Справа № 2-а-5230/2011/1503
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-5230/2011/1503

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бодашко(Логач) Людмила Іванівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області на постанову Балтського
районного суду Одеської області від 23
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області, в якому просив
визнати неправомірною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
йому щомісячного довічного грошового
утримання, як учаснику інваліду війни 2
групи, відповідно до частини третьої
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії та їх
соціального захисту» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР в
розмірі 350 відсотків мінімальної
пенсії за віком, зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату його щомісячного довічного
грошового утримання, як інваліду війни
2 групи, відповідно до частини третьої
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР в
розмірі 400 відсотків мінімальної
пенсії за віком, виходячи із
прожиткового мінімуму затвердженого
Законом України» Про прожитковий
мінімум», згідно ст.. ст.. 28, 42, 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
змінами і доповненнями від 23.12.2004 року
№2291-15 встановленої частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність, та зробити
перерахунок і виплату заборгованості з
01.01.2006 року враховуючи раніше виплачені
підвищення до 18.06.2011 року, відновити
пропущений строк для звернення до суду.

В обгрунтування позову зазначено, що
25.08.2011 року позивач звернувся до
Управління пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області
(далі УПФУ) з проханням провести йому
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання, як
інваліду війни 2 групи, відповідно до
частини третьої ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
та їх соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР,
але йому відмовлено у задоволенні
заявлених вимог, з приводу чого позивач
змушений звернутися до суду з позовом.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 23 вересня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в
повному обсязі. Визнано неправомірною
відмову Управління пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання, як інваліду війни
2 групи, відповідно до частини третьої
ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.1 1.1995 року № 458/95 ВР в
розмірі 350 відсотків мінімальної
пенсії за віком. Зобов'язано Управління
пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше
призначеної пенсії на 350 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як
ветерану війни 2 групи відповідно до
положень частини третьої статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії та їх соціальний
захист» із змінами і доповненнями від
23.11.1995 року № 458/95 ВР та перерахувати
вищевказане підвищення виходячи із
прожиткового мінімуму затвердженого
Законом України «Про прожитковий
мінімум», згідно ст.ст. 28,42,46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
змінами і доповненнями від 23.12.2004 року
№2291-15 встановленої частиною першою ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та зробити
перерахунок і виплату виниклої
заборгованості з урахуванням
сплачених сум, починаючи з 01.01.2006 року
до 18.06.2011 року.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, у якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом війни 2 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим 12.11.2001 року.

З 01 липня 2006 року ОСОБА_1 виплачується
підвищення до щомісячного грошового
утримання, як інваліду війни, в розмірі
50 відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з
наявності у позивача права на
перерахунок підвищення до щомісячного
грошового утримання за період з 01 січня
2006 року по 18 червня 2011 року в розмірі,
встановленому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції від 23
листопада 1995 року).

Проте, при розгляді позовних вимог
ОСОБА_1 за період з 01 січня 2006 року по 22
березня 2011 року судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
зокрема ст. ст. 99 та 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач звернувся за захистом
порушеного відповідачем права на
перерахунок підвищення до щомісячного
грошового утримання як інваліду війни
за період з 01 січня 2006 року лише 22
вересня 2011 року. При цьому протягом 2007 -
2011 років ОСОБА_1 щомісяця отримував
щомісячне грошове утримання, а тому
повинен був дізнатись про порушення
свого права саме у цей період.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції знаходить обґрунтованими
доводи апелянта щодо відсутності
підстав для поновлення позивачу строку
звернення до суду з відповідними
позовними вимогами за період з 01 січня
2006 року по 22 березня 2011 року.

На підставі наведених вище положень
процесуального закону, із врахуванням
викладеного вище висновку щодо
безпідставного поновлення судом
першої інстанції позивачу строку для
звернення з позовом до суду,
апеляційний суд приходить до висновку
про скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 01 січня 2006
року по 22 березня 2011 року із залишенням
без розгляду вказаних вимог позивача.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача провести перерахунок
підвищення до щомісячного грошового
утримання за період з 23 березня 2011 року
по 18 червня 2011 року слід зазначити
наступне.

Основні положення щодо правового
статусу ветеранів війни, у тому числі
питання щодо надання їм пільг, переваг
та соціальних гарантій, визначаються
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Згідно ст. 4 названого Закону до
ветеранів війни належать інваліди
війни.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 05 жовтня 2005 року статтю 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» викладено в новій редакції,
відповідно до якої інвалідам війни ІІ
групи, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність..

Вказані зміни до ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» набули
чинності з 01 січня 2006 року, не
скасовані, Конституційним Судом
України неконституційними не визнані,
а тому є чинними, у зв'язку з чим з
вказаної дати позивачу виплачувалося
підвищення до щомісячного довічного
грошового утримання у зазначеному
розмірі, що виключає можливість
задоволення вимог ОСОБА_1 за період
після 22 березня 2011 року.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи зазначене судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, але допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи спростовують правильність
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області - задовольнити.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 23 вересня 2011 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області провести перерахунок
підвищення до щомісячного довічного
грошового утримання за період з 01 січня
2006 року по 22 березня 2011 року залишити
без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову суду, якою відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов