Справа № 2а-249/10/2270
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014р.
Справа № 9104/31698/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Сердюк О.Ю.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі):
Богуцький Д.М.,

апелянта (позивача у справі): не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області та
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, м.Ізяслав Ізяславського
району Хмельницької області

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17.05.2010р. у
справі №2а-249/10/2270/17

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі
Хмельницької області, м.Ізяслав
Ізяславського району Хмельницької
області

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, м.Ізяслав Ізяславського
району Хмельницької області

про стягнення виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2010р. управління Пенсійною фонду в
Ізяславському районі звернулось до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціальною страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі про стягнення виплаченої пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги в сумі 423482,03грн.

Позовні вимоги позивача мотивовано
тим, що управлінням Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі було
складено акти щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасною випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та направлено до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі.

Крім того, відділенням виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі не прийнято до відшкодування
суми виплаченої щомісячної державної
адресної допомоги за період 2008-2009рр., що
підлягає включенню до акту щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Станом на 01.12.2009р. утворилась
заборгованість Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань перед управлінням
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі за 2006-2009рр. в сумі
423482,03грн.

Відповідачем письмові заперечення на
позов не подавались. В засіданні суду
першої інстанції представник позивача
уточнив позовні вимоги про стягнення
невідшкодованих витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до країни та по відшкодуванню
виплаченої щомісячної державної
адресної допомоги, яка склалася станом
на 01.12.2009р. за 2006-2009рр. в сумі 429495.92грн., в
тому числі: основний розмір пенсії -
47310,63грн., щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття - 6348,45грн.,
доставка пенсії - 603,47грн., на поховання -
1103,00грн. та щомісячної державної
адресної допомоги згідно Постанови
Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р.
№198 "Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" - 344130,37грн.
та підтримав уточнені позовні вимоги
до позивача в сумі 429495,92грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що у позивача відсутні законні
підстави для відшкодування позивачем
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги.

Судом першої інстанції 17.05.2010р.
винесено постанову у справі
№2-а-249/10/2270/17, якою позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
стягнути з відповідача на користь
позивача 28614,64грн. виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та цільової
грошової допомоги на прожиття ОСОБА_2 в
сумі 13698,04грн., ОСОБА_3 в сумі 14916,24грн.
(громадянам держав-учасниць СНД, які
отримали каліцтво в державі СНД). В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

14.06.2010р. управлінням Пенсійною фонду в
Ізяславському районі на адресу
Львівського апеляційного
адміністративного суду було надіслано
апеляційну скаргу на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду у справі
№2-а-249/10/2270/17 від 17.05.2010р., в якій воно
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення
адміністративної справи, та прийняти
нову постанову, якою задоволити позов
повністю, стягнути на користь
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціальною
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі грошові кошти на загальну суму
429495,37грн., що складається з суми
виплаченої пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в розмірі 85365,55грн.
(основного розміру пенсії, щомісячної
цільової грошової допомоги на
прожиття, доставку пенсії та на
поховання) та з заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги в сумі 344130,27грн.

Також 27.05.2010р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
було надіслано апеляційну скаргу від
відповідача: відділення виконавчої
дирекції Фонду соціальною страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в
Ізяславському районі на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду у справі
№2-а-249/10/2270/17 від 17.05.2010р., в якій він
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, в задоволенні
позовних вимог управління Пенсійною
фонду у Ізяславському районі
відмовити.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
24.02.2014р. з'явився представник апелянта
(відповідача у справі): Богуцький Д.М.,
який доводи, викладені у апеляційній
скарзі, підтримав у повному обсязі,
просив скасувати Хмельницького
окружного адміністративного суду від
17.05.2010р. та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити повністю.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Ізяславському районі
Хмельницької області в судове
засідання Львівського апеляційного
адміністративного суду 24.02.2014р. не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення: 03.02.2014р. - управлінню
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення представника
апелянта (відповідача у справі),
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг у
їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено колегією суддів
апеляційної інстанції, відповідачем не
прийнято до відшкодування суми
виплачених пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України за період з 01.04.2006р. по
01.12.2009р. по пенсіонерах ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за період із
01.04.2006р. по 31.08.2007р. та ОСОБА_8 за червень
2007р.

