Справа № 801/1641/14
Суддя: Кудряшова А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року Справа №801/1641/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Кудряшової А.М.,

при секретарі Золотковій Г.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Халілова Е.І.,
довіреність № 06-22 від 09.01.2014 року,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим звернулось
до Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь
Автономної Республіки Крим із вимогам
про стягнення суми не відшкодованих
витрат на виплату і доставку основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за січень 2014 року ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 520,22
гривень. Позовні вимоги мотивовані тим,
що Управління ПФУ в Центральному
районі м. Сімферополя АР Крим щомісячно
виплачує певним категоріям громадян
пенсію за інвалідністю внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання. Зазначені витрати мають
бути відшкодовані виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополі АР
Крим, у зв'язку з тим, що відшкодування
таких виплат покладено на Фонд.
Оскільки за січень 2014 року
відповідачем не прийнята до
відшкодування сума витрат на ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 520,22
гривень, позивач просить суд захистити
його права та інтереси та задовольнити
позов.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
відсутні підстави для відшкодування
основного розміру пенсії тим особам,
особові справи яких відсутні у Фонді.
Також, представником відповідача було
зазначено про те, що не мають
відшкодовуватись витрати на виплату та
доставку пенсії особам, які отримали
каліцтво за межами України у державах
колишнього Радянського Союзу. Не має
також підстав для відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсії
потерпілим, пенсійні справи, яких не
відповідає вимогам законодавства.

Суд, враховуючі, що наявні у матеріалах
справи документи свідчать, що позивач
фактично не втратив наміру вирішення
спору стосовно позовних вимог,
приймаючі до уваги, що в матеріалах
справи є достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, з
урахуванням того, що адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, керуючись
ст. 122, ст.128 КАС України, вважає можливим
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності не з'явившегося
представника позивача.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши подані
сторонами документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем та відповідачем у січні 2014
року підписані акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

У зв'язку з виникненням неузгодженості
між розрахунками Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим та виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополі АР
Крим до акту та списку осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, було складено таблицю
розбіжностей, які не прийняті
відповідачем до заліку.

В ході вивчення матеріалів справи,
зокрема актів звірки, а також таблиць
розбіжностей за січень 2014 року, судом
встановлено, що до загальної суми
невідшкодованих витрат на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у розмірі 520,22 гривень включено:

517,32 гривень - основний розмір пенсії та
2,90 гривень поштові витрати на його
доставку.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідача витрат на
виплату основного розміру пенсії та
витрат на їх доставку в загальній сумі
520,22 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до Конституції України
принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначені у Основах
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає Закон
України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту - Закон
№ 1105).

За змістом частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 81 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Проаналізувавши наведені вище норми
чинного законодавства, враховуючи те,
що пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги відповідно до статті
25 Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків. Пенсійний фонд
при цьому є неналежним страховиком, а
отже, згідно з положеннями 4 статті 26
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування має право
звернутися до Фонду соціального
страхування за відшкодуванням
понесених витрат.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, визначено
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 р. за №
376/7697.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Отже, відповідно до вимог Порядку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує кошти Пенсійному
Фонду України на підставі даних, що
зазначені в акті щомісячної звірки.

Пунктом 3 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 27.04.2007 № 24,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.06.2007 року за № 715/13982,
визначений перелік документів, що
подаються для призначення щомісячної
страхової виплати до робочого органу
виконавчої дирекції Фонду, серед них
окрім акту про нещасний випадок та
довідки МСЕК, зазначено також копію
трудової книжки або витяг з неї,
засвідчені страхувальником або
підписом працівника робочого органу
виконавчої дирекції Фонду при
пред'явленні оригіналу.

Таким чином, згідно з нормами
законодавства Фонд соціального
страхування повинен відшкодувати
понесені Пенсійним фондом витрати на
виплату та доставку основного розміру
пенсії по інвалідності та цільової
грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів
справи, відмова відповідача
відшкодувати витрати на виплату та
доставку пенсій обґрунтована, зокрема
тим, що нещасний випадок з деякими
потерпілими стався за межами України.

За змістом частини 2 статті 2
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниць Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Як вбачається з даних акту № 3 від 10.04.1978
року, нещасний випадок з ОСОБА_2 стався
на території Грузії (м. Поті).

Нещасний випадок з ОСОБА_3 згідно з
актом № 1 від 29.09.1981 року стався на
території Узбекської РСР.

Нещасний випадок з ОСОБА_4, згідно з
актом № 1 від 9.02.1988 року стався на
території Узбекської РСР (м. Гулістан
Сирдар'їнської області).

