Справа № 822/362/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/362/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Термопластавтомат" до Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року позивач звернувся в
суд з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23.01.2014 року
№/53 та №/52.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що не погоджується з
висновками податкового органу,
викладеними в акті перевірки, згідно
яких операції по взаємовідносинах ПАТ
"Термопластавтомат" із контрагентами
ПП ОСОБА_3, ТОВ "Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс" не мали реального
характеру. Вказує, що реальність
операцій підтверджується належними
документами як по їх придбанню, так і по
їх подальшому використанню. Крім того,
в результаті перевірки не враховані
витрати на відшкодування Пенсійному
фонду України суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
згідно розрахунків таких витрат.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві та
просив задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову
заперечили, пояснили, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення були
прийняті в межах та на підставі чинного
законодавства як результат виявлених
порушень, на підтвердження чого були
подані письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, що містяться
в матеріалах справи, оцінивши докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, в період з 28.11.2013
року по 25.12.2013 року працівниками
відповідача було проведено
документальну планову виїзну
перевірку Публічного акціонерного
товариства "Термопластавтомат" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, про що складено акт №
2/22-25-22-05/ від 08.01.2014 року.

В акті перевірки було встановлено,
зокрема, порушення п.44.1 ст.44, п.138.2, п.п.
138.8.1 п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, абз. "в"
п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.п.153.1.4 п.153.1 ст.153
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), внаслідок чого занижено
податок на прибуток в сумі 178937 грн.;

п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України,
внаслідок чого занижено ПДВ в періоді,
що перевірявся, в сумі 71297 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення від 23.01.2014 року
№/53 (яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 71297 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 35649 грн.), та №/52
(яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі178937 грн. за основним платежем та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 44734 грн).

Висновки відповідача, викладені в акті
перевірки, зокрема, щодо не
підтвердження фактів придбання
товарів позивачем від ПП ОСОБА_3, ТОВ
"Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс", базуються на наступному.

Щодо взаємовідносин з ПП ОСОБА_3
вказується, що згідно прибуткових
ордерів неможливо встановити особу,
хто здав цінності зі сторони
постачальника товару; не надано
документи, які б засвідчували
транспортування товару; згідно
конструкторської специфікації та
лімітно-заборних карток не зазначено
окремі товари.

Щодо взаємовідносин з ТОВ
"Пласт-системи": згідно накладних на
внутрішнє переміщення неможливо
ідентифікувати особу, яка отримала
термопластавтомати; не надано карти
аналітичного обліку витрат; не надано
документів, що засвідчують якість і
комплектність товару (технічні
паспорти та сертифікати якості).

Щодо взаємовідносин з ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс" зазначено, що накладні
не дають змогу ідентифікувати особу,
яка прийняла товар зі сторони позивача.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс": не надано документів, що
засвідчують якість і комплектність
товару (технічні паспорти та
сертифікати якості); не надано
перевізні документи, які б свідчили про
транспортування товару від
контрагента до позивача; надані до
перевірки акти виконаних робіт не
підтверджують рух товару від продавця
до покупця; не надано документи, які б
засвідчували транспортування товару.

Окрім цього, перевіркою встановлено:

- завищення від'ємної різниці між
доходом від продажу та балансовою
вартістю валюти в сумі 12617 грн.;

- завищення інших витрат операційної
діяльності за рахунок віднесення
відшкодування Пенсійному фонду
України сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, які фактично
не були сплачені Пенсійному фонду, в
сумі 445413 грн.;

- заниження інших доходів в сумі 54000 грн.
в результаті не включення до складу
інших доходів суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої від
ОСОБА_4

Судом встановлено, що між ПАТ
"Термопластавтомат" (покупець) та ПП
ОСОБА_3 (продавець) було укладено
Договори № 17 від 21.06.2012 року, №1/1 від
10.01.2012 року, №2/1 від 10.01.2012 року, №7/2 від
03.04.2012 року, відповідно до яких
продавець продає, а покупець купує
визначені товари.

Відповідно до п.2.2 Договорів доставку
товару здійснює продавець
автомобільним транспортом.

