Справа № 752/4694/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 на
постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 11 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Київського міського
військового комісаріату, Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві про зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся
до Голосіївського районного суду міста
Києва з позовною заявою до Київського
міського військового комісаріату,
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві про зобов'язання
Київського міського комісаріату
підготувати подання про призначення
пенсії згідно додатку 2 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
30.01.2007 року № 3-1; зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві призначити позивачу пенсію
за вислугу років з 24 січня 2013 року на
підставі документів, наданих Київським
міським військовим комісаріатом.

Голосіївський районний суд міста Києва
своєю постановою від 11 липня 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовив повністю.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Голосіївського
районного суду міста Києва від 11 липня
2013 року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач був звільнений з військової
служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, згідно наказу
Міністра оборони України від 16 грудня
2004 року № 1134.

18 квітня 2012 року позивачу виповнилося 45
років і 24 квітня 2012 року він звернувся
до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою про
призначення пенсії за вислугу років
при наявності 18 років і 4 місяця вислуги
років на день звільнення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пенсійного
фонду України Н 3-1 від 30.01.2007 року «Про
затвердження порядку подання та
оформлення документів для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», заяви про
призначення пенсії за вислугу років та
по інвалідності особам, звільненим зі
служби, які мають право на пенсію,
згідно із Законом, та особам, які мають
право на пенсійне забезпечення,
відповідно до міжнародних договорів у
галузі пенсійного забезпечення
військовослужбовців та членів їх
сімей, згода на обов'язковість яких
надала Верховна Рада України,
подаються цими особами до головних
управлінь Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі через
уповноважені структурні підрозділи
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Служби безпеки України.

Міністерства та інші органи, їх
територіальні підрозділи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києва
та Севастополі визначають
уповноважені структурні підрозділи, на
які за їх рішенням покладаються
функції щодо підготовки та подання до
органів, що призначають пенсії,
необхідних для призначення пенсії
документів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що Київський міський
військовий комісаріат та Головне
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві правомірно відмовили
позивачу у призначені пенсії за
вислугу років з огляду на наступне.

Так, дійсно, як зазначає позивач, на
момент звільнення його зі служби, ч. 11
ст. 1 «Про державні гарантії
соціального захисту
військовослужбовців, які звільняються
із служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, та членів їхніх
сімей» діяла в наступній редакції: «для
військовослужбовців, які звільняються
зі Збройних Сил України у зв'язку з їх
реформуванням, при досягненні
45-річного віку і за наявності вислуги 15
років пенсія обчислюється у розмірі 40
відсотків від грошового забезпечення
із збільшенням цього розміру на 2
відсотки за кожний наступний рік, але
не більше ніж 50 відсотків відповідного
грошового забезпечення».

Постановою Пленуму Верховного Суду
України, від 15.04.2005 року, № 4 «Про окремі
питання застосування судами України
законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців
(крім військовослужбовців строкової
служби), осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та
деяких інших осіб» відповідно до
статей 1, 2, 12 «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» (із наступними змінами та
доповненнями (далі - Закон N 2262-XII) право
на довічну пенсію за вислугу років
набувають військовослужбовці та інші
особи, які мають право на пенсію згідно
з цим Законом, за наявності на день
звільнення зі служби встановленої
вислуги: 20 років і більше - на підставі
п. «а» ст. 12 Закону N 2262-XII.
Військовослужбовці, які звільняються
зі Збройних Сил України у зв'язку з
реформуванням останніх, мають право на
цю пенсію за наявності 15 років вислуги
й за умови, що їм виповнилося 45 років (п.
11 ст. 1 Закону від 15 червня 2004 р. N 1763-IV
«Про державні гарантії соціального
захисту військовослужбовців, які
звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та
членів їхніх сімей»).

Але, суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що умовою для отримання
права на довічну пенсію за вислугою
років у відповідності до п. 11 ст. 1
Закону від 15 червня 2004 року N 1763-IV, є те,
що особі на момент звільнення зі служби
або на момент дії даного Закону в
редакції, на яку посилається позивач,
повинно бути 45 років.

Зміни до п. 11 ст. 1 Закону від 15 червня 2004
року N 1763-IV були внесені 08 липня 2011 року.
Даний пункт викладений в наступній
редакції: «для військовослужбовців,
які звільняються зі Збройних Сил
України у зв'язку з їх реформуванням,
при досягненні 45-річного віку і за
наявності вислуги 20 календарних років
пенсія обчислюється у розмірі 50
відсотків відповідного грошового
забезпечення»

З матеріалів справи вбачається, що
тільки 18 квітня 2012 року позивачу
виповнилося 45 років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач, на час дії п. 11 ст. 1 Закону від 15
червня 2004 року N 1763-IV в редакції, на яку
він посилається в позові та
апеляційній скарзі, не має право на
довічну пенсію за вислугу років,
оскільки позивачу ще не виповнилося 45
років.

Що стосується редакції п. 11 ст. 1 Закону
від 15 червня 2004 року N 1763-IV на момент
звернення позивача до суду, то він
також не має право, оскільки його
вислуги років, що складає 18 років і 4
місяця, недостатньо для призначення
пенсії.

З огляду на наведені норми чинного
законодавства, у позивача на день
досягнення 45 річного віку вислуга
років становить 18 років та 4 місяці,
яких не достатньо для призначення
пенсії, а тому, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні
адміністративного позову та вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського
районного суду міста Києва від 11 липня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
05.03.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.