Нещасний випадок з ОСОБА_5 згідно з
актом від 23.12.1983 року стався на
території Узбекської РСР.

При цьому, Російська Федерація та
Республіка Узбекистан є учасниками
угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року.

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати витрати позивача на
виплату основного розміру пенсій
вказаним особам у загальному розмірі
517,32 гривень - основний розмір пенсії.

Відповідно до наказу Державного
комітету зв'язку та інформатизації
України від 22.07.2004 року №166 «Про
затвердження тарифів на оплату послуг,
пов'язаних з виплатою і доставкою
державних пенсій та грошової допомоги»
розмір оплати послуг, пов'язаних з
виплатою і доставкою державних пенсій
та грошової допомоги становить 0,79 % від
її суми у місті та 1,56 % у селі.

З урахуванням зазначеного вище,
обґрунтованими є також вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 2,90
гривень поштових витрат на доставку
основного розміру пенсії вказаним
особам.

Крім того, відповідачем було
відмовлено у відшкодуванні витрат на
виплату та доставку пенсії ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки пенсійні
справи потерпілих мають недоліки в
оформлені документів, що свідчить про
те, що дані документи не відповідають
вимогам законодавства, а тому у
відповідача викликає сумнів
правомірність призначення та виплата
Управлінням пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
пенсії по інвалідності даним
потерпілим.

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
інвалідність вважається такою, що
настала внаслідок трудового каліцтва,
якщо нещасний випадок, який спричинив
інвалідність, стався (крім випадків
протиправного діяння) на території
підприємства, організації або в іншому
місці роботи протягом робочого часу
(включаючи і встановлені перерви),
протягом часу, необхідного для
приведення в порядок знарядь
виробництва, одягу тощо перед початком
або після закінчення роботи.

Як вбачається з актів потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, нещасні випадки
з ними сталися на підприємствах, де
вони працювали та протягом робочого
часу. Згідно з довідками до акту огляду
у МСЕК ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
встановлені групи інвалідності
внаслідок трудового каліцтва.

Зазначене вище свідчить про те, що
нещасні випадки, які сталися з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, пов'язаний з
виробництвом, у зв'язку з чим останні
мають право на отримання відповідного
виду пенсії згідно із Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, відшкодуванню Фондом
підлягають виплачені суми основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у тому числі пенсії
особам, які сталі інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР. При
цьому правомірність призначення
Управлінням пенсії по інвалідності
окремим особам не є предметом розгляду
у даній справі. Дана позиція висловлена
Верховним Судом України у справах №
21-361а11, № 21-165а12.

Разом з тим, суд враховує, що потерпіли
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від
Пенсійного фонду України. При цьому
кошти, виплачені потерпілим
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Судом перевірено, що відповідно до
пенсійних справ ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 пенсія за інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві виплачується їм позивачем
правомірно, на підставі документів,
визначених діючим пенсійним
законодавством України, яким і
керується позивач.

Будь-якими іншими законодавчими актами
не передбачена необхідність отримання
органами Пенсійного фонду України ще
додаткових документів для виплати
пенсії по інвалідності, крім акту про
нещасний випадок, трудової книжки,
довідки МСЕК, тому всі витрати, які
понесені позивачем у зв'язку з виплатою
таких пенсій являються обґрунтованими,
тому вони підлягають відшкодуванню
відповідачем. При цьому суд враховує,
що правомірність призначення
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим пенсії по інвалідності окремим
особам не є предметом розгляду у даній
справі.

Таким чином, загальна сума витрат на
виплату та доставку основного розміру
пенсії, що має бути відшкодована
відповідачем позивачу за січень 2014
року становить 520,22 гривень, де 517,32
гривень основний розмір пенсії та 2,90
гривень - поштові витрати на їх
доставку.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги належить
задовольнити в частині стягнення з
відповідача основного розміру пенсії
та витрат на їх доставку за січень 2014
року в сумі 520,22 гривень.

Згідно з частиною 4 статті 94 КАС України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, і відповідачем
-фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються, тому судові
витрати по справі не підлягають
стягненню з відповідача.

Вступна та резолютивна частини
постанови були оголошені у судовому
засіданні 06.03.2014 року, постанова у
повному обсязі складена та підписана
07.03.2014 року.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополь АР
Крим суму невідшкодованих витрат на
виплату та доставку пенсії за
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання, виплачені ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 за січень 2014 року в
розмірі 520 (п'ятсот двадцять) гривень 22
копійок.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кудряшова А.М.