На підтвердження реальності виконання
умов договорів позивачем було надано
накладні №52 від 25.06.2012 року, №15 від
12.01.2012 року, №6 від 12.01.2012 року, №28 від
12.04.2012 року, прибуткові ордери №8 від
25.06.2012 року, №2/1 від 12.01.2012 року, №2 від 12.
01.2012 року, №6 від 12.04.2012 року, накладні №8
від 25.06.2012 року, №3 від 12.01.2012 року, №2 від
12.01.2012 року, №6 від 12.04.2012 року, картки
складського обліку матеріалів,
дефектні відомості, конструкторські
специфікації.

Між ПАТ "Термопластавтомат" (покупець)
та ТзОВ "Пласт-системи" було укладено
Договори №6 від 12.03.2012 року, №16 від
25.10.2012 року, №15 від 24.10.2012 року,
відповідно до яких продавець продає
визначені термопластавтомати.

Відповідно до п.4.1 Договорів доставку
товару здійснює продавець транспортом
покупця.

На підтвердження реальності виконання
умов договорів та використання товарів
позивачем було надано видаткові
накладні №РН-0000010 від 13.03.2012 року,
№РН-0000066 від 29.10.2012 року, №РН-0000065 від
29.10.2012 року, податкові накладні №14 від
13.03.2012 року, №97 від 29.10.2012 року, №96 від
29.10.2012 року, прибуткові ордери №5 від
15.03.2012 року, №10 від 29.10.2012 року, №9 від
29.10.2012 року, висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/80776 від 04.08.2011 року, накладні №10
від 31.10.2012 року, №11 від 29.10.2012 року, №10
від 29.10.2012 року, картки складського
обліку матеріалів, дефектні відомості,
конструкторські специфікації,
подорожні листи вантажного автомобіля
№296 від 13.03.2012 року, №314 від 29.10.2012 року,
інвентарна відомість основних засобів
станом на 30.09.2012 року, рахунок-фактуру
та митну декларацію №400050000/2013/003274 від
12.03.2013 року, загальну калькуляцію
готової продукції (березень 2013 року).

Між ПАТ "Термопластавтомат" (покупець)
та ТОВ "ТПА Електрон-Сервіс"
(постачальник) було укладено Договір
поставки систем керування та
комплектації №12 від 09.01.2008 року, згідно
якого постачальник зобов'язується
відвантажити, а покупець - прийняти та
оплатити технологічне устаткування та
комплектуючі згідно додатків до цього
Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору постачання
товару здійснюється за рахунок
покупця.

На підтвердження реальності виконання
умов договору з ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс" та необхідності
використання товарів позивачем було
надано: податкові накладні №2 від 06.12.2012
року, №1 від 02.11.2012 року, №1 від 14.05.2012
року, №1 від 06.08.2012 року, №1 від 04.09.2012
року, №2 від 06.08.2012 року, №2 від 03.07.2012
року, №1 від 02.07.2012 року, №1 від 07.06.2012
року, №1 від 12.04.2012 року, №03 від 16.02.2012
року, №04 від 21.02.2012 року, №03 від 18.01.2012
року, №02 від 18.01.2012 року, №04 від 24.01.2012
року, накладні №42 від 12.11.2012 року, №20
від 06.09.2012 року, №23 від 06.09.2012 року, №21
від 06.09.2012 року, №17 від 09.07.2012 року, №16
від 09.07.2012 року, №14 від 18.06.2012 року, №20
від 18.04.2012 року, №06 від 23.02.2012 року, №07
від 23.02.2012 року, №0 від 31.01.2012 року, №03
від 10.01.2012 року, №02 від 31.01.2012 року, №4
від 31.01.2012 року; протокол типових
випробувань термопластавтомата ДЕ
3132-250 Ц1 №3566.

Між ПАТ "Термопластавтомат" (покупець)
та ТОВ "Харківська
зовнішньоторгівельна фірма
"Моторімпекс"(постачальник) було
укладено договір №47-03-11 від 24.03.2011 року,
згідно якого постачальник
зобов'язується продати, а покупець
прийняти та оплатити товар, по
номенклатурі в кількості і по ціні,
згідно рахунків-фактур до даного
Договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 від
26.12.2011 року дію даного договору
продовжено до 31.12.2013 року.

