справі (заміни неналежної сторони,
необхідності участі в справі другого
відповідача), визначення предмету та
засобів доказування, встановленню
належного способу захисту порушеного
права.

Зважаючи на викладене, судом першої
інстанції порушено частини 1, 4 ст. 6 КАС
України відповідно до яких, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З аналізу встановлених під час
апеляційного розгляду обставин,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
прийнявши ухвалу про залишення
адміністративного позову без руху та
як наслідок, не отримавши
підтвердження отримання позивачем
даної ухвали, повернув позовну заяву
згідно ст. 108 КАС України, чим порушено
право позивача на доступ до
правосуддя.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Підстави для такого скасування
наведені ч. 1 ст. 204 КАС України, до них
відноситься: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
процесуального питання, а відтак,
вказану ухвалу слід скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду
Вінницької області від 08 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Гайсинському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії - скасувати.

Справу направити до Гайсинського
районного суду Вінницької області для
продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.