Справа № 2а-1270/8262/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р. м. Київ
К/800/2487/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Горбатюка С.А.

розглянувши в порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Алчевського
міського центру зайнятості на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року у справі за позовом
Алчевського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 12 543 грн. 05 коп.,

в с т а н о в и л а:

Алчевський міський центр зайнятості
(далі - Центр зайнятості) звернувся із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
матеріального забезпечення у розмірі
12543,05 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в
ході перевірки встановлено, що на
момент реєстрації в Центрі зайнятості
відповідач працював в Донбаському
державному технічному університеті на
посаді молодшого наукового
співробітника за сумісництвом, тобто
на момент подання заяви про присвоєння
статусу безробітного - 09 вересня 2009
року, ОСОБА_2 був працевлаштованою
особою.

Постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 20121
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач
на час присвоєння статусу безробітного
з призначенням та виплати допомоги по
безробіттю, тобто станом на 16 вересня
2009 року був безробітним, оскільки був
звільнений з основного місця роботи та
місця роботи за сумісництвом.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій Центр зайнятості просить
скасувати постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працював на ВАТ
«АМК» з 25 січня 2001 року та був
звільнений 03 серпня 2009 року у
відповідності до ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Наказом Донбаського державного
технічного університету № 4-н від 06
січня 2009 року відповідача прийнято на
посаду молодшого наукового
співробітника за сумісництвом.

Згідно наказу Донбаського державного
технічного університету № 72-н від 15
вересня 2009 року ОСОБА_2 звільнено 15
вересня 2009 року за власним бажанням.

09 вересня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
Центру зайнятості із заявою про
реєстрацію його як особу, що шукає
роботу, в якій зазначив, що він не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, не
займається трудовою, творчою
діяльністю, за цивільно-правовою
угодою не працює.

Наказом Алчевського міського центру
зайнятості від 16 вересня 2009 року №
НТ090916 ОСОБА_2 надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю з 16 вересня 2009 року.

Згідно довідки Центру зайнятості
відповідачу була виплачена допомога по
безробіттю за період з 16 вересня 2009
року по 06 квітня 2010 року у сумі 12543,05 грн.

Згідно акту Центру зайнятості № 29 від 28
квітня 2012 року розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» розслідуванням
встановлено, що ОСОБА_2 працював на ВАТ
«АМК» з 25 січня 2001 року, звільнений 03
серпня 2009 року за ст. 40 п. 1 КЗпП України.
Крім того зазначено, що ОСОБА_2 працював
за сумісництвом в ДонДТУ з 05 січня 2009
року по 15 вересня 2009 року,
зареєструвався в Центрі зайнятості як
шукаючий роботу 09 вересня 2009 року,
тобто, під час трудових відносин з
ДонДТУ.

Відповідно до ст.2 Закону України від
01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. У разі неможливості
надати підходящу роботу безробітному
може бути запропоновано пройти
професійну перепідготовку або
підвищити свою кваліфікацію.

Згідно із ст.25 Закону України "Про
зайнятість населення" держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій:
надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;
виплата матеріальної допомоги в період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації; виплата в установленому
порядку допомоги по безробіттю.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Враховуючи вищезазначене судами
попередніх інстанцій зроблено вірний
висновок стосовно безпідставності
вимог Центру зайнятості про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю, оскільки ОСОБА_2 на час
присвоєння статусу безробітного з
призначенням та виплати допомоги по
безробіттю, тобто станом на 16 вересня
2009 року був безробітним, оскільки був
звільнений з основного місця роботи та
місця роботи за сумісництвом.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Алчевського міського
центру зайнятості залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

С.А. Горбатюк