Згідно п.4.1 Договору поставка товару
здійснюється на умовах: склад
постачальника (м.Харків,
вул.Киргизька,94/1).

На підтвердження реальності виконання
умов договору з ТОВ "Харківська
зовнішньоторгівельна фірма
"Моторімпекс" позивачем надано:
видаткові накладні №42 від 13.01.2012 року,
№182 від 15.02.2012 року, №345 від 13.03.2012 року,
№372 від 16.03.2012 року, №626 від 10.04.2012 року,
№1134 від 20.06.2012 року, №1255 від 09.07.2012 року,
№1668 від 30.08.2012 року, №1532 від 10.08.2012 року,
№1910 від 04.10.2012 року, №2177 від 02.11.2012,
податкові накладні №40 від 13.01.2012 року,
№34 від 12.01.2012 року, №84 від 13.03.2012 року,
№134 від 16.03.2012 року, №87 від 10.04.2012 року,
№161 від 20.06.2012 року, №56 від 09.07.2012 року,
№250 від 30.08.2012 року, №96 від 10.08.2012 року,
№45 від 04.10.2012 року, №279 від 31.10.2012
року,№41 від 02.11.2012 року,
товарно-транспортні накладні від 16.01.2012
року, від 15.02.2012 року, від 13.03.2012 року, від
16.03.2012 року, від 10.04.2012 року, від 21.06.2012
року, від 09.07.2012 року, від 30.08.2012 року, від
10.08.2012 року, від 04.10.2012 року, від 02.11.2012
року (маршрут Харків-Хмельницький).

Також позивачем надано договір
перевезення вантажів №2521 від 10.01.2011
року, укладений із перевізником - ТОВ
"Транспортна компанія "САТ" (згідно
якого перевізник зобов'язується
надавати послуги по перевезенню
вантажів) та акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), укладеними між ПАТ
"Термопластавтомат" та ТОВ "Транспортна
компанія "САТ" від 29.02.2012 року, 31.03.2012
року, 23.01.2012 року, 31.08.2012 року, 22.06.2012 року,
31.07.2012 року, 17.04.2012 року, 30.09.2012 року,
31.10.2012 року, 07.11.2012 року.

На підтвердження відображення
вищевказаних операцій з контрагентами
в бухгалтерському обліку позивачем
надано оборотно-сальдові відомості за
січень - вересень 2012 року,
листопад-грудень 2012 року.

Суд враховує, що відповідно до п.138.2
ст.138 ПК України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п.п. 138.8.1 ст.138 ПК України до
складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до пп. 139.1.9 ст. 139 ПК України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпункту "а" п.198.1 ст.198 ПК
України визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК
України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(далі - Закон), первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Господарською операцією
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно з ч.2 Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Суд вважає, що необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум ПДВ, а також
віднесення сум до складу витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, є можливість на
підставі наявних документів зробити
беззаперечний висновок про придбання
та використання ним товарів у межах
господарської діяльності.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні відповідають вимогам п.201.1
ст.201 ПК України, будь-яких заперечень з
приводу правильності їх оформлення
перевіряючими висунуто не було.

Суд також звертає увагу на те, що
податковим законодавством не
встановлено конкретного переліку
первинних документів, складенням яких
мають опосередковуватись господарські
операції.

При цьому наявність або відсутність
окремих документів, або помилки у їх
оформленні не можуть слугувати
підставою для висновку про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Незначні недоліки в оформленні
прибуткових ордерів та накладних на
внутрішнє переміщення товарів (не
зазначено посади, прізвища осіб) не
впливають на суть здійснених
господарських операцій, дають
можливість їх ідентифікувати.