По пенсіонерах, які отримали каліцтво
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на території України,
ОСОБА_9 за період із 01.04.2006р. по 01.02.2009р.,
ОСОБА_10 за період із 01.04.2006р. по 28.05.2006р.,
ОСОБА_11 за період із 01.09.2006р. по 30.04.2007р.,
ОСОБА_12 за період із 01.07.2008р. по 31.10.2008р.,
ОСОБА_13 за період із 01.03.2007р. по 30.04.2007р.,
ОСОБА_14 за період із 01.04.2007р. по 31.05.2007р.,
ОСОБА_15 за період із 01.04.2007р. по 31.05.2007р.,
ОСОБА_16 за період із 01.04.2006р. по 31.08.2007р.,
ОСОБА_17 за квітень 2007р., ОСОБА_18 за
період з 01.06.2009р. по 30.06.2009р. та ОСОБА_19 за
період із 01.04.2007р. по 31.08.2007р. не прийнято
до відшкодування суми виплачених
пенсій.

Крім того, відповідачем не прийнято до
відшкодування суми виплаченої
щомісячної державної адресної
допомоги за період 2008-2009рр., що підлягає
включенню до акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Різниця загальної суми витрат
відповідно до розрахунків сум
відшкодування, актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період 2006-2009рр. та
таблиці розбіжностей за 2008-2009рр.,
становить 429495,92грн.

Відповідно до вимог ст.10 Закону України
від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення", пенсійне забезпечення
громадян здійснюється органами
Пенсійного фонду України і згідно із
статтею того ж закону Пенсійний фонд,
поряд з іншими надходженнями,
формується за рахунок коштів, що
відраховуються підприємствами на
заходи соціального страхування.

Вимогами ст.21, ст.28 Закону України від
23.09.1999р. №1105-XIV (із змінами та
доповненнями) "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(Закон №1105-XIV), передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного падку на виробництві або
професійного захворювання: пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасною випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснювався Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань відповідно до вимог ст.46
Закону №1105- XIV та ст.ст.1, 2 Закону
України від 22.02.2001р. №2272-III "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно із вимогами ч.2 п.5 ст.24 Закону
№1105-XIV, після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку з виплатою пенсій,
передбачених ст.26 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", відповідно до
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998р.
№16/98-BP та Закону №1105-XIV, підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Згідно із вимогами ч.2 ст.2 Закону №1105-XIV,
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено законодавством СРСР або
України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам унаслідок
травмування на виробництві чи
професійного захворювання, пов'язаних
із виконанням ним трудових обов'язків,
мають право на забезпечення зі
страхування від нещасного випадку
відповідно до зазначеного Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
встановлене в Україні, не залежить від
того, в якій із колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві
із застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.,
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до вимог ст.5 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД у галузі пенсійного забезпечення
від 13.03.1992р., ця Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені або будуть встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до вимог ст.3 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД у галузі пенсійного забезпечення
від 13.03.1992р., усі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
за цією Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст.2 Закону
№1105-XIV, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання, якщо
страховий випадок стався на території
держав-учасниць Угоди, визначаються за
законодавством України і виплачуються
з коштів Пенсійного фонду України.

Отже, посилаючись на вищенаведене, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про те, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний був
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць зазначеної
Угоди.

Також судом береться до уваги те, що
позивачем у встановленому порядку
здійснювались виплати щомісячної
цільової грошової допомоги на прожиття
та пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
пенсіонерам ОСОБА_2, яка відповідно до
Акту №3 від 26.10.1985р. "Про нещасний
випадок на виробництві" отримала
трудове каліцтво і була визнана ВТЕК
інвалідом третьої групи та ОСОБА_5, яка
відповідно до Акту №1 від 21.01.1987р.
отримала трудове каліцтво та
відповідно до висновку ВТЕК визнана
інвалідом третьої групи та які повинні
були бути відшкодовані позивачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з норми вказаної статті,
грошові кошти, виплачені ОСОБА_9 за
період із 01.04.2006р. по 01.02.2009р., ОСОБА_10 за
період із 01.04.2006р. по 28.05.2006р., ОСОБА_11 за
період із 01.09.2006р. по 30.04.2007р., ОСОБА_12 за
період із 01.07.2008р. по 31.10.2008р., ОСОБА_13 за
період із 01.03.2007р. по 30.04.2007р., ОСОБА_14 за
період із 01.04.2007р. по 31.05.2007р., ОСОБА_15 за
період із 01.04.2007р. по 31.05.2007р., ОСОБА_16 за
період із 01.04.2006р. по 31.08.2007р., ОСОБА_17 за
квітень 2007р. та ОСОБА_19 за період із
01.04.2007р. по 31.08.2007р. відшкодуванню не
підлягають у зв'язку з пропущенням ними
строку позовної давності.