Суд також вважає, що не є вірними
посилання відповідача на відсутність
сертифікатів якості або інших
документів відповідності якості
продукції, як на одну з підстав
безтоварності операцій, оскільки за
змістом ч.1 та 2 ст.666 ЦК України єдиними
правовими наслідками невиконання
продавцем обов'язку передати покупцеві
документи, що стосуються товару, є
право (а не обов'язок) покупця
відмовитись від договору
купівлі-продажу та повернути товар
покупцеві. Окрім цього, право
використання сертифікованої чи
несертифікованої продукції у власній
господарській діяльності належить
безпосередньо позивачу, який здійснює
діяльність на власний ризик з метою
отримання прибутку.

Щодо посилань податкового органу
стосовно ненадання документів, які
підтверджують транспортування товару,
то законодавство не ставить в
залежність відсутність транспортних
документів на перевезення вантажу
(товару) з наслідками формування бази
оподаткування. Таке формування
здійснюється на підставі первинних
бухгалтерських документів. Сам факт
відсутності у підприємства
транспортних документів на
поставлений товар при наявності інших
документів, які підтверджують факт
його передачі, не є безумовною
підставою, яка свідчить про
безтоварність операцій та не позбавляє
таке підприємство, зокрема, права на
податковий кредит.

Отже, наявними в матеріалах справи
доказами спростовуються висновки
податкового органу щодо нездійснення
господарських операцій позивача з ПП
ОСОБА_3, ТОВ "Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс", викладені в акті
перевірки.

Тому позивачем правомірно, відповідно
до норм ПК України, віднесено до
податкового кредиту та до складу
витрат кошти по господарським
операціям з контрагентами. Тому
винесене податковим органом податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2014 року
№/53 (яким збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на суму 71297
грн. - по взаємовідносинах позивача з
ТОВ "Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс") є протиправним та
підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому від 23.01.2014 року №/52,
суд враховує наступне. Даним рішенням
було враховано неправомірне, на думку
податкового органу, віднесення до
складу прямих витрат сум по операціям,
що фактично не здійснювались (з ПП
ОСОБА_3, ТОВ "Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс"), несплачених Пенсійному
фонду України пільгових пенсій в
розмірі 445413 грн., не включення суми
безповоротної фінансової допомоги в
сумі 54 тис. грн. та завищення від'ємної
різниці між доходом від продажу та
балансовою вартістю валюти в сумі 12617
грн.

Судом встановлено реальність операцій
позивача з ПП ОСОБА_3, ТОВ
"Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс", тому висновки
відповідача про заниження податку на
прибуток в цій частині є
неправомірними.

Щодо віднесення відшкодування
Пенсійному фонду України несплачених
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій в розмірі 445413 грн., суд зазначає
наступне.

Згідно з п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України
до складу інших витрат включаються,
зокрема, суми нарахованих податків та
зборів, установлених цим Кодексом,
відшкодування Пенсійному фонду
України сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту "а" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
сум фактичних витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", різниці між сумою
пенсії, призначеної за Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
особа, які згідно із законодавством
фінансуються за рахунок коштів
підприємств, установ, організацій в
обов'язковому порядку, а також інших
обов'язкових платежів, встановлених
законодавчими актами.

Зі змісту вказаної норми суд робить
висновок, що до складу витрат
включаються суми нарахованих, а не
фактично сплачених, податків та зборів,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
відшкодування Пенсійному фонду
України сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій.

Положень, що вказані витрати
визначаються не за датою їх
нарахування, а за датою їх фактичної
сплати, ПК України не містить. Таким
чином, висновок податкового органу про
те, що датою здійснення спірних витрат
повинна бути дата їх фактичної сплати,
а не дата нарахування, є безпідставним.

Щодо не включення позивачем суми
безповоротної фінансової допомоги в
сумі 54 тис. грн. та завищення від'ємної
різниці між доходом від продажу та
балансовою вартістю валюти в сумі 12617
грн., суд зазначає наступне. В даній
частині позивачем податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2014 року
№/52 не оспорюється.