Крім того, позивачем не було подано
належним чином оформлені акти про
нещасний випадок на виробництві, які б
підтверджували трудове каліцтво
пенсіонерів ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_11, що
унеможливлює відшкодування
відповідачем витрат понесених
позивачем.

Щодо відшкодування суми виплаченої
щомісячної державної адресної
допомоги за період 2008-2009рр., що підлягає
включенню до акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, то відповідно до вимог
ч.1,2 Постанови Кабінету Міністрів
України №265 від 26.03.2008р. "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян"
встановлено, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога до пенсії у
сумі, що не вистачає до зазначених
розмірів.

Вимогами ч.4 даної Постанови, ч.2
Постанови Кабінету Міністрів України
№198 від 11.03.2009р. "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" визначено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги за Постановою КМУ №265 від
26.032008р. здійснюється за рахунок коштів,
з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога і виплата
щомісячних підвищень за Постановою КМУ
№198 від 11.03.2009р. проводиться за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
або державна соціальна допомога.

Відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону
України від 23.09.1999р. №1105-14 "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Проаналізувавши зазначену норму
закону суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що всі
відшкодування понесених витрат
повинні погоджуватись між управлінням
Пенсійного фонду України та
управлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

З такою метою спільною постановою від
04.03.2003р. №5-4/4 правління Пенсійного
фонду України та правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України було затверджено
"Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків па виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання".

Відповідно до вимог ч.3 та ч.4 Порядку №
5-4/4, встановлено вичерпний перелік
пенсій та сум, які підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України.

Відшкодування щомісячних виплат
передбачених вимогами постанов
Кабінету Міністрів України №265 від
26.03.2008р."Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян" та №198 від
11.03.2009р. "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян"
зазначеним "Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України втрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасною
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", не передбачається,
погодження та зміни до Порядку №5 -4/4 не
вносились.

Щодо повернення коштів, пов'язаних з
виплатою допомоги на поховання ОСОБА_18,
судом першої інстанції встановлено і
підтверджується судом апеляційної
інстанції, що згідно з абз.2 ч.9 ст.34
Закону №1105-XIV, у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у ст.33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із ст.29 цього
Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання ч.8 ст.34
цього Закону, дає підстави вважати, що
позивач був зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженим здоров'ям.

Позивачем не було надано суду доказів
на підтвердження причинного зв'язку
смерті інвалідів з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, тому
судом першої інстанції правомірно
відмовлено відповідачу у
відшкодуванні понесених витрат на
поховання інвалідів за рахунок
позивача.

Право позивача на зворотну вимогу до
відповідача про відшкодування
виплачених сум інакше як це
встановлено ч.2 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку па виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" чинним законодавством
на момент виникнення спірних
правовідносин не було передбачено.

Отже, висновок суду першої інстанції
слід вважати вірним, оскільки він
ґрунтується на правильній оцінці
наявних у матеріалах справи доказів,
враховує зміст заявлених позовних
вимог та вимог матеріального і
процесуального права.

Із врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційні скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області та
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, м.Ізяслав Ізяславського
району Хмельницької області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17.05.2010р. у
справі №2а-249/10/2270/17 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, м.Ізяслав Ізяславського
району Хмельницької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області, м.Ізяслав
Ізяславського району Хмельницької
області про стягнення виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17.05.2010р. у
справі №2а-249/10/2270/17 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, м.Ізяслав Ізяславського
району Хмельницької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ізяславському
районі Хмельницької області, м.Ізяслав
Ізяславського району Хмельницької
області про стягнення виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату щомісячної державної
адресної допомоги, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 28.02.2014р.