При цьому суд враховує, що згідно з
п.п.153.1.3 п.151.3 ст.153 ПК України визначення
курсових різниць від перерахунку
операцій, виражених в іноземній валюті,
заборгованості та іноземної валюти
здійснюється відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення
курсових різниць) ураховується у
складі доходів платника податку, а
збиток (від'ємне значення курсових
різниць) ураховується у складі витрат
платника податку.

Відповідно до п.п.153.1.4 п.153.1 ст.153 ПК
України у разі здійснення операцій з
продажу іноземної валюти та
банківських металів до складу доходів
або витрат платника податку відповідно
включається позитивна або від'ємна
різниця між доходом від продажу та
балансовою вартістю такої валюти,
металів.

У разі придбання іноземної валюти до
складу відповідно витрат або доходів
звітного періоду включається
позитивна або від'ємна різниця між
курсом іноземної валюти до гривні, за
яким придбавається іноземна валюта, та
курсом, за яким визначається балансова
вартість такої валюти.

Суд погоджується із висновками
податкового органу щодо порушення
позивачем п.п.153.1.4 п. 153.1 ст. 154 ПК
України, що призвело до завищення
витрат на суму 12617 грн., а тому податкове
повідомлення-рішення від 23.01.2014 року
№/52 в цій частині є таким, що
прийнято у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Щодо не включення позивачем суми
безповоротної фінансової допомоги, суд
звертає увагу на те, що згідно з п.п.14.1.257
п.14.1 ст.14 ПК України безповоротна
фінансова допомога - це, зокрема, сума
коштів, передана платнику податків
згідно з договорами дарування, іншими
подібними договорами або без укладення
таких договорів.

Перевіркою встановлено укладення
договору про надання безповоротної
фінансової допомоги від 09.01.2012 року між
позивачем та ОСОБА_4 Останній за 4
квартал 2012 року перерахував 191 тис. грн.,
а позивачем було відображено в додатку
"Інші доходи" 137 тис. грн. Податковим
органом встановлено заниження інших
доходів в сумі 54 тис. грн.

Відповідно до п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК
України до складу інших доходів, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, включаються , зокрема,
суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді.

Таким чином, суд погоджується із
висновком відповідача, що позивачем
занижено доходи, які враховуються при
визначенні об`єкта оподаткування, в
сумі 54000 грн.

Згідно з п.123.1 ст.123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

В розрахунку податкових зобов'язань,
штрафних (фінансових) санкцій
податковим органом наведено
розрахунок донарахованої суми
грошових зобов'язань з податку на
прибуток в розрізі її складових: по
операціях з ПП ОСОБА_3, ТОВ
"Пласт-системи", ТОВ "ТПА
Електрон-Сервіс", ТОВ "ХЗТФ
"Моторімпекс" (основний платіж - 71411 грн.
та 17853 грн. штрафних санкцій), по
пільгових пенсіях (основний платіж - 93537
грн. та 23384 грн. штрафних санкцій), по
безповоротній фінансовій допомозі (11340
грн. за основним платежем та 2835 грн. за
штрафними санкціями), по курсовій
різниці (2649 грн. за основним платежем та
662 грн. за штрафними санкціями).

Отже, податкове повідомлення-рішення
від 23.01.2014 року №/52 в частині
збільшення грошового зобов`язання
Публічного акціонерного товариства
"Термопластавтомат" з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 164948 (71411 + 93537) грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
на 41237 (17853 +23384) грн. слід визнати
протиправним та скасувати.

Згідно з ч.1-2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно із ст. 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Отже, суд приходить до висновку, що
суб'єкт владних повноважень, який
заперечує проти позову, довів
законність визначення позивачу
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 13989 грн. за основним платежем та
3497 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями і не довів правомірності
інших зобов'язань з ПДВ і податку на
прибуток у оскаржуваних податкових
повідомленнях - рішеннях, тому позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому від 23.01.2014 року №/53.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому від 23.01.2014 року №/52
в частині збільшення грошового
зобов`язання Публічного акціонерного
товариства "Термопластавтомат" з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
164948 (сто шістдесят чотири тисячі
дев'ятсот сорок вісім) грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
41237 (сорок одна тисяча двісті тридцять
сім) грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17
березня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк